СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції - Сухомлінов
Доповідач - Борисова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
17 червня 2014 року по справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «РАДА» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року позивач звернулася до
суду із позовом, в якому, з урахування
уточнених вимог, просив стягнути з
ОСОБА_2 на користь ТОВ «РАДА»
заборгованість за надані
житлово-комунальні послуги в розмірі:
14649,15 грн. - основного боргу, 4396,05 грн.-
інфляційної складової боргу, 1939,03 грн. -
3% річних та судовий збір в розмірі 243,60
грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
відповідач користується в повному
обсязі житлово-комунальними послугами,
плату за які вносить не в повному
обсязі, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 17 червня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «РАДА»
20984,23 грн. та 243,60 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення та ухвалити
нове яким забезпечити захист прав та
законних інтересів відповідача в межах
діючого законодавства, посилаючись на
те, що суд ухвалив рішення з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, висновки не відповідають
обставинам справи та наявним в
матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що суд без достатніх на те
правових підстав відмовив у
застосуванні до спірних правовідносин
строку позовної давності у 3 роки.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник відповідача доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
її задовольнити.

Представник позивача проти
апеляційної скарги заперечував та
просив залишити рішення суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з його
доведеності та обгрунтованості.

Проте, в повній мірі з таким висновком
суду погодитись неможливо, оскільки
такого висновку суд дійшов, не
з'ясувавши дійсні обставини спору, не
перевіривши доводи і заперечення
сторін та без належної оцінки доказів.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач є власником нежилого
приміщення АДРЕСА_1 площа якого складає
154,1 кв.м.

02 серпня 2006 року між ТОВ «РАДА» та
відповідачем було укладено договір на
технічне обслуговування
комунікаційних мереж нежилих
приміщень, надання комунальних послуг
та участь у витратах на утримання
будинку та прибудинкової території.

Відповідно до п.3.1. договору відповідач
взяла на себе зобов'язання вносити
передбачену договором плату за послуги
не пізніше 25-го числа наступного за
звітним місяцем.

Пунктом 3.3 вищевказаного договору
передбачено, що ОСОБА_2 зобов'язана
щомісячно звертатися до підприємства
для отримання рахунків по сплаті
експлуатаційних, комунальних та інших
послуг.

Як встановлено судом першої інстанції
та не оспорюється представником
відповідача, остання не зверталася до
позивача для отримання рахунків
відповідно до п.3.3. договору.

Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Статтею 32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначено,
що розмір плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цін/тарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до договору
та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
й одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускаються.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач порушує зобов'язання щодо
вчасної оплати за користування наданих
їй комунальних послуг, внаслідок чого
виникла заборгованість, яка станом на 25
січня 2014 року становить 14 649,15 грн., що
складається із різниці між вартістю
фактично наданих послуг у період з
січня 2007 року по січень 2014 року та їх
оплатою позивачем, а саме: надано
послуг на суму 46 208,60 грн. та здійснено
оплату на суму 31559,43 грн. та нараховані
за цей період 3 % річних в сумі 1939,03 грн. з
урахуванням інфляційних нарахувань в
сумі 4396,05 грн.

Колегія суддів погоджується з тим, що
відповідач порушує свої зобов'язання
щодо оплати наданих їй комунальних
послуг та сплати витрат на утримання
будинку та прибудинкової території.

Разом з тим, вирішуючи спір по суті суд
першої інстанції не застосував до
спірних правовідносин строк позовної
давності у три роки вважаючи, що такий
строк переривався здійсненням
відповідачем часткової оплати за
комунальні послуги в 2012 році.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає, що рішення про стягнення з
ОСОБА_2 заборгованості підлягає зміні
шляхом зменшення суми стягнутої
заборгованості з 20984,23 грн. до 9251, 97 грн.,
з огляду на таке.

Згідно з ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст.ст.257, 267 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Статтею 264 ЦК України визначено, що
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу
позовної давності, до нового строку не
зараховується.

Як вбачається з матеріалів справи у
вересні 2012 року ТОВ «Рада» звернулося
до суду із заявою про видачу судового
наказу.

10 жовтня 2012 року Деснянським районним
судом видано судовий наказ про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ
«РАДА» заборгованості у розмірі 17370,74
грн., 3% річних у розмірі 1001,80 грн.,
інфляційну складову у розмірі 2160,68 грн.
та судовий збір у розмірі 110,20 грн.

05 грудня 2013 pоку ухвалою Деснянського
районного суду вказаний судовий наказ
було скасовано.

У своєму позові ТОВ «РАДА» ставить
питання про стягнення з відповідача
заборгованості починаючи з січня 2007
року по січень 2014 року.

Відповідно до розрахунку
заборгованості наданого позивачем,
відповідачем заборгованість була
частково погашена протягом липня -
жовтня 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
протягом всього періоду з січня 2007 року
по січень 2014 року відповідачем
щомісячно, проте не в повному обсязі,
здійснювалася оплата за
житлово-комунальні послуги.

Разом з тим, часткова оплата вартості
наданих комунальних послуг не свідчить
про визнання боргу, так як відповідач
не погоджується з тарифами за якими
позивач нараховував плату й щомісячно
платила кошти, які на її думку мали б
нею сплачуватися з урахуванням інших
тарифів, які вона вважає правильними,
що підтверджується наданим
представником апелянта запереченням
проти позову (а.с.16-17).

Таким чином, в даному випадку перебіг
позовної давності був перерваний
зверненням позивача до суду у вересні
2012 року із заявою про видачу судового
наказу

Позивачем не надано жодного доказу
того, що відповідач здійснювала
погашення існуючої заборгованості за
період з січня 2007 року по вересень 2009
року.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що заборгованість підлягає
стягненню з вересня 2009 року по січень
2014 року, оскільки позивачем за період з
січня 2007 року по вересень 2009 року
пропущено строк позовної давності, про
застосування якої було заявлено
представником відповідача в суді
першої інстанції.

Таким чином, з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню 9251,97 грн.
з яких: 5364,46 грн. - заборгованості по
сплаті за надані житлово-комунальні
послуги, 1226,59 грн. - 3% річних, 2660,92 грн. -
інфляційна складова боргу.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України, якщо
суд апеляційної або касаційної
інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат.

На основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які посилаються сторони,
як на підставу своїх вимог та
заперечень підтверджених доказами,
перевірених в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість, а
також достатність, взаємозв'язок у їх
сукупності, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин, колегія суддів
приходить до висновку про зміну
рішення шляхом зменшення стягнутої
заборгованості, нарахованих штрафних
санкцій за порушення виконання
зобов'язань за договором та судового
збору.

В решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 17 червня 2014 року в частині
стягнення з ОСОБА_2, ідентифікаційний
код НОМЕР_1 на користь товариства з
обмеженою відповідальністю «РАДА»»
заборгованості та судових витрат
змінити, зменшивши розмір стягнутої з
ОСОБА_2 на користь товариства з
обмеженою відповідальністю «РАДА»
заборгованості з 20984 грн. 23 коп. до 9251
грн. 97 коп. та судових витрат з 243 грн. 60
коп. до 92 грн.51 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді