Номер провадження: 22-ц/785/7723/14
Головуючий у першій інстанції Роїк Д.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Троїцької Л.Л., Кварталової А.М.,

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Малиновського районного суду
м.Одеси від 26 лютого 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Департаменту міського господарства
Одеської міської ради, ОСОБА_2 про
визнання незаконним та скасування
розпорядження про приватизацію
квартири та свідоцтва про право
власності на житло,-

В С Т А Н О В
И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Малиновського районного суду м. Одеси з
позовом, який в подальшому уточнив (а. с.
32) до Департаменту міського
господарства Одеської міської ради про
визнання незаконним та скасування
розпорядження органу приватизації
Департаменту міського господарства
ОМР від 28.09.2012 року № 217808 про передачу у
власність ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 у
м.Одесі; про визнання незаконним та
скасування свідоцтва про право
власності на житло від 28.09.2012 року, яке
зареєстроване і записане в реєстрову
книгу за № 3-29277 (квартири АДРЕСА_1 у
м.Одесі). Також, позивач просив залучити
до участі у справі ОСОБА_2, що мешкає за
адресою: м.Одеса, АДРЕСА_1 в якості
відповідача.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що
приватизація квартири відбулась на
підставі Розпорядження органу
приватизації Департаменту міського
господарства Одеської міської ради від
28.09.2012 року № 217808, яке підписано
керівником органу приватизації першим
заступником Департаменту міського
господарства Одеської міської ради
Козловським О.М.

Відповідно до п. 1 Розпорядження
відповідача 28.09.2012 р. № 217808 на підставі
заяви ОСОБА_2 їй передано в приватну
власність 2 кімнатну квартиру, в якій
вона мешкає, загальною площею 37,20 кв.м.
відновною вартістю 6 грн. 70 коп.

Пунктом 2 Розпорядження відповідача
ОСОБА_2 визначено уповноваженим
власником квартири. Відповідно до п. 5
Розпорядження міське агентство з
приватизації житла повинно оформити
свідоцтво про право власності ОСОБА_2
на квартиру.

Прийняття рішення про приватизацію
квартири і видача свідоцтва про право
приватної власності ОСОБА_2 на квартиру
стало можливим внаслідок того, що
позивач, який є сином ОСОБА_2 і постійно
мешкає в квартирі, на підставі заочного
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси за заявою ОСОБА_2 визнаний
таким, що втратив право користування
квартирою.

Як вважає позивач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
знаходиться під впливом родичів, які
мали наміри заволодіти квартирою після
її смерті. Ці особи спонукали ОСОБА_2
подати позов про визнання позивача
таким, що втратив право користування
квартирою, приватизувати квартиру і
залишити відповідний заповіт.

15.05.2012 р. Малиновський районний суд м.
Одеси розглянув цивільну справу по
справі № 519/1675/2012, провадження №
2/1519/5076/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що
втратили право користування квартирою.
Суд прийняв по справі заочне рішення,
яким задовольнив позов ОСОБА_2 в
повному обсязі.

Дізнавшись про заочне рішення від
15.05.2012 року Малиновського районного
суду м. Одеси, позивач звернувся з
заявою про перегляд судового рішення
по справі та навів наступні докази.

Позивач мешкає в квартирі з 1959 року, де
з раннього дитинства проживав разом з
батьками та братом. Ордер на квартиру
отримав батько - ОСОБА_6Крім батька до
ордеру на отримання квартири включені
ОСОБА_2, а також позивач ОСОБА_3 та його
брат.

Після закінчення навчання у 1985 році
позивач постійно мешкає в квартирі
разом з ОСОБА_2, про яку турбувався і
допомагав матеріально. Все майно, що є у
квартирі, придбано за кошти позивача,
який також постійно дбав про стан
квартири.

З 2000 року позивач вступив в фактичні
шлюбні відносини з ОСОБА_5, яка деякий
час проживала в квартирі однією сім'єю
з ним та з ОСОБА_2 Проте нормальних
відносин між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 не
склалося.

ОСОБА_3 і ОСОБА_5 з метою збереження
сімейних відносин останні роки були
вимушені жити в інших місцях. Таким
чином, постійному проживанню позивача
в квартирі заважали поважні причини.

ОСОБА_2 не заперечувала проти того, щоб
позивач мешкав у квартирі, але без
ОСОБА_5 Саме тому, коли ОСОБА_5 виїжджала
за межі м. Одеси по роботі, позивач
повертався у квартиру, де мешкав, на
декілька тижнів. Так було декілька
останніх років. Ніколи позивач не був
відсутній в квартирі більше двох-трьох
місяців.

Право на квартиру позивач отримав від
держави ще в дитинстві і завжди був
впевнений, що його право на квартиру є
непорушним. Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2, вже
немолода людина і є інвалідом, не зможе
в майбутньому отримати чи придбати
квартиру.

25.11.2013 року Малиновський районний суд м.
Одеси скасував заочне рішення по
цивільній справі № 519/1675/2012,
провадження № 2/1519/5076/2012 за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування квартирою.

Таким чином, приватизація квартири
особисто ОСОБА_2 без участі позивача
відбулась незаконно на підставі
скасованого заочного рішення
Малиновського районного суду м. Одеси в
порушення законних прав позивача на
участь в приватизації квартири.

Викладені обставини і стали підставою
звернення позивача до суду.

Заочним рішенням Малиновського
районного суду м.Одеси від 26 лютого 2014
року позовні вимоги ОСОБА_3 -
задоволено. Визнано недійсним та
скасовано розпорядження органу
приватизації Департаменту міського
господарства Одеської міської ради від
28.09.2012 року № 217808 про передачу у
приватну власність ОСОБА_2 квартири
АДРЕСА_1 у м. Одесі. Визнано недійсним та
скасовано свідоцтво про право
власності на житло № 217808, видане 28.09.2012
року Департаментом міського
господарства Одеської міської ради, що
посвідчує право приватної власності на
квартиру АДРЕСА_1 у м. Одесі.

Ухвалою Малиновського районного суду
м.Одеси від 25.06.2014 року заяву ОСОБА_2 про
перегляд заочного рішення
Малиновського районного суду м.Одеси
від 26 лютого 2014 року залишено без
задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням
суду, ОСОБА_2 звернулася до
апеляційного суду Одеської області з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати заочне рішення
Малиновського районного суду м.Одеси
від 26 лютого 2014 року та ухвалити нове,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом першої інстанції при
ухваленні заочного рішення норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість заочного
рішення в межах позовної заяви та
доводів апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню на таких
підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із Законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що:

ОСОБА_3 мешкає в квартирі з 1959 року, де з
раннього дитинства проживав разом з
батьками та братом. Ордер на квартиру
отримав батько - ОСОБА_6 Крім батька до
ордеру на отримання квартири включені
позивач, ОСОБА_2, та його брат.

Після закінчення навчання у 1985 року
позивач постійно мешкає в квартирі
разом з ОСОБА_2, про яку турбувався і
допомагав матеріально. Все майно, що є у
квартирі, придбано за кошти позивача,
який також постійно дбав про стан
квартири.

25.11.2013 року Малиновський районний суд м.
Одеси скасував заочне рішення по
цивільній справі № 519/1675/2012,
провадження № 2/1519/5076/2012 за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування квартирою.

Проте за час вступу заочного рішення в
законну силу, ОСОБА_2 встигла зняти
позивача з реєстрації по спірній
квартирі і одноособово приватизувати,
набувши таким чином право власності на
всю квартиру.

Письмової згоди на передачу квартири
за адресою: АДРЕСА_1, до приватної
власності ОСОБА_2, позивач ОСОБА_3 не
надавав та взагалі не знав про те, що
ОСОБА_2 зняла його з реєстрації і
приватизувала на себе квартиру.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 до
Департаменту міського господарства
Одеської міської ради, у якості
відповідача до участі у справі
залучена ОСОБА_2, районний суд виходив з
того, що приватизація квартири АДРЕСА_1
в м. Одесі, проведена ОСОБА_2 на підставі
скасованого заочного рішення
Малиновського районного суду м. Одеси в
порушення законних прав позивача на
участь в приватизації квартири та без
його згоди, внаслідок чого
розпорядження про приватизацію такого
житла є незаконним, а свідоцтво про
приватизацію підлягає скасуванню.

Такий висновок суду є правильним і
таким, що відповідає обставинам справи.

Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» (далі - Закон № 2482-ХІІ)
наймачі квартир (будинків) державного
житлового фонду та члени їх сімей, які
постійно проживають у квартирі разом
із наймачем або за якими зберігається
право на житло, мають право на
приватизацію займаних квартир шляхом
передачі їм цих квартир в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
даній квартирі, в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається право
на житло, на підставі рішення
відповідного органу приватизації.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» передача займаних квартир
(будинків, кімнат у гуртожитках)
здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою
всіх повнолітніх членів сім'ї, які
постійно мешкають у цій квартирі
(будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому
числі тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку, кімнати у гуртожитку).

Згідно з п. 5 «Положення про порядок
передачі квартир (будинків) у власність
громадян» затвердженого Наказом № 56
від 15.09.1992 р. Державного комітету
України по житлово-комунальному
господарству, передача займаних
квартир (будинків) здійснюється в
приватну (для одиноких наймачів) та у
спільну (сумісну або часткову)
власність за письмовою згодою всіх
повнолітніх (віком від 18 і більше років)
членів сім'ї з обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку).

Отже, зняття ОСОБА_2 з реєстрації по
квартирі АДРЕСА_1 в м. Одесі відбулося
на підставі заочного рішення
Малиновського районного суду м. Одеси,
яке в подальшому було скасовано і у
позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5
відмовлено з посиланням на те, що не
проживання ОСОБА_3 у спірній квартирі,
пов`язане виключно із перешкоджанням у
доступі до квартири.

Судова колегія вважає встановленим
факт порушення прав ОСОБА_3 на участь в
приватизації квартири, яка була
проведена без його участі та без
отримання від нього згоди на передачу
квартири в одноособову власність
ОСОБА_2

При таких обставинах висновок
районного суду про наявність підстав
для задоволення заявлених ОСОБА_3 вимог
про визнання незаконним та скасування
розпорядження про приватизацію
квартири та свідоцтва про право
власності на житло, відповідає
обставинам справи і заснований на
законі.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відсутні докази проживання ОСОБА_3 у
спірній квартирі з 1959 року, знаходження
у квартирі його речей та турботи про
ОСОБА_2 не можуть бути взятими до уваги,
оскільки не спростовують висновок суду
першої інстанції про порушення прав
ОСОБА_3 при проведенні приватизації
спірної квартири без його участі

Доводи апеляційної скарги про те, що
заочним рішенням у справі про визнання
осіб такими, що втратили право
користування спірною квартирою
встановлено факт не проживання
позивача у квартирі, є неспроможними,
оскільки суд першої інстанції
зазначив, що не проживання позивача у
спірній кватирі пов`язано виключно із
перешкоджанням у доступі до квартири.

Доводи апеляційної скарги про те, що на
час проведення приватизації і видання
відповідного розпорядження, отримання
свідоцтва про право власності, заочне
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 15.05.2012 року не було
скасованим, не можуть бути взятими до
уваги, оскільки на час ухвалення
оскаржуваного заочного рішення про
визнання незаконним та скасування
розпорядження про приватизацію
квартири та свідоцтва про право
власності на житло, заочне рішення на
підставі якого ОСОБА_3 було визнано
такою, що втратила право користування
квартирою, і таким чином, усунуто від
участі у приватизації, було скасовано і
у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право
користування квартирою - відмовлено.
Отже правове значення має той факт, що
заочне судове рішення, на підставі
якого особу було визнано такою, що
втратила право користування квартирою,
і таким чином, усунуто від участі у
приватизації, було скасовано на час
ухвалення судового рішення, що
переглядається в апеляційному порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що
рішення від 16.12.2013 року, яким відмовлено
у задоволенні вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що
втратили право користування квартирою,
не вступило в законну силу так як
переглядається в апеляційному
порядку, що на думку апелянта
прешкоджало районному суду
ухвалювати рішення від 26.02.2014 року, є
неспроможними, оскільки наведені
доводи не є підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

Суд першої інстанції при ухваленні
заочного рішення від 26.02.2014 року
правильно виходив з того, що заочне
рішення про визнання особи такою, що
втратила право користування скасоване
і ухвалено рішення про відмову у
задоволенні вимог ОСОБА_2

Крім того, рішенням апеляційного суду
Одеської області від 24 вересня 2014 року
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 16.12.2013 року скасовано і
ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_2 задоволено частково, визнано
ОСОБА_5 такою, що втратила право
користування кватирою АДРЕСА_1 у м.
Одесі. У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 -
відмовлено.

Тобто рішенням суду апеляційної
інстанції відмовлено у заявлених
ОСОБА_2 вимогах до ОСОБА_3 про визнання
його таким, що втратив користування
спірною квартирою.

Інших доводів в апеляційній скарзі не
наведено.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
при вирішенні справи порушень
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи і є підставою для
скасування рішення, не допустив, а
наведені в скарзі доводи правильність
висновків суду не спростовують,
внаслідок чого апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України,
судова колегія -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 26 лютого 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, проте може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили ухвалою суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
Л.Л. Троїцька

А.М. Кварталова