Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/3824/14
Головуючий у 1-й інстанції: Урупа І.В.
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року

місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Онищенко
Е.Асуддів:Ломейко В.О. Кухаря С.В.при
секретаріХомяк К.В.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 09 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про
визнання права власності на частку
майна, що є сумісною власністю
подружжя,-

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просив
суд визнати за ним право власності на 1/6
частку квартири АДРЕСА_1, посилаючись
на те що в період шлюбу з відповідачкою
за сумісні кошти за договором
купівлі-продажу, була придбана 1/3
частка зазначеної квартири, яка
оформлена на ім'я ОСОБА_5 Шлюб з
відповідачем розірвано, але він
продовжує проживати в квартирі. Однак,
на даний час відповідач намагається
позбавити його права користування
квартирою, посилаючись на те, що він не
має на неї права. Він, як подружжя має
право на ? частку цього майна, тобто на
1/6 частку квартири.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 09 липня 2014 року позов
задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право
власності на 1/6 частку квартири
АДРЕСА_1, зареєстровану на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу від 26.08.1997 року за
ОСОБА_5, залишивши за нею право
власності на іншу 1/6 частку цієї
квартири.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд
з дотриманням вимог ст.ст. 212- 215 ЦПК
України належно оцінив надані
сторонами докази, виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про задоволення позову.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 11.03.1995 року сторони перебували у шлюбі
(а.с. 55). Шлюб між сторонами було
розірвано 09.03.2006 (а.с. 31).

Під час шлюбу, 26.08.1997 року, за договором
купівлі-продажу, сторони придбали 1/3
частку квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Відповідно до реєстру прав власності
на нерухоме майно 1/3 частка вказаної
квартири зареєстрована на підставі
договору купівлі-продажу № 0365/0949 від
26.08.1997 року за ОСОБА_5 (а.с. 7).

Судом попередньої інстанції вірно
вказано, що за змістом ст.ст. 22,23,28
Кодексу про шлюб та сім'ю України, що
діяв на час виникнення спірних
правовідносин, майно, нажите подружжям
за час шлюбу є його спільною сумісною
власністю та в разі поділу їхні частки
є рівними. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном. Подружжя
користується рівними правами на майно
і в тому разі, якщо один з них був
зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку. Майном,
нажитим за час шлюбу, подружжя
розпоряджається за спільною згодою.
При укладанні угод одним з подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Розірвання шлюбу не
припиняє права спільної сумісної
власності на майно, набуте за час шлюбу.

За ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Належних та допустимих доказів
придбання вказаного нерухомого майна
під час шлюбу відповідачкою за її
особисті кошти надано не було. Лише
факт продажу особистого майна
відповідачкою за декілька місяців до
придбання спірного майна не вказує на
те, що спірне майно було придбане саме
за отримані від реалізації особисті
кошти, а інших допустимих доказів на
підтвердження цього не надано.

Тому суд вірно встановив, що 1/3 частка
квартири АДРЕСА_1 придбана сторонами за
час шлюбу, є їх спільною сумісною
власністю, а тому вірно задовольнив
позов.

Відповідно до Пленуму Верховного Суду
України в постанові № 11 від 21 грудня 2007
року "Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" початок
позовної давності для вимоги про поділ
спільного майна подружжя, шлюб якого
розірвано, обчислюється не з дати
прийняття постанови державного органу
РАЦС (статті 106, 107 СК) чи з дати набрання
рішенням суду законної сили (статті 109,
110 СК), а від дня, коли один із
співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності (ч. 2 ст. 72 СК).

Доказів того, що відповідач оспорювала
чи порушувала право власності позивача
з моменту розірвання шлюбу не надано.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про наявність
підстав для задоволення позову.

Доводи скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
норм матеріального чи процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи, а
зводяться лише до переоцінки доказів.

Судове рішення відповідає матеріалам
справи, підстав для його зміни судова
колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 09 липня 2014 року у цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: