Справа №591/4309/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Міліціанов Р. В.Номер
провадження 22-ц/788/1889/14 Суддя-доповідач -
Левченко Т. А. Категорія - 48
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 24 вересня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа: Служба у справах дітей
Сумської міської ради про усунення
перешкод щодо участі батька у
вихованні та спілкуванні з дитиною,-

в с т а
н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, який мотивує
тим, що з 04 серпня 2006 року по 07 березня
2012 року він перебував в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 Від
шлюбу вони мають неповнолітню доньку
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання
між ним шлюбу донька проживає з матір'ю.
Посилається на те, що відповідачка
чинить йому перешкоди у спілкуванні з
дитиною. Його звернення до органу опіки
і піклування щодо вирішення спору між
ним та матір'ю дитини позитивного
результату не дало. Тому просить
зобов'язати ОСОБА_4 не перешкоджати
йому брати участь у вихованні та
спілкуванні з донькою та визначити
наступні способи його участі у
вихованні та спілкуванні з дитиною:
побачення з понеділка по четвер з 15-00
год. до 18-00 год. за місцем навчання
доньки або за місцем її проживання,
перебування; дозволити забирати дитину
до нього додому кожного першого та
третього тижня місяця з 17-00 год.
п'ятниці до 19-30 год. суботи, кожного
другого та четвертого тижня місяця з
17-00 год. суботи до 19-30 год. неділі; якщо
святкові дні припадають на цей день,
передують або йдуть після нього та такі
дні донька проводить з батьком; в день
побачення особисто забирати доньку зі
школи; половину канікул донька
проводить з батьком; необмежене
спілкування з донькою засобами зв'язку.
Також просить зобов'язати ОСОБА_4 за два
дні до зустрічі з донькою повідомляти
про місцезнаходження останньої.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 24 вересня 2014 року позов ОСОБА_3
задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкод
ОСОБА_3 у спілкуванні з донькою ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено ОСОБА_3 порядок участі у
вихованні доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
формі побачень і спілкування з дитиною
з наступною періодичністю:

- щотижня з понеділка по четвер з
15-00 год. по 18-00 год. за місцем навчання
доньки або за місцем її перебування;

- в день побачення ОСОБА_3 має
право забирати доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з дому чи школи особисто;

- необмежене спілкування ОСОБА_3 з
донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 засобами
телефонного, поштового, електронного
зв'язку;

- зобов'язано ОСОБА_4 за два дні
до зустрічі ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 надати йому точну
інформацію щодо фактичного місця
навчання, проживання, перебування
дитини та повідомляти його особисто
про зміни місця перебування дитини на
наступний день після настання таких
змін.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено за необґрунтованістю.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду. Вважає, що
рішення суду є необґрунтованим та не
відповідає нормам Сімейного кодексу
України. Зазначає, що судом не взято до
уваги висновок Служби у справах дітей
Сумської міської ради, пояснення його
малолітньої доньки одержані з
порушенням вимог ст. 182 ЦПК України.
Крім того суд не надав йому можливість
спільного відпочинку з донькою під час
її канікул.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вивчивши
матеріали справи і перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
позивач з 04 серпня 2006 року по 07 березня
2012 року перебував в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_4 Від шлюбу вони мають
неповнолітню доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання між
сторонами шлюбу донька проживає з
матір'ю (а.с.6; 8).

Згідно довідки від 21.07.2014 року та
характеристик КУ «Сумська
загальноосвітня школа 1-3 ступенів № 13
ім. А.С. Мачуленка» ОСОБА_5 навчається в
КУ «Сумська спеціалізована школа 1-3
ступенів №17» у першу зміну з 8:00 до 15:30 з
урахуванням продовженого дня, обоє
батьків приділяють належну увагу
вихованню дитини (а. с. 22-23; 40).

Позивач працює за договором доручення
з ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.45-47) та згідно
п.2.1. договору надає послуги в будні дні
з 6.00 до 10.00 та з 18.00 до 22.00, роботу у
вихідні та святкові дні визначає
самостійно (а. с. 45-47).

Відповідно до акту обстеження умов
проживання малолітньої ОСОБА_5, вона
проживає в трикімнатній квартирі разом
з матір'ю та вітчимом. У дитини окрема
кімната, в якій є спальне місце,
письмовий стіл, шафи для зберігання
шкільних приладь, книжок, особистих
речей та одягу. Мати створює всі умови
для проживання та розвитку дитини.
Згідно акту обстеження умов проживання
позивача, батько дитини проживає в
однокімнатній квартирі з усіма
зручностями (а. с. 60-61).

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанції виходив з того, що між
сторонами існує спір щодо участі у
спілкуванні та вихованні малолітньої
дитини, а тому керуючись положеннями
ст. 159 СК України, визначив спосіб
участі батька у вихованні та
спілкуванні з донькою відповідно до
встановлених обставин справи та з
врахуванням інтересів дитини.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції, так
як суд дійшов їх правильно встановивши
фактичні обставини справи, з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 159 СК України
якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про порушення відповідачкою
прав позивача на спілкування з донькою
та участь у її вихованні та
необхідність поновлення даного права
шляхом встановлення періодичних
побачень батька з донькою 4 дні на
тиждень за місцем її навчання або
перебування, а також необмеженого
спілкування засобами зв'язку. Час,
місце зустрічі та спілкування з
дитиною суд визначив з урахуванням
віку дитини, стану її здоров'я та
стосунків, які склалися між батьком та
донькою. При цьому суд обґрунтовано
врахував думку дитини щодо її
небажання відвідування місця
проживання батька з залишенням на ніч.
Крім того на думку колегії суддів
підлягає врахуванню також і та
обставина, що батько дитини проживає в
однокімнатній квартирі, а за місцем
свого проживання дитина має свою
окрему кімнату зі спальним місцем.

Щодо відмови судом в задоволенні
вимоги ОСОБА_3 про проведення дитиною
половини канікул з батьком, то колегія
суддів вважає, що дану вимогу позивач
належним чином не обґрунтував та не
конкретизував в своїй позовній заяві, а
саме: яким чином дитина буде проводити
з ним половину канікул, чи зможе він в
цей час постійно знаходиться разом з
нею та організувати її відпочинок. Так
як позивач працює, він має можливість
знаходиться разом з донькою
необмежений час тільки під час своєї
відпустки. В судовому засіданні
апеляційного суду позивач пояснив, що з
питанням проведення спільного
відпочинку разом з донькою під час
своєї відпустки, він до відповідачки не
звертався. В той же час, у разі
виникнення спору між ним та
відповідачкою щодо можливості його
спільного відпочинку разом з донькою,
позивач не позбавлений можливості
вирішити спірне питання через орган
опіки і піклування або в судовому
порядку.

Підтримавши в повному обсязі позовні
вимоги ОСОБА_3 у своєму висновку, орган
опіки і піклування належним чином не
обґрунтував, чому він погоджується з
усіма вимогами позивача, а тому суд
першої інстанції відповідно до ч. 6 ст. 19
СК України, виходячи з встановлених
обставин справи та інтересів дитини,
мав право не погодитись з цим висновком
в повному обсязі.

Колегія суддів вважає помилковими
доводи апеляційної скарги про те, що
допитавши дитину в присутності
батьків, суд першої інстанції порушив
ст. 182 ЦПК України.

Ст. 171 СК України визначає, що дитина має
право на те, щоб бути вислуханою
батьками, іншими членами сім'ї,
посадовими особами з питань, що
стосуються її особисто, а також питань
сім'ї. Дитина, яка може висловити свою
думку, має бути вислухана при вирішенні
між батьками, іншими особами спору щодо
її виховання, місця проживання. Суд має
право постановити рішення всупереч
думці дитини тільки у випадку, якщо
цього вимагають її інтереси.

Батьки дитини є сторонами в даній
справі, а тому їх видалення із зали
судового засідання, під час допиту
дитини, відповідно до ч. 4 ст. 182 ЦПК
України можливе лише у виняткових
випадках, зокрема, якщо хтось із
батьків під час надання пояснень
дитиною буде здійснювати на нею
психологічний, моральний тиск або суду
надані докази протиправної поведінки
когось із батьків по відношенню до
дитини. З журналу судового засідання
вбачається, що під час допиту дитини
був присутній представник Служби у
справах дітей Сумської міської ради,
який не заперечував проти допиту
дитини в присутності батьків та
зауважень щодо самого процесу допиту
не висловив. Сама по собі присутність
батьків під час допиту дитини судом, за
відсутності вказаних обставин, не є
підставою для переоцінки цього доказу
судом апеляційної інстанції.

Таким чином, виходячи з викладеного,
колегія суддів приходить до висновку,
що доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
містять даних, які б давали підстави
для скасування постановленого
рішення, яке є законним і
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
а тому апеляційну скаргу необхідно
відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 24 вересня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
у касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -