Справа № 752/9788/14-ц
Провадження № 2/752/3963/14
09.10.2014 року Голосіївський районний суд
міста Києва у складі головуючого судді
Фролова М.О., за участі секретаря
Титоренко А.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства
«Голосіївжитлосервіс», треті особи:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
зобов'язання вчинити дії, -
в червні 2014р. ОСОБА_1 (надалі - позивач)
звернувся в Голосіївський районний суд
міста Києва з позовом до КП
«Голосіївжитлосервіс» (надалі -
відповідач), треті особи: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,при цьому
Позивач та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 зареєстровані і проживають у
АДРЕСА_1. При цьому наймачем
вищезазначеної неприватизованої
квартири № 9 та власником особового
рахунку для оплати житлово-комунальних
послуг є ОСОБА_6, який на даний час не
проживає у наведеній квартирі та
знятий з реєстраційного обліку. Разом з
цим позивач зазначив, що оскільки
ОСОБА_6 не поживає у квартирі № 9, то
договір найму вважається розірваним із
ним згідно ст. 107 ЖК Української РСР. У
зв'язку із наведеним та з метою оплати
від свого імені житлово-комунальних
послуг, позивач просив суд зобов'язати
КП «Голосіївжитлосервіс» укласти
договір обслуговування (найму
житлового приміщення) квартири за
адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_1.
Позивач та в судовому засіданні позов
підтримав та просив задовольнити
позовні вимоги повністю.
Представник відповідача у судовому
засіданні та наданих письмових
запереченнях на позовна заяву не
визнав позовні вимоги та просив
відмовити у їх задоволенні, оскільки
згідно ст. 103 ЖК Української РСР договір
найму квартири № 64 може бути змінено
тільки за згодою наймача ОСОБА_6,
проживаючих у наведеній квартирі
членів сім'ї: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, та наймодавця КП
«Голосіївжитлосервіс», проте відсутня
згода зазначених осіб на зміну
договору найму квартири № 64 шляхом
його переукладення із позивачем.
Треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5повідомлені про час і місце
судового засідання в порядку ст. 76 ЦПК
України, не з'явилися у судове
засідання, про причини неявки та їх
поважність не повідомили суд.
Третя особа - ОСОБА_2 брав участь у
судових дебатах, висловив свою думку
щодо необхідності задоволення позову.
Врахувавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини, на які вони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин,
та правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
дійшов до висновків про необхідність
відмовити у задоволенні позову,
виходячи з наступного
Судом встановлено, що згідно довідки за
формою № 3 КП «Голосіївжитлосервіс» за
зареєстровані та проживають позивач та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстровані
як члени сім'ї наймача і власника
особового рахунку квартири № 64 ОСОБА_6,
якого в наступному знято із
реєстраційного обліку.
В свою чергу відповідно до ч. 1 і 2 ст. 61
ЖК Української РСР, користування жилим
приміщенням у будинках державного і
громадського житлового фонду
здійснюється відповідно до договору
найму жилого приміщення. Договір найму
жилого приміщення в будинках
державного і громадського житлового
фонду укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем - житлово-експлуатаційною
організацією (а в разі її відсутності -
відповідним підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
Згідно ч. 1 ст. 103 ЖК Української РСР,
договір найму жилого приміщення може
бути змінено тільки за згодою наймача,
членів його сім'ї і наймодавця, за
винятком випадків, передбачених
Основами житлового законодавства
Союзу РСР і союзних республік, іншими
законодавчими актами Союзу РСР і цим
Положеннями ст. 104 ЖК Української РСР
унормовано, що член сім'ї наймача
вправі вимагати, за згодою інших членів
сім'ї, які проживають разом з ним,
укладення з ним окремого договору
найму, якщо жилу площу, що припадає на
нього, може бути виділено у вигляді
приміщення, яке відповідає вимогам
статті 63 цього Кодексу.
Однак позивачем не надано та в
матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження розміру житлової площі
квартири № 64 яка припадає на позивача,
а також щодо технічної можливості
проведення виділу такої площі позивачу
як самостійного приміщення.
Крім того відповідно до ч. 1 ст. 106 ЖК
Української РСР, повнолітній член сім'ї
наймача вправі за згодою наймача та
інших членів сім'ї, які проживають
разом з ним, вимагати визнання його
наймачем за раніше укладеним договором
найму жилого приміщення замість
попереднього наймача. Таке ж право у
разі смерті наймача або втрати ним
права на жиле приміщення належить
будь-якому членові сім'ї наймача.
Враховуючи зазначене, суд приходить до
висновку, що позивач вправі вимагати
визнання його наймачем всієї квартири
№ 64 за раніше укладеним договором
найму жилого приміщення з ОСОБА_6,
виключно за згодою інших повнолітніх
членів сім'ї наймача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Однак позивачем не надано та в
матеріалах справи відсутні докази щодо
наявності згоди повнолітніх членів
сім'ї наймача, які зареєстровані та
проживають у квартирі № 64, а саме:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, на здійснення
зміни договору найму квартири № 64
шляхом його укладення із позивачем як
При цьому, визнання в супереч волі
наведених осіб наймачем позивача за
раніше укладеним договором найму всієї
квартири № 64 порушить права: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, які також мають право на
визнання їх наймачами вищезазначеної
Відповідно до вимог ч. 1. ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Положеннями ч. 4 ст. 60 ЦПК України
визначено, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того щодо обраного позивачем
способу захисту права, суд зазначає
Положенням ст. 4 ЦПК України визначено,
що здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має
право звернутись до суду за захистом
свого особистого немайнового права або
майнового права та інтересу у
визначені цією статтею способи. Суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.
Серед способів захисту, передбачених
ст. 16 ЦК України, не визначено такого
способу захисту, як установлення
правовідносин (в тому числі шляхом
зобов'язання особи до укладення
відповідних договорів). При цьому
згідно ст. 6, ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 627 ЦК
України, волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.
Аналогічну правову позицію зазначено
Верховним Судом України у постанові
від 10.10.2012р. по справі № 6-110цс12.
Разом з тим виходячи із загальних засад
цивільного законодавства та
судочинства, права особи на захист у
суді порушених або невизнаних прав, меж
здійснення особою цивільних прав і
виконання цивільних обов'язків (ст. ст.
3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК
України) можна дійти висновку про те, що
право може бути захищено судом на
підставі п. 1ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом
визнання договору укладеним на умовах,
передбачених нормативним актом
Керуючись ст. ст. 1-5, 8, 10, 11, 26, 27, 30, 60, 109, 118,
119, 208-209, 212-215, ЦПК України, суд,-
У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Комунального підприємства
«Голосіївжитлосервіс», треті особи:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
зобов'язання вчинити дії,- відмовити
Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
рішення яке було ухвалено без участі
особи, яка його оскаржує, протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення. Апеляційна скарга подається
до Апеляційного суду міста Києва через
Голосіївський районний суд міста
Києва.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя