Справа № 509/2311/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Кочко В.К.,

при секретарі - Шестопалової
О.Ю.,

за участю прокурора - Новікової А.І.,

відповідача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду смт.Овідіополь
цивільну справу за позовом
квартирно-експлуатаційного відділу
м.Одеси до ОСОБА_1, ОСОБА_3, в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітніх: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті
особи: Таїровська селищна рада
Овідіопольського району Одеської
області, як Орган опіки та піклування,
ОСОБА_6 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2014 року КЕВ м.Одеси звернувся
до суду з вищевказаним позовом, у якому
вказував, що у 2008 році відбувався
розподіл квартир у будинку АДРЕСА_1
який розглядався і погоджувався на
засіданні житлової комісії Одеського
гарнізону 03.07.2008 р.(протокол №6). На
даному засіданні квартира АДРЕСА_2 була
розподілена майору ОСОБА_7, після того,
як він відмовився від цієї квартири, на
засіданні житлової комісії 24.05.2009 р.
(протокол №19) спірну квартиру виділено
підполковнику ОСОБА_6

ОСОБА_6 отримавши ордер на спірне
житлове приміщення, не зміг вселитися
до нього, оскільки туди заселився
ОСОБА_1 без будь-яких правових підстав.

ОСОБА_1 проходив військову службу у
Збройних силах України у штабі
Південного оперативного командування
у м.Одеса з 2003 року по березень 2012 року.
Звільнений у запас зі збройних сил
України 30 березня 2012 року у зв'язку зі
скороченням штатів та реформуванням ЗС
України.

Командувачем військами Південного
оперативного командування 17 листопада
2006 року рапорт ОСОБА_1 був задоволений,
та прийнято рішення про надання
службового житла.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 разом зі
своєю дружиною та дітьми самоправно
зайняв житлове приміщення, позивач
просив суд виселити їх без надання їм
іншого жилого приміщення.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, однак надав заяву,
у якій позов підтримав, просив слухати
справу у його відсутності.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні заперечували проти
задоволення позову.

Відповідачка у судове засідання не
з'явилась, однак надала суду заяву, у
якій позов не визнала, просила суд
слухати справу у її відсутності.

Прокурор у судовому засіданні просив
суд відмовити у позові.

Треті особи у судове засідання не
з'явились, хоча повідомлялись належним
чином про час та місце слухання справи.

Заслухавши пояснення прокурора,
відповідача, представника відповідача,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню за наступних
підстав.

Відповідно до ст.116 ч.3 ЖК України осіб,
які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без

надання їм іншого жилого приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що у 2008
році відбувався розподіл квартир у
будинку АДРЕСА_1 який розглядався і
погоджувався на засіданні житлової
комісії Одеського гарнізону 03.07.2008
р.(протокол №6). На даному засіданні
квартира АДРЕСА_2 була розподілена
майору ОСОБА_7, після того, як він
відмовився від цієї квартири, на
засіданні житлової комісії 24.05.2009 р.
(протокол №19) спірну квартиру виділено
підполковнику ОСОБА_6

ОСОБА_6 отримавши ордер на спірне
житлове приміщення, не зміг вселитися
до нього, оскільки там мешкає ОСОБА_1 зі
своєю сім'єю.

ОСОБА_1 проходив військову службу у
Збройних силах України у штабі
Південного оперативного командування
у м.Одеса з 2003 року по березень 2012 року.
Звільнений у запас зі збройних сил
України 30 березня 2012 року у зв'язку зі
скороченням штатів та реформуванням ЗС
України.

Командувачем військами Південного
оперативного командування 17 листопада
2006 року рапорт ОСОБА_1 був задоволений,
та прийнято рішення про надання
службового житла.

Тобто ОСОБА_1 разом зі сім'єю проживає у
квартирі на підставі рішення
командувача військами Південного
оперативного командування.

Самоуправними визнаються дії, що
свідчать про заняття житлового
приміщення особою, яка усвідомлювала,
що права на це вона не мала, або зайняла
помешкання після відмови відповідного
органу в його наданні. Вселення
громадян у житлове приміщення не на
підставі ордера, а на підставі іншого
адміністративного акту (наприклад,
письмового дозволу відповідної
посадової особи) або рішення
некомпетентного органу і т.і. не є
самоуправним вселенням. Якщо ж особа
зайняла житлове приміщення без ордера,
але на підставі якогось дозволу, така
особа не може вважатися такою, що
самоуправно зайняла житлове
приміщення.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість позову, а тому у
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215,218,223
ЦПК України, ст.116 ч.3 ЖК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
квартирно-експлуатаційного відділу
м.Одеси до ОСОБА_1, ОСОБА_3, в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітніх: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті
особи: Таїровська селищна рада
Овідіопольського району Одеської
області, як Орган опіки та піклування,
ОСОБА_6 про виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги, з подачею її копій
до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: В. К. Кочко