Тарутинський районний суд Одеської
________________________________________________________________________
Справа №514/73/14-ц
Провадження по справі № 2/514/162/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року
с.м.т. Тарутине

Тарутинський районний суд
Одеської області у складі:

головуючого судді
Горабня Ю. О.

при секретарі
Волконогло Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Тарутине цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором від 28 березня 2006
року в розмірі 25368 гривень 07 копійок.

Свої вимоги мотивує тим, що 28
березня 2006 року між ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та відповідачем ОСОБА_1
був укладений кредитний договір №б/н,
відповідно до якого позивачем був
наданий відповідачу кредит в розмірі
4000 гривень у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Оскільки відповідач не виконував
умови кредитного договору виникла
заборгованість по договору, що станом
на 14 жовтня 2013 року становить 25368
гривень 07 копійок, з них:
заборгованість за кредитом - 3341 гривня
68 копійок, 20342 гривні 20 копійок, а також
штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та
правил надання банківських послуг:
штраф (фіксована частина) - 500 гривень,
штраф (процентна складова) - 1184 гривні 19
копійок.

На підставі викладеного, позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Представник позивача в судове
засідання не з'явилася, надала заяву, в
якій просить розглянути справу без її
участі, позов підтримує в повному
обсязі.

В судовому засіданні відповідач
заперечував проти позову, надавши
заяву, в якій просив застосувати
позовну давність, оскільки кредитний
договір між сторонами був укладений 28
березня 2006 року стоком на два роки.
Відповідно до кредитного договору він
отримав кредит у розмірі 4000 гривень у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку. Крім того,
пояснив, що 23 березня 2006 року також був
укладений договір поруки між банком та
ОСОБА_2. Він майже одразу сплатив суму
кредиту, останній платіж вніс у кінці
2006 року. До теперішнього часу від банку
ніяких претензій до нього не було і
тільки через п'ять років після спливу
строку дії договору банком поданий до
суду позов. Також, вважає, що до цього
часу позивач довідавшись про порушення
свого права мав можливість звернутися
до суду з вимогою про стягнення
заборгованості в межах встановленої
позовної давності, але позивач цього не
зробив і звернувся до суду з позовом у
2014 році. Таким чином просив в
задоволенні позову відмовити
застосувавши позовну давність та
розглянути справу за його відсутності,
що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК
України.

В зв'язку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК
України фіксування судового засідання
технічним засобом не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні,
28 березня 2006 року між ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та відповідачем ОСОБА_1
був укладений кредитний договір №б/н,
відповідно до якого позивачем був
наданий відповідачу кредит в розмірі
4000 гривень у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Крім того, встановлено, що 23
березня 2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
та ОСОБА_2 був укладений договір поруги,
відповідно до якого останній є
поручителем за наданим кредитом
ОСОБА_1.

З вищенаведеного випливає, що
позивач та відповідач, підписавши
договір встановили факт досягнення
згоди між собою, щодо всіх істотних
умов кредитного договору.

Також встановлено, що
відповідач ОСОБА_1 кошти отримав, що
підтверджується кредитним договором
№б/н від 28 березня 2006 року та його
поясненнями.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

До відношень, встановлених по
кредитному договору застосовуються
положення параграфа 1 глави 71 ЦК
України (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не
встановлене цим параграфом та не
випливає з положень кредитного
договору.

Статтею 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до виписки по особовому
розрахунку, яка міститься в матеріалах
справи відповідач ОСОБА_1 останній
платіж вніс 16 жовтня 2006 року у розмірі
1000 гривень, після цього він не
сплачував кредитні кошти в рахунок
погашення кредиту.

Також, встановлено, що позивачем
позовну заяву було подано до суду 15
січня 2014 року, тобто для встановлення
строку початку перебігу позовної
давності, відповідно до ч.1. ст.261 ЦК
України, необхідно встановити дату
порушення прав банком.

На підставі ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
До вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) застосовується позовна
давність в один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК
України), яка обчислюється з того дня
(місяця), коли кредитор дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
права, початком перебігу позовної
давності є день, коли боржник повинен
був сплатити черговий платіж, проте не
сплатив.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України,
позовна давність обчислюється за
загальними правилами визначення
строків, встановленими статтями 253-255
цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

З матеріалів справи та наданих до
суду доказів представником банку,
вбачається, що договорів про
збільшення строків спливу позовної
давності між банком та відповідачем не
укладалось.

Застосовуючи ч. 3 ст. 254, ч. 5 ст. 261,
ст. ст. 256, 257, 267 ЦК України суд приходить
висновку про те, що оскільки у
кредитному договорі передбачено, що
його виконання здійснюється частинами
відповідно до графіку погашення
кредиту, то початок перебігу позовної
давності для стягнення кредиту і
процентів за користування кредитом є
день, коли боржник повинен був сплатити
черговий платіж, однак не сплатив його,
і відповідно загальна позовна давність
застосовується до кожного щомісячного
простроченого платежу, який був
визначений графіком.

Таким чином, графіком платежів
визначено, який є складовою частиною
договору, погашення кредитної
заборгованості та строки сплати
чергових платежів.

Як встановлено в судовому засіданні
та не заперечував проти цього
відповідач ОСОБА_1 фактично з самого
початку укладення кредитного договору,
тобто з 28 березня 2006 року частково
сплачував в рахунок погашення кредиту
обов'язкових платежів відповідно до
графіку, але починаючи з 16 жовтня 2006
року він не здійснював погашення
кредиту, а тому в результаті цього з
дати коли боржник не погасив кредит
вперше, у останнього виникла перша
заборгованість, яка в подальшому
жодного разу не сплачувалась, у той час
як з вимогами про повернення кредиту
банк звернувся лише 15 січня 2014 року, з
порушенням строку права на звернення
до суду, у зв'язку зі спливом позовної
давності.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Крім того, судом не було
встановлено строку переривання
перебігу позовної давності, оскільки
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України
до вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) застосовується позовна
давність в один рік.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 267 ЦК України,
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленого до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Також, у своїй позовній заяві
позивач не ставив питання про
поновлення пропущеного строку
позовної давності, поважних причин
пропуску строку не зазначає.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності є підставою для
відмови у позові.

За таких обставин, суд, розглядаючи
вказану справу в межах заявлених вимог
та наданих сторонами доказів, які
оцінені судом в їх сукупності, вважає,
що в задоволенні позову ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення
суми заборгованості за кредитним
договором №б/н від 28 березня 2006 року у
розмірі 25368 гривень 07 копійок слід
відмовити у зв'язку зі спливом строку
позовної давності.

На підставі викладеного ст. ст.
253-259, 261, 264, 267, 530, 549, 631, 1046-1054 ЦК України,
керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 88, 169, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позовній заяві Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором №б/н від 28 березня 2006 року в
розмірі 25368 гривень 07 копійок -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а якщо сторони не
були присутні в судовому засіданні,
рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя:
Ю. О. Горбань