Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/3684/14 Головуючий у 1
інстанції: Геєць Ю.В.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» жовтня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Савченко О.В.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на заочне рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 14
квітня 2014 року по справі

за позовом Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_3 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року Моторне (транспортне)
страхове бюро України звернулось до
суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що 01.11.2010 р. по вул. Скворцова
в м. Запоріжжя з вини водія ОСОБА_3, який
керував належним йому на праві
власності автомобілем «ЗАЗ 1 102»,
державний номер НОМЕР_3, сталася
дорожньо-транспортна пригода. На дату
вказаної події відповідач не мав
чинного договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Вина ОСОБА_3 у скоєнні ДТП
підтверджується постановою
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 21.12.2010 р. та матеріалами
справи про адміністративне
правопорушення.

В результаті зазначеної ДТП був
пошкоджений автомобіль «DAEWOO LANOS»,
державний номер НОМЕР_2, який належав на
праві власності ОСОБА_4

Розмір завданих збитків за пошкоджений
транспортний засіб відповідно до звіту
№174 спеціаліста від 16.12.2010 р. становить
40251,73грн.

Зазначена шкода ОСОБА_3 ОСОБА_4 не
відшкодована, через що ОСОБА_4 з метою
отримання відшкодування звернувся до
Моторного (транспортного) страхового
бюро України з відповідною заявою.

Керуючись нормами п. 41.1 ст. 41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності»
та наказом про сплату №603 від 11.03.2011р.
Моторне (транспортне) страхове бюро
України здійснило виплату
відшкодування ОСОБА_4 платіжним
дорученням від 11.03.2011р. №976 в розмірі
31329,34 грн.

Крім того, згідно акту виконаних робіт,
рахунку-фактури №14 від 11.02.2011р. та
платіжного доручення від 24.02.2011р. №715 за
послуги аварійного комісару Моторним
(транспортним) страховим бюро України
перерахована сума 200,00грн. Всього
затрати складають 31529,34грн.

Оскільки ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності» передбачено, що
особа яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
Моторне (транспортне) страхове бюро
України звернулось до відповідача з
листами № 3675/3-2-05 від 17.02.2011р. та №9406/3-2-05
від 27.04.2011р. про компенсацію витрат в
добровільному порядку, але відповідач
відповідь на листи не надіслав та
добровільно витрати не відшкодував.

На підставі зазначеного просило
стягнути з ОСОБА_3 на користь Моторного
(транспортного) страхового бюро
України матеріальну суму шкоди - 31529,34
грн., судові витрати по сплаті судового
збору - 316,00 грн. та за надання правових
послуг - 2000,00 грн.

Заочним рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 14
квітня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Моторного
(транспортного) страхового бюро
України в порядку регресу суму в
розмірі 31529,34 грн., витрати на оплаті
судового збору в розмірі 316,00 грн.,
всього стягнуто суму в розмірі 31845,34
грн.

В іншій частини позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 23 липня 2014 року
заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного
рішення залишено без задоволення.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає,
що звіт №174 від 16.12.2010 р. є неналежним
засобом доказування, не відповідає
вимогам Закону України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність», додатки до
вказаного звіту в матеріалах справи
відсутні, що перешкоджає в перевірці
правильності розрахунку суми
відшкодування. Просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове про
відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_3 повідомлений про час і місце
розгляду справи, передбачене законом
право на участь у судовому засіданні не
використав.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача,пояснення
представника МТСБУ, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 01 листопада 2010 р.
ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ЗАЗ1102»
року, порушивши п. 10.1 Правил дорожнього
руху, допустив зіткнення з автомобілем
«ДЕУ Ланос» під керуванням водія
ОСОБА_4

Постановою Орджонікідзевського
районного суд м. Запоріжжя від 21 грудня
2010 р., яка набрала законної сили та є
обов'язковою згідно ч.4 ст.61 ЦПК України,
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП (а.с.5).

На час скоєння дорожньо-транспортної
пригоди ОСОБА_3 не мав чинного договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Цивільно-правова відповідальність
власника пошкодженого в результаті ДТП
автомомобіля «ДЕУ Ланос», д.н.з. НОМЕР_2,
ОСОБА_4 була застрахована в страховій
компанії ПАТ «СК «АХА Страхування»
згідно полісу №5047727, строк якого з
20.10.2010 року по 19.10.2011 року, з лімітом
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну, 50 000 грн. (а.с. 13 звор., 123-126).

У відповідності з п.9.1 статті 9 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» Обов'язковий ліміт
відповідальності страховика - це
грошова сума, в межах якої страховик
зобов'язаний провести виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування.
Договором страхування на
індивідуальних умовах можуть бути
визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у
цьому Законі ліміти.

Згідно звіту спеціаліста №174 від 16.12.2010
року вартість відновлювального
ремонту, автомобіля «ДЕУ Ланос», д.н.з.
НОМЕР_2, визначено у розмірі 37595,21 грн.
грн. (а.с.7-8).

11 листопада 2011 року відповідно до
наказу №603 від 11.03.2011 року МТСБУ на
підставі заяви потерпілого здійснило
йому виплату на відшкодування витрат
на ремонт автомобіля в сумі 31329,34 грн. та
виплату аварійному комісару за його
послуги в сумі 200 грн., що не перевищує
ліміту відповідальності в розмірі 50000,00
грн. (а.с. 4,13,17,14,15).

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Згідно зі ст.22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання події, яка є
підставою для проведення регламентної
виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що
були чинними на день настання такої
події, відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.41.1. ст.41 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду
захисту потерпілих відшкодовує шкоду
на умовах, визначених цим Законом, у
разі її заподіяння транспортним
засобом, власник якого не застрахував
свою цивільно-правову
відповідальність.

Згідно з п. 38.2.1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» МТСБУ після сплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до власника
транспортного засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, який не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність, крім осіб,
зазначених в п. 13.1 ст. 13 цього Закону.

Відповідач не надав доказів, що
належить до кола осіб, передбачених
пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

З огляду на зазначені обставини та
відповідно до ст. 1191 ЦК України, ст. 38
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» суд
обґрунтовано дійшов висновку, що МТСБУ,
яке відшкодувало шкоду, має право
зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_3,
який винний у дорожньо-транспортній
пригоді та не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність належних доказів щодо
визначення суми відновлювального
ремонту автомобіля є неприйнятними.

Відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяг із них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Доказами підтвердження визначення
розміру шкоди, спричиненої внаслідок
пошкодження транспортних засобів, як
правило є: звіти, висновки, акти
товарознавчого дослідження тощо,
складені суб'єктами підприємницької
діяльності, що мають відповідні
ліцензії та дозволи на проведення
автотоварознавчих досліджень,
висновки державних експертних установ.

З дослідженого судом звіту №174 від
16.12.2010 року автотоварознавчого
дослідження вбачається, що при
здійсненні підрахунку відповідної
суми матеріального збитку оцінювач
правомірно керувався вимогами Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав і професійної оціночної
діяльності в Україні» від 12 липня 2001 р.
№2658-111, національним стандартом №1
«Загальні засади оцінки майна та
майнових прав», затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 10 вересня 2003 року №1440, Методикою
товарознавчої експертизи та оцінки
транспортних засобів, затвердженої
спільним наказом Міністерства юстиції
України та Фонду державного майна
України від 24.11.2003 року №142/5/2092,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 24 листопада 2003 року за №1074/8395( в
редакції наказу Міністерства юстиції
України та Фонду державного майна
України від 24.07.2009 р. №1335/5/1159 ).

ОСОБА_5 має сертифікат суб'єкта
оціночної діяльності та
зареєстрований в Державному реєстрі
оцінювачів (а.с. 135-137)

Огляд об'єкту оцінки проводився в
присутності ОСОБА_3, будь-яких
зауважень він не висловлював,
зауважень на звіт не подавав.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК
України докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Зважаючи на доводи апеляційної скарги,
апеляційним судом були витребувані
додатки до звіту №174, проте ОСОБА_3 не
проявив будь-якої ініціативи в їх
дослідженні, в судове засідання не
з'явився. Відповідач не надав суду
доказів, які б ставили під сумнів
об'єктивність та правильність даного
звіту , як того вимагає ст. 60 ЦПК
України.

Колегія суддів вважає, що звіт №174 від
16.12.2010 року є належним, допустимим та
достовірним доказом вартості
завданого відповідачем матеріального
збитку, оскільки він складений з
дотриманням вимог діючого
законодавства щодо визначення
вартості матеріального збитку.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 14
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: