Справа № 175/2244/14-ц
Провадження № 2/175/829/14
З а о ч н е Р і ш е н н я
І м е н е м У к р а ї н и
01 жовтня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
головуючого - судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Ювілейне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Дніпропетровський РВ ГУ
ДМС України в Дніпропетровській
області про втрату права користування
житлом та зняття з реєстраційного
Позивач у судовому засідання позов
підтримав та просив вимоги
задовольнити у повному обсязі.
Відповідачка в судове засідання не
з'явилася, про час та дату розгляду
справи була повідомлена належним
чином. За таких обставин, суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи
на підставі наявних у справі доказів,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Представник третьої особи надав
письмову заяву у якій просив справу
розглянути без їхньої участі та ухвали
рішення на розсуд суду згідно норм
чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 належить на
праві приватної власності житловий
будинок АДРЕСА_1 на підставі Договору
про надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
житлового будинку, посвідченого 09.09.1974
року та зареєстрованого в НМ «БТІ»
18.08.1982 року за реєстровим №5021-30.

Відповідачка по справі ОСОБА_2 в період
часу з 27.09.2008 року по 06.11.2013 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі із
сином позивача - ОСОБА_3, що
підтверджується рішенням
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 06.11.2013
року.

Як встановлено у судовому засіданні,
21.10.2008 року ОСОБА_2 зареєструвалася у
будинку позивача, однак з дня
реєстрації фактично за вищевказаною
адресою взагалі не проживала, що
підтверджується відповідним Актом,
складеного 25.05.2014 року за участю голови
вуличного комітету №96 ОСОБА_4 та
сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Тобто, відповідачка не мешкає та не
користується житловим приміщенням
позивача більше року без поважних
причин, у зв'язку з чим, ОСОБА_1, не може у
повній мірі розпоряджатися та
користатися своєю нерухомістю.

Так, право позивача на належне йому
домоволодіння гарантується
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1
Протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних прав свобод, до
якої Україна приєдналась 17 липня 1997
року відповідно до Закону України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 р.,
Першого протоколу та протоколів
№2,№4,№7 та №11 до «Конвенції»,
закріплено принципи непорушності
права приватної власності, який
означає право свободи на безперешкодне
користування своїм майном закріпляє
право власника володіти,
користуватися, розпоряджатися
належним йому майном на власний розсуд,
вчиняти щодо свого майна будь-які
угоди, відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб
(ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності,
закон надає право власнику майна
вимагати усунення будь-яких порушень
його права, хоч би ці порушення і не
були поєднані з позбавленням
володіння.

Способи захисту права власності
передбачені нормами ст.ст. 16,386,391 ЦК
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном, а згідно ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном

Статтею 383 Цивільного кодексу України
передбачено, що власник житлового
будинку має право використовувати
помешкання для власного проживання та
проживання членів своєї сім'ї. Стаття 3
Сімейного кодексу України визнає
сім'єю спільне проживання осіб, що
пов'язані спільним побутом та мають
взаємні права та обов'язки. Частина 2
статті 415 Цивільного кодексу України
встановлює, що член сім'ї власника
житла втрачає право на користування
цим житлом у разі відсутності члена
сім'ї без поважних причин понад один
рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Крім того, згідно ст. 7 Закону України
від 11 грудня 2003 року «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Таким чином, відповідачка ОСОБА_2, не
проживаючи у належному позивачу
домоволодінні більш ніж шість місяців,
втратила право користування житловою
площею у вищевказаному домоволодінні
згідно до вимог ст. 156 ЖК України.

Відповідно статей 319, 391 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд та має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
таких прав.

Оскільки судом встановлено, що
відповідачка дійсно створює перешкоди
позивачу у користуванні житловим
будинком АДРЕСА_1, який належить йому на
праві приватної власності, вважаю, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212, 214, 224
ЦПК України, ст.ст. 16, 15, 383, 391, 405, 415 ЦК
України, ст.ст. 71, 72, 156 ЖК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа Дніпропетровський РВ ГУ ДМС
України в Дніпропетровській області
про втрату права користування житлом
та зняття з реєстраційного обліку -
задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку
с.Миколаївка, Дніпропетровського
району, Дніпропетровської області
такою, що втратили право на
користування житловим будинком
АДРЕСА_1, який належить на праві
приватної власності ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зобов'язати відділ громадянства,
реєстрації і міграції фізичних осіб
Дніпропетровського РВ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області зняти з
реєстраційного обліку в будинку
АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку
с. Миколаївка, Дніпропетровського
району, Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Суддя
О.М. Бойко