АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/7309/14
Справа: № 639/9305/13-ц
Доповідач: Даниленко В.М.
У Х В А Л А

21 жовтня 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Швецової Л.А., Піддубного
Р.М.,

при секретарі: Каменській Д.В.,

розглядаючи у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 16 вересня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, треті особи: П'ята Харківська
державна нотаріальна контора, ОСОБА_2
про визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом, та за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Харківської
міської ради Харківської області,
Територіального управління контролю
за будівництвом об'єктів м. Харкова при
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Харківській області, третя особа: П'ята
Харківська державна нотаріальна
контора про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом,
визнання права власності на самочинно
побудовані будівлі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року позивачка ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом, в якому
вказувала на те, що вона є власницею 12
частини домоволодіння - житлового
будинку з надвірними будівлями та
спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 на
підставі договору міни. У цьому будинку
вона проживає з 2001 року і по теперішній
час. Власницею іншої 12 частини
вказаного домоволодіння була її рідна
тітка - ОСОБА_5, якою було складено
заповіт на ім'я позивачки на належну їй
частку домоволодіння. Після смерті
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкрилася
спадщина на належну останній 12 частину
зазначеного домоволодіння. 03 липня 2013
року позивачка з метою оформлення у
нотаріуса свідоцтва про право
власності на спадщину за заповітом
зібрала необхідні документи, а саме:
оригінали договору міни на її ім'я,
свідоцтва про смерть ОСОБА_5, заповіту
останньої, складеного у 2003 році, проте
того дня всі ці документи були нею
загублені, про що позивачкою 05.07.2013 року
було подано заяву до Ленінського РВ ХМУ
ГУМВС України в Харківській області. У
зв'язку із відсутністю необхідних
документів при зверненні до П'ятої
Харківської державної нотаріальної
контори позивачці було відмовлено в
оформлені заяви про прийняття
спадщини.

Крім того, позивачка ОСОБА_3 вказувала
на те, що на території домоволодіння,
розташованого по АДРЕСА_1, є об'єкти
самочинного будівництва:
господарський блок літ. «З» та гараж
літ. «И», які були побудовані у 2007 році
ОСОБА_5 та чоловіком позивачки -
відповідачем по справі ОСОБА_4, який
претендує на частку цих споруд.

Посилаючись на вказані обставини, а
також на те, що крім неї у ОСОБА_5 не було
інших спадкоємців, а вона - ОСОБА_3
фактично прийняла спадщину після
останньої, оскільки постійно проживала
разом із спадкодавцем та продовжує
проживати за вказаною адресою і
користуватись 12 частиною
домоволодіння, що належала померлій
ОСОБА_5, і по цей час, та крім того
здійснила дії з благоустрою
прибудинкової території, позивачка
ОСОБА_3 просила суд на підставі ст.ст. 376,
1223 ЦК України визнати за нею право
власності в порядку спадкування за
заповітом після смерті її тітки ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на 12 частину
домоволодіння із самочинно
збудованими будівлями (господарський
блок літ. «З» та гараж літ. «И»),
розташованого по АДРЕСА_1.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Харкова від 20.12.2013 року до участі у
цивільній справі у якості третьої
особи на стороні відповідача було
залучено ОСОБА_2.

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із позовною заявою як третя особа,
що заявляє самостійні вимоги на
предмет спору, в обґрунтування якої
зазначала, що у 1984 році вона стала
власницею 12 частини домоволодіння,
розташованого по АДРЕСА_1, на підставі
відповідного договору купівлі-продажу
та мешкає у будинку і по цей час. У 2005
році власницею 12 частини домоволодіння
па підставі договору купівлі-продажу
від 08.10.2005 року стала її рідна тітка -
ОСОБА_5, проте вона - ОСОБА_2
продовжувала проживати разом із
останньою. В період з 2006 по 2007 рік вона -
ОСОБА_2 з дозволу ОСОБА_5 розпочала
самочинне будівництво господарського
блоку та гаражу на земельній ділянці,
що знаходилась у користуванні її тітки.
22.11.2006 року ОСОБА_5 було складено
заповіт на користь ОСОБА_2 та її рідної
сестри - позивачки ОСОБА_3, відповідно
до якого, після смерті спадкодавця їм
мала б перейти у власність належна
останній 12 частина домоволодіння у
рівних частках. Після смерті ОСОБА_5,
ОСОБА_3 не звернулась у шестимісячний
строк до нотаріальної контори з
відповідною заявою про прийняття
спадщини. Натомість ОСОБА_2 24.04.2012 року
подала до П'ятої Харківської державної
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини після померлої
ОСОБА_5, в зв'язку з чим було заведено
спадкову справу № 52723638, проте 21.10.2013
року нотаріусом було відмовлено ОСОБА_2
у видачі свідоцтва про право на
спадщину та рекомендовано звернутись
до суду.

Посилаючись на вказані обставини, а
також на те, що вона фактично прийняла
спадщину після померлої ОСОБА_5,
оскільки постійно мешкала з останньою
на день її смерті та продовжує
проживати та користуватись належним
спадкодавцю майном - 12 частиною
домоволодіння, а крім того в
установлений законодавством строк
звернулась до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини,
позивачка ОСОБА_2 просила суд на
підставі ст.ст. 376, 1223 ЦК України визнати
за нею право власності у порядку
спадкування за заповітом після ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на 12
частину домоволодіння, розташованого
по АДРЕСА_1 а також самочинні побудови
літ. «З» (господарський блок) та літ. «И»
(гараж), що знаходяться за тією ж
адресою.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_3
та її представник підтримали заявлені
нею вимоги, але лише частково, та
просили суд розглядати їх лише в
частині визнання за позивачкою права
власності в порядку спадкування за
заповітом на 12 частину спірного
домоволодіння, відмовившись від
позовних вимог про визнання за
позивачкою права власності на
самочинно збудовані споруди.

Проти задоволення заявленого ОСОБА_2
позову вони заперечували.

Третя особа, яка заявила самостійні
вимоги щодо предмету спору,
(позивачка)ОСОБА_2 та її представник
просили суд задовольнити заявлені нею
позовні вимоги в повному обсязі, у
задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити.

Представник Харківської міської ради
Харківської області щодо задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про
визнання за ними права власності на 12
частину спірного домоволодіння в
порядку спадкування за заповітом
поклався на розсуд суду, проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_2
стосовно визнання за нею права
власності на об'єкти самочинного
будівництва заперечував, посилаючись
на відсутність передбачених законом
підстав для їх задоволення.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 16 вересня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задоволено
частково.

Визнано за останніми, кожною із них,
право власності на 14 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за заповітом після ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
про визнання за нею права власності на
об'єкти самочинного будівництва, а
саме: господарський блок - літ. «З» та
гараж - літ. «И», що знаходяться по
АДРЕСА_1, судом першої інстанції
відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням
районного суду, позивачка ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі просила скасувати
це судове рішення та ухвалити по справі
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні заявлених позивачкою
ОСОБА_3 вимог за їх безпідставністю, та
задовольнивши її, апелянта вимоги,
визнати за нею право власності на 12
частину житлового будинку АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Що ж стосується заявлених нею позовних
вимог про визнання за нею права
власності на самочинно збудовані
будівлі: господарський блок - літ. «З»
та гараж - літ. «И», що знаходяться по
АДРЕСА_1, то ці позовні вимоги апелянт
ОСОБА_2 просила залишити без розгляду, а
в подальшому подала до суду
апеляційної інстанції заяву про
відмову від зазначених позовних вимог.

Обговоривши вказану заяву позивачки
ОСОБА_2, заслухавши думку осіб, що
приймають участь у справі, судова
колегія вважає, що ця заява підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 31, ст. 306 ЦПК
України позивач має право на власний
розсуд розпоряджатися своїми
процесуальними правами, зокрема правом
відмовитися від позову протягом усього
часу розгляду справи, в тому числі й в
апеляційному суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі з підстав,
визначених ст. 205 ЦПК України, зокрема, в
разі відмови позивача від заявленого
позову.

Згідно ч. 3 ст. 206 ЦПК України в разі
закриття провадження у справі повторне
звернення до суду з приводу спору між
тими самими сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав не
допускається.

Зазначені наслідки відмови позивачки
ОСОБА_2 від частини заявлених нею
позовних вимог останній роз'яснені і
їй зрозумілі.

Таким чином, приймаючи до уваги
наведене вище, судова колегія вважає за
можливе прийняти відмову позивачки
ОСОБА_2 від заявлених нею позовних
вимог про визнання за нею права
власності на самочинно збудовані
будівлі: господарський блок - літ. «З»
та гараж - літ. «И», що знаходяться по
АДРЕСА_1, та у зв'язку з цим закрити
провадження у цивільній справі в
частині зазначених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 31, 174, п. 3 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 303, 304,
307, 310, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Прийняти відмову позивачки ОСОБА_2 від
позовних вимог до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Харківської міської ради Харківської
області, Територіального управління
контролю за будівництвом об'єктів м.
Харкова при Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Харківській області, третя особа: П'ята
Харківська державна нотаріальна
контора про визнання за нею права
власності на самочинно збудовані
будівлі: господарський блок - літ. «З»
та гараж - літ. «И», що знаходяться по
АДРЕСА_1.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 16 вересня 2014 року в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 про визнання за нею права
власності на самочинно збудовані
будівлі: господарський блок - літ. «З»
та гараж - літ. «И», що знаходяться по
АДРЕСА_1, - скасувати.

Провадження у цивільній справі в
частині позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Харківської міської
ради Харківської області,
Територіального управління контролю
за будівництвом об'єктів м. Харкова при
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Харківській області, третя особа: П'ята
Харківська державна нотаріальна
контора про визнання за нею права
власності на самочинно збудовані
будівлі: господарський блок - літ. «З»
та гараж - літ. «И», що знаходяться по
АДРЕСА_1, - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня її
проголошення.

Головуючий:

Судді: