Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/224/13-ц
1-й інст. Шалота К.В.
Доповідач Забродський М. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Забродського М.І.

суддів: Шевчук А.М.
Коломієць О.С.

з участю секретаря

судового засідання
Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
апеляційними скаргами ОСОБА_2 на
рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 25 березня 2014 року та
додаткове рішення Корольовського
районного суду м. Житомира від 18 червня
2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до Житомирської
санітарно-епідеміологічної станції,
Державної установи «Житомирський
обласний лабораторний центр
Держсанепідслужби України», Головного
управління Держсанепідслужби України
у Житомирській області про визнання
переведення на іншу роботу незаконним
та поновлення на роботі,-

в с т а н о
в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду із зазначеним позовом та
просила визнати переведення на іншу
роботу незаконним та грубим порушенням
законодавства про працю, визнати її як
працівника потерпілою, поновити та
перевести її на посаду помічника
лікаря на підприємство правонаступник.

В обґрунтування позову зазначала,
що з квітня 1996 року працювала на посаді
помічника лікаря на підприємстві
Житомирська міська
санітарно-епідеміологічна станція.

У зв'язку з ліквідацією зазначеного
підприємства 02 жовтня 2012 року
правонаступником його стала Державна
санітарно-епідеміологічна служба
України Головне Управління
Держсанепідслужба у Житомирській
області.

25 грудня 2012 року позивача було
переведено на посаду
фельдшера-лаборанта в Житомирський
міськрайонний відділ Лабораторного
центру Житомирської області.

Проте таке переведення відбулося
примусово під загрозою звільнення і
без врахування фаху та кваліфікації.
Крім того вона не мала досвіду роботи
лаборанта і не повідомлена, що сама
робота відноситься до робіт із
шкідливими умовами праці.

Під час розгляду справи 30 травня 2013
року (а.с. 85) та 25 лютого 2014 року (а.с. 137)
ОСОБА_2 неодноразово уточняла свої
позовні вимоги та просила остаточно
поновити та перевести її на посаду
помічника лікаря на підприємство
правонаступник Головного Управлінні
Держанепідслужбі у Житомирській
області, визнати незаконними ненадання
відпусток та не нарахування за
невикористані відпустки, не надання
спецодягу та недопущення до держаної
служби, а також визнання порушеним
порядок переведення на іншу роботу та
таким, що не має юридичного значення.

25 березня 2014 року ухвалою
Корольовського районного суду м.
Житомира заяву ОСОБА_2 про уточнення
позовних вимог від 25 лютого 2014 року
залишено без розгляду.

Рішенням від 25 березня 2014 року та
додатковим рішенням від 18 червня 2014
року Корольовського районного суду м.
Житомира у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 просить
скасувати ці рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення її позовних вимог.
Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції є незаконним.

Зокрема, суд першої інстанції під
час розгляду справи не прийняв до уваги
що запропонована їй робота була
зроблена під тиском керівництва та під
загрозою звільнення. Така посада не
відповідає її фаху і є зі шкідливими
умовами праці.

Крім того, переведення ОСОБА_2 на інше
підприємство проводилося шляхом
звільнення з підприємства де вона
працювала про що їй не було відомо до
розгляду справи в суді. Попередження
про звільнення надіслане позивачці
було в період перебування у відпустці.
З наказом №128 від 02 жовтня 2012 року про
звільнення з роботи вона не була
ознайомлена.

Судом не враховано те, що позивач має
двох дітей, яких виховує сама, а тому
має переважне право на залишення на
роботі на займаній посаді.

При постановленні додаткового рішення,
суд першої інстанції порушив її
процесуальне право на судовий захист, а
саме надавати докази, заявляти
клопотання, надавати пояснення. Вона
належним чином про розгляд справи в
суді повідомлена не була.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення та додатковго
рішення суду першої інстанції в межах
визначених ст. 303 ЦПК України колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом ОСОБА_2 з 03 квітня 1995
року працювала на посаді помічника
санітарного лікаря відділення гігієни
Житомирської міської СЕС (а.с.11).

Наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 21 вересня 2012 року №176-0 «Про
ліквідацію бюджетних закладів і
організацій, що належать до сфери
управління Міністерства охорони
здоров'я» ліквідовано Житомирську
міську санітарно-епідеміологічну
станцію (а.с.56-59).

У зв'язку з ліквідацією цієї установи
листом в. о. головного лікаря
Житомирської СЕС від 25 грудня 2012 року
ОСОБА_2 запропоновано посаду фельдшера
лаборанта санітарно-гігієнічної
лабораторії відділення дослідження
фізичних та хімічних факторів (а.с.22).

24 грудня 2012 року позивач власноручно
написала заяву на ім'я в.о.директора
Житомирського обласного лабораторного
центру Держсанепідслужби України у
якій вона просила прийняти її по
переводу на запропоновану посаду з 02
січня 2013 року(а.с.55).

29 грудня 2012 року вона була звільнена з
посади помічника лікаря з гігієни
праці Житомирської міської СЕС по
переводу з 31 грудня 2012 року, а з 01 січня
2013 року прийнята на роботу по переводу
в Житомирський міськрайонний відділ
лабораторних досліджень на посаду
фельдшера -лаборанта(а.с.72, 54).

Про це зроблені відповідні записи і в
трудовій книжці позивача(а.с.109).

З того часу вона працює на займаній
посаді, що підтверджується Актом (а.с.104)
та листом Територіальної державної
інспекції з питань праці у
Житомирській області(а.с.51-53).

Тому доводи апеляційної скарги про те,
що позивач не була ознайомлена з
наказами про її звільнення та
прийняття на роботу на посаду
лаборанта є безпідставні.

Згідно п.5 ч.1 ст. 36 КЗпП України
підставою припинення трудового
договору є переведення працівника, за
його згодою, на інше підприємство, в
установу, організацію.

Відтак суд першої інстанції правильно
вважав, що припинення трудових
відносин між ОСОБА_2 та Житомирською
міською СЕС виникли у зв'язку з її
добровільним бажанням перейти на
роботу в іншу установу, не з
ліквідацією цієї установи.

Доводи апеляційної скарги про те, що її
перевели на роботу зі шкідливими
умовами праці є безпідставні.

Відповідно карти умов праці лаборанта,
не вбачається, що робота на цій посаді
пов'язана зі шкідливими умовами
праці(а.с.107).

Проте ОСОБА_2 відмовилася підписати
таку карту умов праці про що складений
відповідний Акт(а.с.104).

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і на
правильність його рішення не
впливають.

Виходячи з наведеного рішення
районного суду є обґрунтованим і
підстави для його скасування відсутні.

Колегія суддів не приймає доводи
апеляційної скарги на додаткове
рішення Корольовського районного суду
від 18 червня 2014 року, оскільки ОСОБА_2 не
скористалася своїм правом надавати
докази в апеляційному суді та не
з'явилася в суд апеляційної інстанції
без поважних причин. Про час і місце
розгляду скарги вона була повідомлена
судовою повісткою(а.с.213).

Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,308,313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 25 березня 2014 року
та додаткове рішення цього суду від 18
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
її проголошення.

Головуючий:
Судді: