АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/3604/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1369/К/14
суддя Тимошенко Т.І.
Суддя-доповідач - Турік
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого-судді: Турік В.П.

суддів: Грищенко Н.М.,
Митрофанової Л.В.

при секретарі: Булах К.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Кривому Розі
цивільну справу за апеляційною скаргою
представника позивача Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» на рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 23 квітня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» про стягнення
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток, компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати, стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільнені.

Особи які беруть участь у
розгляді справи:

представник відповідача Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» - Колісніченко
Інна Володимирівна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» (надалі - ПАТ
"Кривбасзалізрудком") про стягнення
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток, компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати, стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільнені, посилаючись
на те, що у період з 30.01.1997р. по 20.08.2010р.
він працював на різних посадах у
відповідача та за час його роботи на
підприємстві наказами неодноразово
підвищувались тарифні ставки і
посадові оклади, однак нарахування
заробітної плати за час відпустки
провадилось із порушенням
законодавства.

В останній редакції позовної заяви від
26 березня 2014 року представник позивача
ОСОБА_5 просила суд стягнути з ПАТ "
Кривбасзалізрудком " на користь ОСОБА_3
недоплачену заробітну плату за час
відпусток за період з 01 серпня 2001 року
по 20 серпня 2010 року у сумі 1 586,94 грн. без
утримання податків та обов'язкових
платежів, компенсацію втрати частини
заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати
відповідно до індексу зростання цін на
споживчі товари і тарифів на послуги за
період з 01 серпня 2001 року по 26 березня
2014 року у сумі 1 340,94 грн., середній
заробіток за затримку виплати
заробітної плати при звільненні за
період з 21 серпня 2001 року по 26 березня
2014 року у сумі 177 955,80 грн. без утримання
податків та обов'язкових платежів.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 23 квітня 2014 року,
описки у якому виправлено ухвалою
цього ж суду від 27 серпня 2014 року, позов
ОСОБА_3 до ПАТ «Кривбасзалізрудком»
про стягнення недоплаченої заробітної
плати за час відпусток, компенсації
втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням строків її
виплати, стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільнені задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ " Кривбасзалізрудком "
на користь ОСОБА_3 недоплачену
заробітну плату за час відпусток у
сумі 1 586,94 грн. без утримання податків
та обов'язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ " Кривбасзалізрудком "
на користь ОСОБА_3 компенсацію втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати
відповідно до індексу зростання цін на
споживчі товари і тарифів на послуги у
сумі 1 340,94 грн.

Стягнуто з ПАТ " Кривбасзалізрудком "
на користь ОСОБА_3 середній заробіток
за частину часу затримки виплати
недоплаченої заробітної плати у сумі 3
000,00 грн. без урахування утримання
податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ " Кривбасзалізрудком "
на користь держави судовий збір у
розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ "
Кривбасзалізрудком " просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Представник відповідача вважає, що
судом першої інстанції допущено
неповне з'ясування обставин справи, що
призвело до порушення норм
матеріального права.

Так, п. 10 Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого 08.02.1995
року ПКМУ №100 та введеного в дію з 01.01.1995
року, яким передбачено коригування на
коефіцієнт підвищення при обчисленні
середньої заробітної плати є
обов'язковим у випадках підвищення
тарифних ставок і посадових окладів на
підприємстві, в установі, організації
відповідно до актів законодавства, а
також за рішеннями, передбаченими в
колективних договорах (угодах), є
диспозитивною нормою, а тому її
застосування та застосування
коефіцієнтів коригування, визначення
їх розміру, пов'язані виключно з
наявністю фінансових можливостей у
підприємства. Суд же зазначеного не
врахував та не перевірив можливості
ПАТ " Кривбасзалізрудком ", яке є
госпрозрахунковим підприємством,
проводити коригування заробітної
плати.

Посилаючись на положення ст. 94, 97 КЗпП
України, ст.ст. 4,5, 7, 8, 14, 15 Закону
України «Про оплату праці»,
представник відповідача вважає, що п. 10
Порядку обчислення середньої
заробітної плати передбачає
коригування підвищених тарифних
ставок і посадових окладів на
підприємстві, в установі, організації
відповідно до актів законодавства для
установ і організацій, що фінансуються
з бюджету.

Зважаючи на відсутність з боку
підприємства заборгованості по
заробітній платі на момент звільнення
позивача, що підтверджується
відповідними реєстрами
бухгалтерського обліку ПАТ
«Кривбасзалізрудком», підстави для
стягнення середнього заробітку за
період затримки виплати заробітної
плати відсутні.

Крім того, чинним законодавством
України передбачено виплату
компенсації у разі затримки виплати
нарахованої заробітної плати на один і
більше календарних місяців, а позивач
ставить питання про стягнення
компенсації за затримку виплати
заробітної плати, яка взагалі
підприємством не нараховувалось, а
тому ці позовні вимог задоволено судом
неправомірно.

Судом порушено норми процесуального
права та безпідставно відмовлено в
задоволенні клопотання представника
відповідача про долучення до
матеріалів справи постанови
Жовтневого районного суду м.Кривого
Рогу від 21 вересня 2012 року, якою було
закрито провадження у
адміністративній справі щодо
складання Територіальною державною
інспекцією з питань праці
Дніпропетровської області протоколу
про адміністративне правопорушення
начальника бюро обліку розрахунків з
персоналом, що свідчить про
відсутність порушення норм трудового
законодавства при виплаті заробітної
плати позивачеві.

Також, резолютивна частині
оскаржуваного рішення не відповідає
вимогам ст. 9 Розділу ІV Податкового
кодексу України, якою передбачено
стягнення спірних сум без урахування
податку на доходи фізичних осіб та
інших обов'язкових платежів.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не
оспорюється, що у період з 30 січня 1997
року по 20 серпня 2010 року ОСОБА_3
працював на ПАТ «Кривбасзалізрудком»
на різних посадах (т. 1 а.с. 6-10).

Протягом роботи на підприємстві
неодноразово знаходився у відпустці.

При звільненні отримав
нараховані йому суми заробітної плати.

Спір виник з приводу порядку
розрахунку середньої заробітної плати
при нарахуванні сум оплати за час
відпусток, починаючи з 2001 року.

Частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив із доведеності позову у зв'язку
з порушенням відповідачем п.п. 2, 10
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№100 від 08.02.1995 року (далі - Порядок), що
потягло неправильність нарахування
заробітної плати за час відпусток та
несвоєчасного проведення розрахунку.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону
України «Про відпустки» порядок
обчислення заробітної плати
працівникам за час відпусток,
додаткових відпусток у зв'язку з
навчанням, творчої відпустки,
додаткової відпустки працівникам, які
мають дітей та компенсації за
невикористані відпустки
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Кабінетом Міністрів України
Постановою №100 від 08.02.1995р. затверджено
Порядок обчислення середньої
заробітної плати, який застосовується
при наданні працівникам відпусток.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що у
випадках підвищення тарифних ставок і
посадових окладів на підприємстві, в
установі, організації відповідно до
актів законодавства, а також за
рішеннями, передбаченими в колективних
договорах (угодах), як у розрахунковому
періоді, так і в періоді, протягом якого
за працівником зберігається середній
заробіток, заробітна плата, включаючи
премії та інші виплати, що враховуються
при обчисленні середньої заробітної
плати, за проміжок часу до підвищення
коригується на коефіцієнти підвищення.
На госпрозрахункових підприємствах і в
організаціях коригування заробітної
плати та інших виплат провадиться з
урахуванням їх фінансових можливостей.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідачем в період роботи ОСОБА_3
підвищувались тарифні ставки і
посадові оклади на підставі спільних
постанов Правління та профспілкових
комітетів підприємства, а саме: спільна
постанова № 18/18/8 від 27.06.2002 року на
коефіцієнт 1,1026 з 01.07.2002 року; спільна
постанова № 23/23/20 від 11.07.2003 року на
коефіцієнт 1,1 з 04.07.2003 року; спільна
постанова № 12/12/3 від 12.03.2004 року на
коефіцієнт 1,25 з 01.04.2004 року; спільна
постанова № 3/3/2 від 01.01.2005року на
коефіцієнт 1,12 з 01.01.2005 року; спільна
постанова № 5/5/3 від 03.03.2005 року на
коефіцієнт 1,3 з 01.03.2005 року; спільна
постанова №121/121/37 від 31.08.2007 року на
коефіцієнт 1,26 з 01.08.2007 року; спільна
постанова № 134/134/47 від 01.10.2007 року на
коефіцієнт 1,073 з 01.10.2007 року; спільна
постанова № 43/43/13 від 22.04.2008 року на
коефіцієнт 1,15 з 01.04.2008 року; спільна
постанова № 89/89/26 від 18.07.2008 року на
коефіцієнт 1,1 з 01.07.2008 року. Таким чином
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про необхідність коригування
заробітної плати при розрахунку
середнього заробітку для нарахування
оплати часу відпусток.

Колегією суддів відхиляються доводи
апеляційної скарги про те, що суд не
перевірив можливості ПАТ "
Кривбасзалізрудком ", яке є
госпрозрахунковим підприємством,
проводити коригування заробітної
плати, колегією суддів відхиляються,
оскільки пунктом 10 Порядку
передбачено коригування заробітної
плати на коефіцієнти підвищення при
обчисленні середньої заробітної плати
у випадках підвищення тарифних ставок
і посадових окладів на підприємстві, в
установі, організації відповідно до
актів законодавства, а також за
рішеннями, передбаченими в колективних
договорах (угодах).

Госпрозрахункові підприємства,
виходячи із своїх фінансових
можливостей самостійно визначають
зростання коефіцієнтів тарифних
ставок (посадових окладів) та терміни
їхнього запровадження відповідно до
фінансових можливостей та граничного
розміру коефіцієнтів підвищення
тарифних ставок та посадових окладів,
вказаних в Постановах КМУ за
погодженням із профспілковими
органами підприємства, що відповідно
відзначалося в Спільних Постановах
адміністрації та профспілкових
організацій, які встановлювали розмір
підвищення тарифних ставок та
посадових окладів.

Як вбачається з матеріалів справи, ВАТ
«Кривбасзалізрудком», на теперішній
час ПАТ «Кривбасзалізрудком»,
відповідно до спільних постанов
зазначених вище по тексту, в межах
своїх повноважень та, виходячи із
своїх фінансових можливостей,
визначило розмір коефіцієнтів
зростання тарифних ставок і посадових
окладів.

Зазначені спільні постанови є
законними та не порушують права та
інтереси працівників, а тому є
обов'язковим до виконання.

Доводи ж апеляційної скарги в цій
частині фактично зводяться до вільного
тлумачення представниками відповідача
ПАТ «Кривбасзалізрудком» Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

Погоджується колегія суддів з
висновками суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в
частині стягнення компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати з огляду
на наступне.

Компенсація втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати провадиться підприємством
згідно зі ст. 34 Закону України "Про
оплату праці" від 24.03.95 р. № 108/95-ВР,
Законом України "Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати" від 19.10.2000 р. № 2050-III та
Постановою КМУ від 21.02.2001р. №159 "Про
затвердження Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати" у разі затримки
виплати нарахованої заробітної плати
на один і більше календарних місяців,
якщо в цей час індекс цін на споживчі
товари і тарифів на послуги зріс більше
ніж на один відсоток.

Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оплату
праці» компенсація працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати
проводиться відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і
тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Згідно п. 2 Положення про компенсації
працівникам втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням термінів
її виплати (затверджене постановою
Кабміну України від 20.12.1997 року № 1427 з
послідуючими змінами і доповненнями) -
компенсація працівникам проводиться у
разі затримки на один і більше
календарних місяців виплати
заробітної плати, нарахованої
працівникові за період роботи
починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс
цін на споживчі товари і тарифів на
послуги за цей період зріс більше як на
один відсоток.

Нарахування компенсації за затримку
виплати заробітної плати за період з
01.01.2001 р. здійснюється згідно Закону
України "Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати" та
Порядку проведення компенсації
громадянам втрати частини грошових
доходів у зв'язку з порушенням термінів
їх виплати.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» підприємства, установи і
організації всіх форм власності та
господарювання здійснюють компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
випадку порушення встановлених
строків їх виплати, у тому числі з вини
власника або уповноваженого ним органу
(особи).

Компенсація громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати провадиться у разі затримки
на один і більше календарних місяців
виплати доходів, нарахованих
громадянам за період починаючи з дня
набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід
розуміти грошові доходи громадян, які
вони одержують на території України і
які не мають разового характеру:
пенсії; соціальні виплати; стипендії;
заробітна плата (грошове забезпечення)
та інші. Сума компенсації обчислюється
як добуток нарахованого, але
невиплаченого грошового доходу за
відповідний місяць (після утримання
податків і обов'язкових платежів) і
приросту індексу споживчих цін
(індексу інфляції) у відсотках для
визначення суми компенсації, поділений
на 100. Індекс споживчих цін для
визначення суми компенсації
обчислюється шляхом множення місячних
індексів споживчих цін за період
невиплати грошового доходу. При цьому
індекс споживчих цін у місяці, за який
виплачується дохід, до розрахунку не
включається. Щомісячні індекси
споживчих цін публікуються
Держкомстатом та є загальновідомими.

Таким чином, при розрахунку суми
компенсації застосовується "чиста"
заробітна плата, тобто нарахована
зарабітна плата за мінусом суми
податку з доходів фізичних осіб, а
також взносів до соціальних фондів.

Грошова компенсація втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків виплати є гарантією прав
робітника на компенсацію втрати її
частини, санкцією за несвоєчасну
виплату заробітної плати, обов'язок з
нарахування та сплати якої, згідно ст. 1
Закону України «Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати», покладено на підприємство,
яке зобов'язано виплатити громадянам
суми компенсації у тому ж місяці, у
якому здійснюється виплата
заборгованості за відповідний місяць
(стаття 4 цього Закону).

Рішенням Конституційного Суду України
від 15 жовтня 2013 року №1-18/2013 у справі за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення
положень частини другої статті 233
Кодексу законів про працю України,
визнано, що у разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення сум індексації
заробітної плати та компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати як
складових належної працівнику
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком незалежно від того,
чи були такі суми нараховані
роботодавцем.

Оскільки, судом першої інстанції
нараховано позивачеві недоплачену
заробітну плату за період відпусток з
01 серпня 2001 року по 20 серпня 2010 року, яка
неправомірно не була нарахована
роботодавцем, колегія суддів вважає, що
наявні підстави для нарахування
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати. При цьому, колегією суддів
враховується, що вини позивача в
неотриманні заробітної плати, на яку
нараховується компенсація, немає,
оскільки його заробітна плата та
компенсація не нараховувалась і не
виплачувалась, хоча такий обов'язок
лежить на роботодавцеві, за
нарахуванням та отриманням заробітної
плати він змушений був звертатись із
відповідною заявою до суду, що не
передбачено нормами Кодексу Законів
про Працю України та Законом України
«Про оплату праці», а тому колегія
суддів відхиляю доводи апеляційної
скарги у цій частині.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_3 в
частині стягнення з відповідача
середнього заробітку за період
затримки розрахунку при звільнення,
судом першої інстанції було враховано
положення ст. 43 Конституції України
щодо права громадян на своєчасне
одержання винагороди за працю
захищається законом та положення ч. 1
ст. 117 КЗпП України щодо обов'язку
роботодавця виплатити працівникові
його середній заробіток за весь час
затримки розрахунку при звільненні по
день фактичного розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи,
станом на день звільнення позивача із
займаної посади - 20 серпня 2010 року, ПАТ
«Кривбасзалізрудком» не провів
виплату всіх належних сум, а саме
невиплаченою залишилась недоплачена
заробітна плата за період відпусток з
2001 року по 2010 рік, а тому ОСОБА_3 має
право на отримання середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку при звільненні, й доводи
апеляційної скарги в цій частині є
необґрунтованими.

Отже, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгодою з
висновками суду по їх оцінці. Проте
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України
оцінка доказів є виключною
компетенцією суду, переоцінка доказів
діючим законодавством не передбачена.
Судом першої інстанції повно та
всебічно досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені письмовими матеріалами
справи та поясненнями учасників
процесу.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
ЦПК України і зважаючи на роз'яснення,
викладені в п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008
р., - під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, а тому колегією
суддів не перевіряються висновки суду
в частині позовних вимог ОСОБА_7 про
стягнення компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати
відповідно до індексу зростання цін на
споживчі товари і тарифів на послуги.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду колегія суддів
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 23 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: