Справа № 428/2946/14-ц
Провадження № 2-о/428/109/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд
Луганської області у складі:

головуючого судді
- Посохова І.С.,

при секретарі
- Колядінцевій П.В.,

за участю заявника
- ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи
- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну
справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа - ОСОБА_3, про
встановлення факту, що має юридичне
значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького
міського суду з заявою про
встановлення факту, що має юридичне
значення, в якій вказано, що ОСОБА_1,
проживає за адресою: АДРЕСА_1. За цією
адресою вона проживає разом зі своєю
родиною, а саме з сином - ОСОБА_3, а також
раніше з ними проживав її чоловік -
ОСОБА_4. У свідоцтві про право власності
на житло, виданому 10.03.1998 р.
Житлово-комунальною конторою концерну
«Луганськбуд», вказано, що квартира
АДРЕСА_1, є спільною сумісною власністю
(російською мовою) «ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7». Квартира, у якій вона проживає,
була приватизована ними ще у 1998 році.
При цьому вони отримали вищевказане
свідоцтво про право власності на житло.
З того часу і до теперішнього вона у
свідоцтво про право власності на
квартиру майже не дивилася, а при його
отриманні не звернула увагу на те, що
прізвище її чоловіка у свідоцтві
записано російською мовою як «ОСОБА_4»,
а у його паспорті його прізвище було
записано українською мовою як
«ОСОБА_4». ІНФОРМАЦІЯ_5 її чоловік,
ОСОБА_4 помер. Після його смерті
залишилося спадкове майно, яке
складається з права власності на
частку квартири, у якій вони проживали,
і що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Після смерті її чоловіка вона
звернулася до державного нотаріуса з
метою подання заяви про прийняття
спадщини. Державним нотаріусом їй було
письмово відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії з причини того, що
прізвище її померлого чоловіка, яке
записано у свідоцтві про право
власності на квартиру не співпадає з
його прізвищем, яке записано у
свідоцтві про його смерть. При цьому
для виправлення цієї помилки та для
підтвердження факту належності
вказаного свідоцтва її померлому
чоловіку, нотаріус порадив їй
звернутися до суду з заявою про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу. Факт
того, що свідоцтво про право власності
на житло, видане 10.03.1998 р.
Житлово-комунальною конторою концерну
«Луганськбуд», належить саме померлому
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4, підтверджується
тим, що за адресою квартири, яка вказана
у свідоцтві був зареєстрований разом з
нею ще з 1981 року та по день своєї смерті
саме ОСОБА_4. Приватизація квартири
проводилася у 1998 році, тобто тоді, коли
її чоловік був зареєстрований у цій
квартирі, і без його участі оформити
приватизацію не було можливим. Також за
адресою цієї квартири крім нього
зареєстровані були і члени його родини,
а саме вона, як його дружина, а також син
- ОСОБА_3. Співпадає також і дата
народження ОСОБА_4, записана у домовій
книзі з датою його народження; паспорт
громадянина України з правильним
написанням його прізвища як «ОСОБА_4»,
її чоловік отримав вже після того, як
було виписано вищевказане свідоцтво
про право власності на квартиру, а при
отриманні свідоцтва в нього був
паспорт зразка СРСР, в якому не було
записано його прізвища українською
мовою, а тільки російською. Більш того,
у свідоцтві про право власності та у
свідоцтві про смерть співпадають його
ім'я та по-батькові - «ОСОБА_4»; за
адресою вищевказаної квартири були
зареєстровані та продовжують саме вона
- його дружина, та ОСОБА_3 - його син, а
ОСОБА_4 у вищевказаній квартирі не міг
ні з ким проживати крім них, бо вони є
його найближчими родичами. Тобто,
очевидно, що написання прізвища
померлого ОСОБА_4, російською мовою як
«ОСОБА_4» у свідоцтві про право
власності на житло, виданому 10.03.1998 р.
Житлово-комунальною конторою концерну
«Луганськбуд», було зроблене
працівником органу приватизації, який
реєстрував та виписував свідоцтво про
право власності на підставі старого, а
не нового паспорту. Також, очевидно, що
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, за
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 та
ОСОБА_8 за свідоцтвом про право
власності на житло, виданим 10.03.1998 р.
Житлово-комунальною конторою концерну
«Луганськбуд» є одна і та ж сама особа.
Таким чином, очевидно, що зазначене
свідоцтво про право власності на житло
належить саме померлому ОСОБА_4. Крім
того, сам факт того, що зазначене
свідоцтво знаходиться у неї, а не у
будь-якої іншої особи і спорів стосовно
зазначеної квартири немає, свідоцтво
виписане на квартиру за адресою, за
якою вона зараз проживає, підтверджує
вищевказаний юридичний факт.

З метою отримання свідоцтва про право
на спадщину за законом їй необхідно
встановити факт того, що свідоцтво про
право власності на житло, видане 10.03.1998
р. Житлово-комунальною конторою
концерну «Луганськбуд», належить саме
померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні
підтримала обставини, викладені в
заяві та просила суд заяву
задовольнити.

Представник заінтересованої особи
ОСОБА_2 в судовому засіданні не
заперечувала проти задоволення заяви.

Вислухавши заявника, представника
заінтересованої особи, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що заява
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України
суд розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно з копією паспорта громадянина
України серії НОМЕР_2, виданого
Сєвєродонецьким МВ УМВС України в
Луганській області 11.10.1995 року, заявник
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована з
01.12.1981 року за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно з копією свідоцтва про право
власності на житло № 5908 від 10.03.1998 року,
виданого Житлово-комунальною конторою
концерну «Луганськбуд» на підставі
розпорядження (наказу) № 264 від 10.03.1998
року, квартира, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, належить на праві
приватної спільної сумісної власності
ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10 (російською
мовою).

Згідно з копією свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_3, виданого 08.10.2013 року
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Сєвєродонецького міського управління
юстиції у Луганській області, ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_5, про що зроблено
запис № 1211.

Згідно з свідоцтвом про одруження
серії НОМЕР_4, виданим 07.03.1970 року
Сєвєродонецьким міським бюро ЗАГС
Ворошиловградської області, ОСОБА_9
(російською мовою) та ОСОБА_11
(російською мовою) одружилися 07.03.1970
року, про що зроблено відповідний
актовий запис № 184. Після укладення
шлюбу подружжю присвоєно прізвище:
ОСОБА_9, ОСОБА_9 (російською мовою).

Згідно з свідоцтвом про народження
серії НОМЕР_5, виданим 28.03.1977 року
Сєвєродонецьким відділом ЗАГС
Ворошиловградської області ОСОБА_10
(російською мовою) народився 19 березня
1977 року, батьками записані: ОСОБА_9
(російською мовою) та ОСОБА_6
(російською мовою).

Згідно з домовою книгою за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_6
(російською мовою), ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10
(російською мовою), ІНФОРМАЦІЯ_3, та був
зареєстрований і знятий з реєстрації
ОСОБА_9 (російською мовою), ІНФОРМАЦІЯ_4.

Як вбачається з постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 24.04.2014
року винесеної державним нотаріусом
Другої Сєвєродонецької державної
нотаріальної контори М.Р. Ахметхановим
- ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_4.

Враховуючи вищевикладене, судом
вбачається, що розбіжність в прізвищі
заявника та прізвищі померлого ОСОБА_4
виникла з неоднакового перекладу
їхнього прізвища з російської мови на
українську (ОСОБА_9 на ОСОБА_1).

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що обставини, викладені
заявником у заяві в обґрунтування
своїх вимог є достовірними,
підтверджені в судовому засіданні, а
також підтверджені письмовими
доказами, сумніву у суду не викликають
і вважаються судом доведеними, у
зв'язку з чим заява ОСОБА_1 про
встановлення факту, що має юридичне
значення, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 256-259
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа -
ОСОБА_3, про встановлення факту, що має
юридичне значення, задовольнити.

Встановити, що свідоцтво про право
власності на житло № 5908, видане 10.03.1998
року Житлово-комунальною конторою
концерну «Луганськбуд» на підставі
розпорядження (наказу) № 264 від 10.03.1998
року на квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_2, належить померлому 06
жовтня 2013 року ОСОБА_4, як зазначено у
свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 від
08.10.2013 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Луганської області
через Сєвєродонецький міський суд,
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ
І.С. ПОСОХОВ