Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Бурлай О.Б.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, -

у с т а н о в и в :

19.06.2014 року позивач звернувся до суду із
позовом до відповідачів про
витребування майна з чужого
незаконного володіння. Позовні вимоги
мотивовано тим, що 16.07.2009 року позивач
на підставі договору купівлі-продажу
набув право власності на квартиру
АДРЕСА_1. 06.08.2009 року позивач подарував
вказану квартиру своїй доньці ОСОБА_6
Оскільки донька позивача перебувала в
скрутному матеріальному становищі,
зазначену квартиру на підставі
договору оренди вона здавала спочатку
відповідачці ОСОБА_3, а потім
відповідачу ОСОБА_2 строком на 330 днів.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла і, як
зазначає позивач, тоді йому стало
відомо, що за життя донька, внаслідок
збігу тяжких обставин пов'язаних зі
стоном її здоров'я, вимушена була
видати довіреність на ім'я ОСОБА_7 та
довіреність на отримання документів на
ім'я ОСОБА_3, які, скориставшись тяжкими
обставинами ОСОБА_6, уклали між собою
зловмисну угоду. В результат таких дій
ОСОБА_7 начебто продав квартиру
АДРЕСА_1, своїй фактичній дружині
відповідачу ОСОБА_3 При цьому, позивач
стверджує, що вказані особи
домовлялись з покійною донькою про те,
що квартира мала бути переоформлена на
доньку покійної - ОСОБА_8 Як зазначає
позивач, через місяць відповідачка
ОСОБА_3, яка обіцяла опікуватись
малолітньою дитиною до повноліття,
повернула дитину смертельно хворій
матері, а квартиру повертати
відмовилась. Позивач вказує, що на
даний час Дніпровським районним судом
м. Києва розглядається цивільна справи
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу, провадження у якій
зупинене до вступу у справу
спадкоємців померлої. На даний час у
вказаній квартирі проживає відповідач
ОСОБА_2, який, зі слів останнього,
переоформив договір оренди на квартиру
з відповідачкою ОСОБА_3 та сплачує їй
орендну плату. В додатку до договору
оренди укладеному між покійною ОСОБА_6,
як орендодавцем та відповідачем
ОСОБА_2, як орендарем, значиться
наступне майно, що передається в
користування разом з орендованою
квартирою: газова плита ZANUSSI 4-х
комфорочна вартістю 2000,00 грн.; пральна
машина ARDO вартістю 2000,00 грн.; вмонтована
кухня з мийкою вартістю 5000,00 грн.;
кухонний стіл вартістю 300,00 грн.;
табурет кухонний (2 шт.) вартістю 100,00
грн.; холодильник 2-х камерний ATLANT
вартістю 3000,00 грн.; кольоровий
телевізор HAEIR вартістю 1000,00 грн.; штори
та тюль на кухні вартістю 300,00 грн.;
прихожа вартістю 2000,00 грн.; стінка
вартістю 3000,00 грн.; кондиціонер DIGITAL
вартістю 2000,00 грн.; диван (3 шт.) вартістю
1000,00 грн.; крісло (2 шт.) вартістю 1000,00
грн.; табурет (5 шт.) вартістю 300,00 грн.;
шафа для одягу (2 шт.) вартістю 2000,00 грн.;
трюмо вартістю 700,00 грн.; шафа для книг
вартістю 500,00 грн.; вентилятор напільний
вартістю 100,00 грн.; сушка для білизни
вартістю 100,00 грн.; крісло-ліжко
вартістю 500,00 грн.; телефон Укртелеком
«Hello tel» вартістю 100,00 грн.; штори і тюль в
залі та спальні вартістю 500,00 грн.
Всього на суму 27500,00 грн. Позивач
зазначає, що все вищезазначене майно є
його особистою власністю та на даний
час незаконно перебуває у володінні і
користуванні відповідачів. За життя
вказаним майном користувалась донька
позивача, а згоди на користування цим
майном іншим особам позивач не надавав.
Посилаючись на положення ст. 41
Конституції України, ст.ст. 317, 321, 387, 1212
ЦК України, позивач просить
витребувати від відповідачів вище
перераховане майно, а у разі його
відсутності стягнути з відповідача
ОСОБА_2 майна у сумі 27500,00 грн. та
відшкодувати за рахунок відповідачів
судові витрати.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала вимоги позовної
заяви з підстав викладених у ній,
просить позов задовольнити і додатково
пояснила суду, що зазначене у позовній
заяві майно належить особисто
позивачу, оскільки він його купляв і це
майно знаходилось в квартирі на момент
її дарування донці, тому донька ним
користувалась, але належить воно
позивачу. Представник зазначила, що
строк договору оренди минув,
орендодавець помер, тож відповідач
ОСОБА_2 незаконно користується майном,
яке належить позивачу. В добровільному
порядку відповідач ОСОБА_2
відмовляється повернути зазначене у
позові майно.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, просить
відмовити у задоволенні позову та
пояснив суду, що знімав в оренду
квартиру у померлої ОСОБА_6, а в
подальшому переуклав договір оренди з
новою власницею квартири
відповідачкою ОСОБА_3 Відповідач
зазначив, що все вказане у позові майно
на даний час збережене, однак з
неналежної йому квартири жодних речей
позивачу він віддавати не буде,
оскільки воно відповідачу не належить.
Позивач вважає, що оскільки квартира
належить відповідачці ОСОБА_3, то і
наявні у ній речі також є її власністю.
Відповідач зазначає, що позивача
ніколи не бачив і особисто він у нього
повернення майна не вимагав, однак
цього вимагав колишній чоловік
померлої та, при цьому, погрожував.
Також відповідач повідомив, що договір
оренди з ОСОБА_3 він уклав разом з
ОСОБА_9 і ОСОБА_10, тому в квартирі вони
проживають утрьох.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в
судовому засіданні заперечує проти
задоволення позову з підстав
викладених у письмових запереченнях,
які приєднано до матеріалів справи, і
додатково пояснив суду, що позивач
вказуючи на те, що зазначене в договорі
оренди майно насправді належить йому,
не надав жодних доказів на
підтвердження права власності та не
довів вартості цього майна.
Представник вважає, що власницею
спірного майна є ОСОБА_3, оскільки їй
належить квартира в якій це майно
знаходиться. Крім того, на думку
представника, оскільки квартира була
подаровано позивачем своїй доньці у 2009
році, то минув строк позовної давності.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача та представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, оцінивши всі зібрані по справі
докази у їх сукупності, приходить до
висновку про те, що позовні вимоги не
підлягають до задоволення, з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що 16.07.2009 року
позивач за договором купівлі-продажу
придбав у ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_1, що
підтверджується копією відповідного
договору (а.с. 6).

06.08.2009 року позивач за договором
дарування подарував квартиру АДРЕСА_1
своїй доньці ОСОБА_6, що
підтверджується копіями договору
дарування та свідоцтва про народження
ОСОБА_6 (а.с. 7-8).

Як вбачається з матеріалів справи,
23.11.2010 року ОСОБА_6 уклала з
відповідачкою ОСОБА_3 договір оренди
зазначеної вище квартири (а.с. 16).

П. 14 вказаного договору визначений
перелік майна, що знаходиться в
орендованій квартирі, а саме: вбудована
кухня; пральна машина автомат; стіл;
холодильник; стінка; кондиціонер; диван
маленький; диван великий; 2 стільці; 3
шафи; триляж; прихожа; телевізор.

03.09.2013 року ОСОБА_6 уклала з
відповідачем ОСОБА_2 договір оренди
квартиру АДРЕСА_1 терміном на 330 днів
(а.с. 9-10).

В додатку №1 до вказаного договору
міститься опис майна, що знаходиться в
орендованій квартирі, а саме: газова
плита ZANUSSI 4-х комфорочна; пральна
машина ARDO; вмонтована кухня з мийкою;
кухонний стіл; табурет кухонний (2 шт.);
холодильник 2-х камерний ATLANT;
кольоровий телевізор HAEIR; штори та тюль
на кухні; прихожа; стінка; кондиціонер
DIGITAL; диван (3 шт.); стілець (2 шт.); табурет
(5 шт.); шафа для одягу (2 шт.); трюмо; шафа
для книг; вентилятор напільний; сушка
для білизни; крісло-ліжко; телефон
Укртелеком «Hello tel»; штори і тюль в залі
та спальні.

31.01.2014 року ОСОБА_7 діючи від імені
ОСОБА_6 уклав з відповідачкою ОСОБА_3
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, який було зареєстровано 31.01.2014
року (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с. 12).

Учасниками судового розгляду визнано
та не оспорювалось, що відповідач
ОСОБА_2 до теперішнього часу проживає в
АДРЕСА_1 та користується майном, яке в
ній знаходиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 387 ЦК України,
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Отже, в розумінні положень наведеної
норми, особа має право витребувати
майно, яке знаходиться в іншої особи,
довівши з одного боку, що саме вона є
власницею цього майна, а з іншого боку -
незаконність та відсутність правових
підстав володіння цим майном іншою
особою.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

При цьому, будь-яких доказів того, що
зазначене в позовній заяві майно
належить саме позивачу, а померла
ОСОБА_6 лише користувалась ним з
дозволу позивача, суду не надано.

Натомість в додатку №1 до договору
оренди від 03.09.2013 року, в якому
міститься відповідний опис майна,
зокрема, зазначено, що орендарю
забороняється без письмового дозволу
орендодавця, виносити з квартири майно,
що є власністю орендодавця.

Тож твердження позивача про те, що
наявне в квартирі майно є його
особистою власністю ні чим не
підтверджується, а за змістом
наведеного договору оренди, власником
наявного в квартирі майна була померла
ОСОБА_6

Будь-яких доказів, що підтверджували б
твердження позивача та його
представника про те, що вказане вище
майно купляв саме позивач в матеріалах
справи немає. При цьому, на думку суду,
такими доказами мали б бути наявні у
позивача технічні паспорти на побутову
техніку, чеки про оплату на придбання
відповідних меблів, тощо.

Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях, а позивач не довів суду, що
станом на час дарування ним квартири
своїй доньці ОСОБА_6 в квартирі
знаходилось спірне майно, яке належить
особисто йому та передавалось ОСОБА_6
лише в тимчасове користування. Не
містить відповідних положень і сам
договір дарування.

За наведених обставин суд приходить до
висновку про необхідність відмови у
позові за необґрунтованістю, а саме у
зв'язку з недоведеністю належності
перерахованого вище майна позивачу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК
України, ст. 387 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
ОСОБА_2 про витребування майна з чужого
незаконного володіння - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя -