№ 2-3044-14
(№ 760-7015-14-ц)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09. 09. 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді
Бобровника О. В.

при секретарі:
Славовій Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах малолітньої
дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про визнання
права на користування та проживання,
усунення перешкод в користуванні
квартирою та визначення порядку
користування квартирою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 -
про визнання права на користування та
проживання, усунення перешкод в
користуванні квартирою та визначення
порядку користування квартирою.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що
вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 2010 по
2013 рік.

Під час перебування у шлюбі, відповідач
отримав службове приміщення на всіх
членів сім'ї.

11.07.2012 року на підставі Ордера № 011277 від
07.07.2012 p., виданого згідно розпорядження
Солом'янської районної державної
адміністрації, у зв'язку з проходженням
ОСОБА_3 військової служби в
Генеральному штабі Збройних Сил
України позивач та відповідач
вселилися та зареєструвались в
службовому приміщенні.

Згідно Ордера, останній був виданий
ОСОБА_3, сім'я якого складається з трьох
осіб, на право зайняття службового
жилого приміщення з двох кімнат, жилою
площею 26,90 кв.м., у ізольованій квартирі
АДРЕСА_1.

Рішенням Солом'янського районного
суду м. Києва від 14.05.2013 року шлюб між
позивачем та відповідачем було
розірвано.

Позивач зазначає, що після
отримання квартири, не зважаючи на
право позивача проживати з дитиною у
службовому приміщенні, відповідач під
час перебування у шлюбі не допускав
позивача з дитиною до квартири,
мотивуючи це ремонтними роботами у
квартирі.

Після розірвання шлюбу відповідач
почав чинити перешкоди щодо проживання
позивача у вказаній квартирі,
мотивуючи це тим, що сторони
розлучились.

Позивач зазначає, що на неодноразові її
прохання не чинити їй з дитиною
перешкоди в проживанні та користуванні
квартирою та надати позивачу ключі від
квартири, відповідач не реагував, в
зв'язку з чим позивач разом з
малолітньою дитиною змушена була
тимчасово мешкати у своєї сестри в м.
Києві, а пізніше - тимчасово переїхати
до матері в інше місто.

Також позивач зазначає, що для
вирішення питання щодо усунення
перешкод у користуванні вказаною
квартирою вона зверталась до органів
міліції, а саме дільничного Царік С.А.,
до начальника фінансового управління
Генерального штабу ЗСУ, та до
начальника ЖЕКу №902 та до Київського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері старшого
радника юстиції Вітка В.А.

Позивач зазначає, що в телефонній
розмові дільничний Царік С.А.
повідомив, що він викликав ОСОБА_3 до
райвідділу міліції та мав з ним
відповідну бесіду, з якої стало
зрозуміло, що допускати позивача та
дитину до спірної квартири він не
збирається, а тому порадив звертатись
до суду.

Листом від 30.12.2013 року за № 1596
начальником фінансового управління
Генерального штабу ЗСУ на звернення
позивача їй було повідомлено, що з
відповідачем було проведено
відповідну роботу та доведено вимоги
Житлового кодексу України та наказів
МОУ стосовно забезпечення
військовослужбовців та членів їх сімей
службовим житлом.

Листом від 04.02.2013 року Центральне
управління Військової служби
правопорядку МОУ, позивача було
повідомлено, що враховуючи ст. ст. 124, 125
Житлового кодексу України позивач та
її малолітня донька мають право
проживати в службовому приміщення за
адресою: АДРЕСА_1 до досягнення
повнолітнього віку дитини та що в
подальшому дане питання пропонують
вирішити у судовому порядку.

24.03.2014 року позивач звернулась листом
до відповідача з
проханням-пропозицією надати позивачу
з донькою можливість проживати в
зазначеній квартирі та встановити
наступний порядок користування
квартирою - в одній кімнаті - позивач з
дитиною, в іншій - відповідач, однак
відповіді на зазначений лист позивач
не отримала.

В зв'язку із зазначеним позивач просила
суд:

- визнати за нею, ОСОБА_1, та
малолітньою донькою ОСОБА_2, право
на проживання та користування
квартирою за адресою: АДРЕСА_1;

- усунути перешкоди в користуванні
квартирою за адресою: АДРЕСА_1;

- встановити наступний порядок
користування квартирою за адресою:
АДРЕСА_1 виділивши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
користування кімнату жилою площею 10, 0
м2, ОСОБА_3 в користування кімнату жилою
площею 10, 0 м2, місця загального
користування залишити в спільному
користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась,
про час та місце розгляду справи
повідомлялась належним чином.

Від представника позивача до суду
надійшла заява про розгляд справи у її
відсутність.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився,
надавши до суду заяву про визнання
позовних вимог, а також про розгляд
справи у відсутність відповідача.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, подану представником позивача
та відповідачем заяву, приходить до
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3
з 09. 10. 2010 року перебували в
зареєстрованому шлюбі, який рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 14. 05. 2013 року було розірвано.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вбачається, що під час перебування у
шлюбі, відповідач отримав службове
приміщення на всіх членів сім'ї.

11.07.2012 року на підставі Ордера № 011277 від
07.07.2012 p., виданого згідно розпорядження
Солом'янської районної державної
адміністрації, у зв'язку з проходженням
ОСОБА_3 військової служби в
Генеральному штабі Збройних Сил
України позивач та відповідач
вселилися та зареєструвались в
службовому приміщенні.

Згідно Ордера, останній був виданий
ОСОБА_3, сім'я якого складається з трьох
осіб, на право зайняття службового
жилого приміщення з двох кімнат, жилою
площею 26,90 кв.м., у ізольованій квартирі
АДРЕСА_1.

Позивач при зверненні до суду
зазначала, що після отримання квартири,
не зважаючи на право позивача
проживати з дитиною у службовому
приміщенні, відповідач під час
перебування у шлюбі не допускав
позивача з дитиною до квартири,
мотивуючи це ремонтними роботами у
квартирі, окрім того після розірвання
шлюбу відповідач почав чинити
перешкоди щодо проживання позивача у
вказаній квартирі, мотивуючи це тим, що
сторони розлучились.

Також на неодноразові прохання
позивача не чинити їй з дитиною
перешкоди в проживанні та користуванні
квартирою та надати позивачу ключі від
квартири, відповідач не реагував, в
зв'язку з чим позивач разом з
малолітньою дитиною змушена була
тимчасово мешкати у своєї сестри в м.
Києві, а пізніше - тимчасово переїхати
до матері в інше місто.

Вбачається, що для вирішення питання
щодо усунення перешкод у користуванні
вказаною квартирою позивач зверталась
до органів міліції, а саме дільничного
Царік С.А., до начальника фінансового
управління Генерального штабу ЗСУ, та
до начальника ЖЕКу №902 та до Київського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері старшого
радника юстиції Вітка В.А.

В телефонній розмові дільничний Царік
С.А. повідомив позивача, що він викликав
ОСОБА_3 до райвідділу міліції та мав з
ним відповідну бесіду, з якої стало
зрозуміло, що допускати позивача та
дитину до спірної квартири він не
збирається, а тому порадив звертатись
до суду.

Листом від 30.12.2013 року за № 1596
начальником фінансового управління
Генерального штабу ЗСУ на звернення
позивача їй було повідомлено, що з
відповідачем було проведено
відповідну роботу та доведено вимоги
Житлового кодексу України та наказів
МОУ стосовно забезпечення
військовослужбовців та членів їх сімей
службовим житлом.

Листом від 04.02.2013 року Центральне
управління Військової служби
правопорядку МОУ, позивача було
повідомлено, що враховуючи ст. ст. 124, 125
Житлового кодексу України позивач та
її малолітня донька мають право
проживати в службовому приміщення за
адресою: АДРЕСА_1 до досягнення
повнолітнього віку дитини та що в
подальшому дане питання пропонують
вирішити у судовому порядку.

Вбачається, що 24.03.2014 року позивач
звернулась листом до відповідача з
проханням-пропозицією надати позивачу
з донькою можливість проживати в
зазначеній квартирі та встановити
наступний порядок користування
квартирою - в одній кімнаті - позивач з
дитиною, в іншій - відповідач, однак
відповіді на зазначений лист позивач
не отримала, в зв'язку з чим просила суд
про задоволення позову, на що слід
зазначити наступне.

Статтею 47 Конституції України
встановлено, що кожен має право на
житло. Громадянам, які потребують
соціального захисту, житло
надається державою та органами
місцевогосамоврядування безоплатно
або за доступну для них плату
відповідно до закону. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Відповідно ч. 4 ст. 311 ЦК України фізична
особа не може бути виселена або іншим
чином примусово позбавлена житла, крім
випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 156 Житлового кодексу
України, ч. 1 ст. 405 Цивільна кодексу
України передбачено, що члени сім'ї
власника будинку, які проживають разом
із ним у будинку, що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їхньому вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Частиною 4 ст. 156 ЖКУ визначено, що
припинення сімейних відносин із
власником будинку (квартири) не
позбавляє колишнього члена сім'ї
власника житла права користування
займаним житловим приміщенням.

За приписами ч.1 ст.123 ЖК України порядок
користування службовими жилими
приміщеннями встановлюється
законодавством України та іншими
нормативними актами.

Таким чином, встановлення порядку
користування житлом також
застосовується для власника житла та
осіб, які наділені особистим
сервітутом на підставі ст.405 ЦК України
та ст. 156 ЖК України.

Як вбачається із матеріалів справи,
разом із відповідачем у надане йому
службове житлове приміщення, як члени
сім'ї, вселилась дружина та малолітня
дитина, які у відповідності до ч.2 ст. 65
ЖК України, набули рівного із наймачем
права користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
охорону дитинства» держава забезпечує
право дитини на проживання в таких
санітарно-гігієнічних та побутових
умовах, що не завдають шкоди її
фізичному та розумовому розвитку. Діти
- члени сім'ї наймача або власника
жилого приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем.

За ч. 4 ст. 9 ЖКУ ніхто не може бути
виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Відповідно до ст.. 125 Житлового кодексу
України серед осіб, які не можуть бути
виселені із службового житла є і
одинокі особи з неповнолітніми дітьми,
які проживають разом з ними.

Таким чином вбачається, що відповідач
неправомірно перешкоджає позивачу
разом з малолітньою дитиною в
здійсненні законного права на
проживання та користування житловим
приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України,
позивач може відмовитися від позову,
а відповідач - визнати позов протягом
усього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву. Якщо відмову
позивача від позову, визнання позову
відповідачем викладено в адресованих
суду письмових заявах, ці заяви
приєднуються до справи.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідачем було подано до суду заяву
про визнання позову, яка міститься в
матеріалах справи.

Згідно вимог ст. ст. 27-30 ЦПК України,
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтвердженні певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Зважаючи на викладене вище, з
урахуванням заяви відповідача про
визнання позовних вимог, суд приходить
до висновку, що позивачем було доведено
обставини на які вона посилалась, як на
підставу своїх вимог, а тому позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд приходить до висновку,
про стягнення з відповідача на користь
позивача суми сплаченого судового
збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.
47 Конституції України, ст. 311 ЦК України,
ст. ст. 9, 65, 123, 125, 156 ЖК України, ст. ст. 10,
11, 27-30, 57-60, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах
та в інтересах малолітньої дитини
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про визнання права на
користування та проживання, усунення
перешкод в користуванні квартирою та
визначення порядку користування
квартирою - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та малолітньою
донькою ОСОБА_2 право на проживання
та користування квартирою, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1
та малолітньою донькою ОСОБА_2 права
користування квартирою, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

Встановити наступний порядок
користування квартирою, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 виділивши ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в користування кімнату жилою
площею 10, 0 м2, ОСОБА_3 в користування
кімнату жилою площею 10, 0 м2, місця
загального користування залишити в
спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
витрати по оплаті судового збору в сумі
243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: