У х в а л а

іменем україни

15 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Штелик С.П.,

суддів: Коротуна В.М.,
Дем'яносова
М.В.,
Попович О.В.,
Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
про розірвання договору, за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» на ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 30 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
(далі - ПАТ «УкрСиббанк») про розірвання
договору споживчого кредиту.

Заочним рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 16 червня
2011 року, позов ОСОБА_1 було задоволено
частково. Кредитний договір про
надання споживчого кредиту та застави
майна № 0 від 20.02.2007 року,
укладений між АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1 розірвано з 05
травня 2009 року. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ПАТ «Дельта Банк» подав до
апеляційного суду апеляційну скаргу
разом з клопотанням про поновлення
строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 30 січня 2014 року, апеляційне
провадження за апеляційною скаргою ПАТ
«Дельта Банк» на рішення суду першої
інстанції від 16 червня 2011 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк»
про розірвання договору було закрито.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк»
просить скасувати ухвалу апеляційного
суду та передати справу для
продовження розгляду по суті до суду
апеляційної інстанції, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Закриваючи провадження у справі, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що у ПАТ «Дельта Банк» відсутнє право
оскаржувати заочне рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 16 червня 2011 року.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

Судами установлено, що 20 лютого 2007 року
між АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір про надання
споживчого кредиту та застави майна, за
умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у
розмірі 8035 доларів США, зі
сплатою процентів за користування
кредитом - 13,5 % річних, зі строком
повернення до 20.02.2014 року під заставу
автомобіля марки ЗАЗ модель DAEWOO Т 13110.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтава від 22 квітня 2009 року
позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до
ОСОБА_1 про стягнення усієї суми
заборгованості, відсотків та пені за
кредитним договором було задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКІБ
«УкрСиббанк» заборгованість за
зазначеним кредитним договором у
розмірі 58035,43 грн.

Зазначене рішення було виконано 15
грудня 2009 року.

Заочним рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 16 червня
2011 року, позов ОСОБА_1 було задоволено
частково. Кредитний договір про
надання споживчого кредиту та застави
майна № 0 від 20.02.2007 року,
укладений між АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1 розірвано з 05
травня 2009 року. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ПАТ «Дельта Банк» було укладено
договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитними договорами.

Закриваючи провадження у справі, суд
апеляційної інстанції не надав
належної оцінки тому, що на підставі
вищезазначеного договору
купівлі-продажу прав вимог, АТ «Дельта
Банк» і набув статусу нового кредитора
з усіма правами та обов'язками, які
виникли з умов договорів, в тому числі і
про надання споживчого кредиту та
застави майна від 20 лютого 2007 року.

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 2 ст. 514 ЦК України у
договорі про заміну кредитора (про
відступлення права вимоги) сторони
вправі самостійно визначити обсяг
прав, які переходять до нового
кредитора.

Згідно з ст. 292 ЦПК України сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
а також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Таким чином, закриваючи провадження у
справі, суд апеляційної інстанції
дійшов помилкового висновку про те, що
ПАТ «Дельта Банк» не мав право
оскаржувати заочне рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 16 червня 2011 року.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, апеляційним судом
належним чином не встановлені, суд
апеляційної інстанції належним чином
не визначився з характером спірних
правовідносин, така ухвала не
відповідає вимогам щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст. 342 ЦПК
України є підставою для її скасування з
передачею справи для продовження
розгляду по суті до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 30 січня 2014 року скасувати,
справу передати для продовження
розгляду по суті до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
В.М. Коротун

М.В. Дем'яносов

О.В. Попович

О.В. Ступак