У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко
В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
розірвання шлюбу за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Київського районного
суду м. Полтави від 05 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 23 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що подружнє життя з відповідачем не
склалося через несумісність
характерів, втрату поваги один до
одного. На примирення не згодна, тому
просила суд шлюб розірвати.

Рішенням Київського
районного суду м. Полтави від 05 березня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 23 квітня 2014 року, позов задоволено.
Шлюб, зареєстрований 27 грудня 2008 року
Київським відділом реєстрації актів
цивільного стану Полтавського
міського управління юстиції, актовий
запис № 229, між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, - розірвано.
Прізвища сторін після розірвання шлюбу
обом залишено ОСОБА_3. Вирішено питання
судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що спільне проживання
сторін суперечить їхнім інтересам,
збереження сім'ї є неможливим.

З такими висновками судів погодитись
не можна, оскільки ці висновки
суперечать вимогам закону та не
ґрунтуються на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Судом установлено, що з 7 грудня 2008 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі. Від шлюбу мають двох малолітніх
дітей: дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 3-5).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ст. 112 СК України суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.
10 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» від 21 грудня
2007 року № 11, суди повинні уникати
формалізму при вирішенні позовів про
розірвання шлюбу, повно та всебічно
з'ясовувати фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, враховувати
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя, забезпечувати участь у
судовому засіданні, як правило, обох
сторін, вживати заходів до примирення
подружжя. Передбачене ч. 1 ст.
111 СК України вжиття судом заходів щодо
примирення подружжя застосовується у
випадку відсутності згоди одного з них
на розірвання шлюбу за ініціативою
однієї зі сторін або суду у формі
відкладення розгляду справи слуханням
та надання сторонам строку на
примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам
слід використовувати надану законом
можливість відкласти розгляд справи
для примирення подружжя, особливо за
наявності неповнолітніх дітей. При
визначенні строку на примирення суд
заслуховує думку сторін та враховує
конкретні обставини справи.

Якщо після закінчення призначеного
судом строку примирення подружжя не
відбулося і хоча б один з них наполягає
на припиненні шлюбу, суд вирішує справу
по суті.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції на вказані норми
матеріального права уваги не звернув,
не з'ясував фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, у рішенні не навів будь-яких
фактичних даних щодо неможливості
збереження сім'ї.

Не звернув уваги на ці порушення
процесуального права і суд апеляційної
інстанції, порушивши таким чином ч. 3 ст.
309 ЦПК України, та крім того не надав
належної оцінки заяві ОСОБА_3 про
відмову від позову про розірвання
шлюбу, поданої до суду апеляційної
інстанції 22 квітня 2014 року (а. с. 50).

Відповідно до ст. 310 ЦПК України рішення
суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі з підстав,
визначених ст. 205 ЦПК України,
зокрема, якщо позивач відмовився від
позову і відмова прийнята судом.

У порушення зазначеної норми
процесуального права суд апеляційної
інстанції не розглянув заяву ОСОБА_3
про відмову від позову.

Ураховуючи, що ухвала суду апеляційної
інстанції постановлена з порушенням
норм процесуального права, що в силу ст.
338 ЦПК України є підставою для її
скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 23 квітня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко