Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/3798/14
Головуючий у 1 інстанції: Сінєльнік
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

Головуючого: Бондаря М.С., суддів
Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Мельнику З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 21 липня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
треті особи: районна адміністрація
Запорізької міської ради по
Заводському району м .Запоріжжя,
Реєстраційна служба Запорізького
міського управління юстиції, про
визнання права власності на частку
нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 треті
особи: районна адміністрація
Запорізької міської ради по
Заводському району м .Запоріжжя,
Реєстраційна служба Запорізького
міського управління юстиції, про
визнання права власності на частку
нерухомого майна.

В обґрунтування позову зазначав, що
йому та відповідачам належить на праві
спільної часткової власності АДРЕСА_1
по 1/3 частці кожному на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 14.01.2009р., оригінал якого знаходиться
у відповідача ОСОБА_3 Вказує, що він
неодноразово звертався до ОСОБА_3 з
проханням надати тимчасово оригінал
свідоцтва про право власності на
квартиру, проте остання постійно
відмовляється його надати. Крім того,
вона постійно створює будь-які умови
для обмеження здійснення ним права
власності та висловлює свою незгоду із
його правом на частку квартири. Він
звертався до районної адміністрації по
Заводському району Запорізької
міської ради з письмовою заявою про
видачу дублікату свідоцтва про право
власності на житло, проте йому було
відмовлено на тій підставі, що потрібна
заява від всіх співвласників квартири,
але відповідачі відмовляються надати
такі заяви на видачу дублікату.
Посилаючись на вказані обставини та
ст.ст. 321, 392 ЦК України, просив суд
визнати за ним право власності на 1/3
частку АДРЕСА_1, стягнути з
відповідачів на його користь судовий
збір в розмірі 679,03 грн.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 21 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права, просив
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове по суті
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на праві спільної часткової
власності належить квартира АДРЕСА_1 по
1/3 частці кожному, що підтверджується
свідоцтвом про право на житло № 1579 від
14.01.2009р., виданим Заводською районною
адміністрацією м. Запоріжжя.

ОСОБА_2 вказував, що відповідачі мають
оригінал свідоцтва про право власності
на житло, але на його прохання
тимчасово надати йому оригінал
відповідають відмовою. Таку відмову
співвласників він вважає невизнанням
та фактично оспорюванням його права на
належну йому частину квартири, тому
просив визнати за ним право власності
на 1/3 частину вказаної квартири,
посилаючись на ст. 392 ЦК України.

Відповідачі в ході розгляду справи
заперечували проти позову, вказуючи, що
право власності позивача
зареєстроване у встановленому законом
порядку, судовим рішенням визначено
між співвласниками порядок
користування квартирою, у виділеній
кімнаті проживає матір позивача,
оригінали документів не втрачені, а
знаходяться у них, але позивач до них з
проханням їх надати не звертався.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
права позивача не порушені
відповідачами, оскільки останні не
оспорюють право власності ОСОБА_2 як
співвласника квартири, тому підстав
для захисту прав позивача у обраний ним
спосіб не мається.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що
судом неправильно встановлені дійсні
обставини справи та правовідносини
сторін, зокрема, що відповідачами не
оспорюється його право на 1/3 частину
квартиру. На його погляд, цей факт
вбачається із судових спорів між
сторонами, поведінки відповідачів та
їх заперечень на позов і апеляційну
скаргу. Також апелянт вважає, що суд не
врахував тих обставин, що ним вичерпані
всі можливі способи захисту свого
права власності: шляхом звернення до
РДА з приводу видачі дубліката
свідоцтва про право власності на житло,
шляхом звернення до реєстраційної
служби з питання реєстрації права
власності, в чому йому було відмовлено,
тому вважає, що саме такий спосіб є
єдино дієвим у даному випадку.

Колегія суддів вважає вказані доводи
апеляційної скарги неспроможними та
такими, що не спростовують правильних
висновків суду, тому підстав для
задоволення скарги та скасування або
зміни оскаржуваного рішення колегія не
вбачає з огляду на таке.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред»явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

В даному випадку відповідачі не
оспорюють право власності позивача на
1/3 частину квартири, співвласниками
якої вони є. Рішенням суду у іншій
цивільній справі між співвласниками
визначено порядок користування
квартирою, позивачу виділено окрему
кімнату, в якій він поселив свою матір.
Право власності позивача належним
чином зареєстроване, про що свідчить
Витяг. Оригінал свідоцтва про право
власності не втрачено, а він
знаходиться у відповідачів. Доказів
про те, що позивач звертався до
відповідачів з проханням надати
оригінали для здійснення відповідних
дій з приводу своєї частки у майні
позивачем не надано.

Відмова реєстраційного органу щодо
внесення відомостей в Єдиний реєстр
про його нерухоме майно через
відсутність оригіналів
правовстановлюючих документів та
відмова районної адміністрації у
видачі дублікату свідоцтва про право
на житло не є тими критеріями, з якими
стаття 392 ЦК України пов»язує настання
у власника майна права на пред»явлення
відповідного позову до співвласників
про визнання права власності, яке ними
не оспорюється, а отже не мається
правових підстав і для задоволення
такого позову, заявленого до
співвласників майна.

Враховуючи вказане, колегія вважає, що
у відповідності до вимог ст.. 308 ЦПК
України апеляційну скаргу слід
відхилити із залишенням без зміни
оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 21 липня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Бондар М.С.

Судді:
Маловічко С.В.

Воробйова І.А.