Справа № 344/1542/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2106/2014
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого: Мелінишин Г.П.

суддів: Шалаути Г.І.,
Шишка А.І.

секретаря: Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною і її вихованні,
за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
орган, якому законом надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб - комісія з питань захисту
прав дитини виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
визначення порядку участі батька у
вихованні та спілкуванні з дитиною і
виконання батьківських обов'язків за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
29 серпня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною та її
вихованні.

ОСОБА_4 у березні 2014 року
звернулась із зустрічним позовом до
ОСОБА_2, орган, якому законом надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб - комісія з питань
захисту прав дитини виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради про визначення порядку участі
батька у вихованні та спілкуванні з
дитиною і виконання батьківських
обов'язків.

Ухвалою Івано-Франківського
міського суду від 13 березня 2014 року
позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Івано-Франківського
міського суду від 29 серпня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково,
зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.
Встановлено наступний порядок участі
батька ОСОБА_2 у вихованні
неповнолітньої доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, надавши йому можливість
зустрічатись з донькою щосереди з 17.00
год. до 19.00 год.; першу та третю суботу,
другу та четверту неділю місяця з 17.00
год. до 19.00 год., в присутності матері, в
межах міста на вибір і погодження обох
батьків. В задоволенні решти позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено.

На дане рішення в частині проведення
зустрічей з дитиною в присутності
матері ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу,
в якій посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Зазначає, що при визначенні
порядку спілкування батька з дитиною в
присутності матері суд помилково
врахував висновок комісії з питань
захисту прав дитини виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради. При цьому не взяв до уваги, що
такий висновок є упередженим, оскільки
мати ОСОБА_3 працює директором ЗШС №6,
де вчиться їхня дочка та має
опосередкований вплив на управління
освіти та психологів школи.
Необґрунтованість рекомендації щодо
проведення зустрічей з батьком в
присутності матері підтверджується
також експертним висновком
Українського НМЦ практичної
психології і соціальної роботи НАПН
України, якому суд не дав належної
правової оцінки.

Поза увагою суду залишилась і та
обставина, що ОСОБА_3 перебуває в
іншому шлюбі та має другу дитину віком
до одного року, а тому не зможе
забезпечити виконання рішення по
зустрічах з донькою в її присутності.

Аналогічно не взято судом до уваги і те,
що ОСОБА_3 систематично не виконувала
рішення комісії з питань захисту прав
дитини виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради, що
підтверджується відповідними актами.

З цих підстав просив рішення суду в цій
частині скасувати, призначити зустрічі
з дитиною без присутності матері.

В засіданні апеляційного суду апелянт
доводи скарги підтримав з наведених у
ній мотивів.

Представник ОСОБА_4 доводів
скарги не визнала посилаючись на
обґрунтованість висновків суду.

Представник комісії з питань
захисту прав дитини виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради в засідання апеляційного суду не
з'явився, подав заяву про розгляд
справи без його участі, що не
перешкоджає розглядові справи в його
відсутності.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі і
від шлюбу мають дочку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5-6).

Згідно рішення Івано-Франківського
міського суду від 12 березня 2012 року
шлюб між сторони розірвано, малолітню
дочку залишено на виховання матері
(а.с.7).

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права
дитини, яка набула чинності для України
27 вересня 1991 року, держави-учасниці
поважають право дитини, яка
розлучається з одним чи обома батьками,
підтримувати на регулярній основі
особисті відносини і прямі контакти з
обома батьками, за винятком випадків,
коли це суперечить найкращим інтересам
дитини.

За змістом ст. 11 Закону України «Про
охорону дитинства» батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

Як вбачається із матеріалів справи між
сторонами не досягнуто домовленості
щодо виховання і спілкування батька з
дитиною. Так, ОСОБА_2 двічі звертався до
комісії з питань захисту прав дитини,
яка рішеннями від 07.06.2012 року № 68 та від
23.10.2012 року № 117 (а.с.8,9) встановлювала
порядок участі батька з дитиною в
присутності матері дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення. В окремих випадках, якщо це
викликано інтересами дитини, суд може
обумовити побачення з дитиною
присутністю іншої особи.

Здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися усупереч
інтересам дитини (ст. 155 СК України).

Частинами 4, 5 ст. 19 СК України
передбачено, що при розгляді судом
спорів щодо участі одного з батьків у
вихованні дитини обов'язковою є участь
органу опіки та піклування. Разом з тим
орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Згідно висновку про порядок участі
батька ОСОБА_2 у вихованні доньки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, від 10.07.2014 року №
342, комісія вважала за доцільне
встановити батькові періодичні
побачення з дитиною у присутності
матері. При цьому, як вбачається зі
змісту даного висновку, по результатах
психологічного обстеження та
індивідуальної бесіди з дитиною
ОСОБА_5, проведеного практичним
психологом, видно, що дитина є емоційно
тривожною, замкнутою, ситуація, що
склалася між батьками негативно
впливає на неї, після зустрічей з
батьком у дитини прослідковуються
негативні емоції та нервові зриви, у
дівчинки тісний емоційний зв'язок з
мамою (а.с.87-89).

Крім того, випискою з медичної картки
дитини ОСОБА_5 підтверджено
встановлення останній діагнозу
«емоційний розлад дитячого віку».

Перевіряючи посилання ОСОБА_2 на
підтвердження експертним висновком
Українського НМЦ практичної
психології і соціальної роботи НАПН
України необ'єктивності та
необґрунтованості результатів
психологічного обстеження емоційного
стану та характеру стосунків дитини в
сім'ї суд першої інстанції вірно
врахував той факт, що таке експертне
дослідження здійснювалося в
позасудовому порядку на запит
адвоката. Тобто, з врахуванням вимог
ст.ст.58,59 ЦПК України такий доказ не є
належним та допустимим.

За таких обставин, враховуючи інтереси
дитини, стан її здоров'я, прихильність
до матері, непрості відносини з батьком
після розпаду сім'ї, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку щодо проведення ОСОБА_5
зустрічей з дитиною в присутності
матері.

Відповідно не заслуговує на увагу і
твердження апелянта про те, що висновок
комісії з питань захисту прав дитини
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради в
оскаржуваній частині є упередженим,
оскільки будь-яких об'єктивних доказів
ним не представлено.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що фактичні обставини справи
судом першої інстанції з'ясовано
всебічно та повно, дано їм вірну
правову оцінку, а рішення суду ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, що давало б підставу для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

Тому підстав для задоволення
апеляційної скарги не вбачається.

В іншій частині рішення суду сторонами
не оскаржено, а тому апеляційним судом
не переглядається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Івано-Франківського міського
суду від 29 серпня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Г.П. Мелінишин

Судді:
Г.І. Шалаута

А.І. Шишко