У х в а л а

іменем україни

15 жовтня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Кафідової
О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Головного управління
Міністерства доходів у
Дніпропетровській області, Державної
казначейської служби України про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, за касаційною скаргою
Державної казначейської служби
України на рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 01 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2000 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із указаним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що
незаконними діями співробітників
управління податкової міліції у
Дніпропетровській області їй завдана
майнова шкода, яка складається із
вартості 36 одиниць виробів із
шкіри, які їй не було повернуто, на
загальну суму 50 940 грн, а тому з
урахуванням уточнених позовних вимог
просила стягнути з Державної
казначейської служби України за
рахунок кошті державного бюджету
України, шляхом списання коштів з
єдиного казначейського рахунку
матеріальну шкоду в розмірі 63 795 грн,
моральну шкоду - 5000 грн, а також судові
витрати.

Разом з тим позивач просила надати
право Державній казначейській службі
України зарахувати зазначені суми в
порядку виконання судового рішення, у
зв'язку з тим, що останні вже були
повністю відшкодовані Державною
податковою службою України в
Дніпропетровській області у 2004 році на
підставі постанови виконавчої служби.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 12 грудня 2013
року позовні вимоги задоволено
частково, стягнуто з Державної
казначейської служби України за
рахунок коштів Державного бюджету
України, шляхом списання коштів з
єдиного казначейського рахунку на
користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у
розмірі 64 795 грн, моральну шкоду у
розмірі 1500 грн та витрати за проведення
експертизи у розмірі 288 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 01
липня 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано в частині
стягнення з Державної казначейської
служби України на користь держави
судового збору у розмірі 867 грн 35 коп., в
іншій частині рішення суду залишено
без змін.

У касаційній скарзі заявник,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з
Державної казначейської служби
України на користь держави судового
збору, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що відповідно до Закону
України «Про судовий збір» остання
звільнена від сплати судового збору.

Разом з тим, залишаючи в іншій частині
без змін рішення суду першої інстанції,
апеляційний суд на підставі доказів,
поданих сторонами, що належним чином
оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно
виходив з того, що позовні вимоги
доведено та обґрунтовано, а шкода,
заподіяна ОСОБА_4 підлягає
відшкодуванню за рахунок держави. Крім
того, апеляційний суд правильно
звернув увагу на те, що зарахування сум
виплачених під час виконання рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 26 квітня 2004 року
вирішується у іншому передбаченому
законом порядку.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом апеляційної інстанції норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної
казначейської служби України
відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 01
липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С.
Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова