УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22.10.2014
року

м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської
області

в складі: головуючого –
судді Данко В.Й.,

при
секретарі Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за скаргою
ОСОБА_1, за участю головного державного
виконавця міського відділу Державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, –

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, за участю головного державного
виконавця міського відділу Державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернувся до суду із
скаргою на постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження. Мотивуючи свої вимоги
вказує на те, що 10.02.2014 року на адресу
скаржника надійшла постанова від 30.01.2014
року головного державного виконавця
Грицищук М.П про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження у виконавчому провадження
ВП №23271308 згідно виконавчого листа
№2п-7464, виданого 18.11.2010 року
Ужгородським міськрайонним судом
Закарпатської області про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
твердій грошовій сумі по 500грн.
щомісяця, починаючи з 22.07.2010 року і до
досягнення ним повноліття, але не менше
ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. Оскаржувана
постанова отримана скаржником була
лише 10.02.2014 року. Оскільки дана
постанова є незаконною, безпідставною
та такою, що спрямована на порушення
прав скаржника, просить суд винести
ухвалу, якою задовольнити дані вимоги,
а саме визнати незаконною та скасувати
постанову від 30.01.2014 року головного
державного виконавця МВ ДВС
Ужгородського МРУЮ ОСОБА_2 про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження у виконавчому
провадження ВП №23271308.

Представник скаржника ОСОБА_5 в
судовому засіданні скаргу підтримала,
просила суд задовольнити її вимоги в
повному обсзяі.

Суб’єкт оскарження ОСОБА_2 в судовому
засіданні проти скарги заперечив, про
що надав суду письмові заперечення.
Просив суд відмовити в її задоволенні.

Зацікавлена особа ОСОБА_3 в судове
засіданя не з’явилася, будучи належим
чином повідомленою про час та місце
слухання справи.

Заслухавши пояснення представника
скаржника, суб’єкта оскарження,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до переконання, що скарга є
не обгрунтованою та такою, що не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст.55 Конституції України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

По справі встановлено, що на виконанні
у МВ ДВС Ужгородського МУЮ знаходиться
виконавче провадження ВП №23271308 згідно
виконавчого листа №2п-7464, виданого
18.11.2010 року Ужгородським міськрайонним
судом Закарпатської області про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі по
500грн. щомісяця, починаючи з 22.07.2010 року
і до досягнення ним повноліття, але не
менше ніж 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

14.12.2010 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження по виконанню
виконавчого листа, яку супровідним
листом №1/281 від 14.12.2010 року надіслано
для відома та виконання сторонам.

13.05.2011 року стягувачем подано заяву до
відділу ДВС Ужгородського МРУЮ щодо
надіслання постанови про звернення
стягнення на заробітну плату боржника
ОСОБА_1

Тому, 13.05.2011 року у відповідності до
ст.ст. 69, 70, 71 ЗУ «Про виконавче
провадження» винесено постанову про
звернення стягнення на заробітну плату
боржника, яку разом із супровідним
листом надіслано до ПАТ «Закарпаття –
авто».

15.04.2013 року відповідно до наказу №52-к
боржника ОСОБА_1 звільнено із ПАТ
«Закарпаття – авто».

Відповідно до звіту при здійсненні
відрахування та виплати із заробітної
плати боржника, наданого бухгалтером
ПАТ «Закарпаття – авто» та
розпоряджень про перерахунок коштів,
що містяться в матеріалах виконавчого
провадження державним виконавцем
проведено розрахунок заборгованості
по аліментах, відповідно до якого
станом на 30.01.2014 року заборгованість
складає 8385,67грн.

Станом на 30.01.2014 року з період з 15.04.2013
року боржником ОСОБА_1 державному
виконавцю не надано жодного
підтвердження документа щодо сплати
аліментів в користь ОСОБА_3 згідно
виконавчого листа №2п-7464 від 18.11.2010
року.

30.01.2014 року державним виконавцем в
порядку ст.57 ЗУ «Про виконавче
провадження» винесено постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.74 ЗУ «Про виконавче
провадження» у разі наявності
заборгованості із сплати аліментів
понад три місяці стягнення може бути
звернено на майно боржника. Звернення
стягнення на заробітну плату не
перешкоджає зверненню стягненню на
майно боржника.

Посилання скаржника у скарзі щодо
відсутності у останнього банківських
рахунків куди б він міг перерахувати
кошти є необгрнутованим, так як в
матеріалах виконавчого провадження
наявні банківські реквізити стягувача
ОСОБА_3 Стягнуті кошти із заробітної
плати боржника за період з травня
місяця 2011 року по лютий 2013 року саме на
ці банківські реквізити
перераховувались щомісячно із
депозитного рахунку ВДВС
Ужгородського МРУЮ.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про виконавче
провадження» сторони та інші учасники
виконавчого провадження мають право
знайомитися з матеріалами виконавчого
провадження, робити з них виписки,
знімати копії, подавати додаткові
матеріали.

Судом встановлено, що станом на 01.10.2014
року заборгованість по виконавчому
листу №2п-7464 від 18.11.2010 року,виданого
Ужгороським міськрайонним судом 17.11.2010
року становить складає 12385,67грн.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до переконання, що боржник ухиляється
від обов’язку, покладеного на нього
Ужгородським міськрайонним судом щодо
утримання власного сина, а тому в
задоволенні даної скарги слід
відмовити, так як оскаржувана
постанова від 30.01.2014 року про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження є законною та
винесена відповідно до норма ЗУ «Про
виконавче провадження»

Керуючись ст.ст. 57, 74 Закону України
„Про виконавче провадження”,
Постановою Пленуму Верховного суду
України від 26.12.2003 року «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження», ст.ст. 10, 11, 15, 209, 212, 213 ЦПК
України суд, –

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1, за участю
головного державного виконавця
міського відділу Державної виконавчої
служби Ужгородського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
– відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
загальному порядку шляхом подання
апеляційної скарги протягом п’яти
днів до апеляційного суду і набере
законної сили в разі неподання такої в
установлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

ОСОБА_6