АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7345/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 415/6614/13-ц
Категорія: стягнення суми
Доповідач - Котелевець А.В.
27 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
суддів
-Кіпенка І.С., Шаповал Н.М.,
секретаря - Ваюшичевої А.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на
рішення Лисичанського міського суду
Луганської області від 18 вересня 2014
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о
в и л а:

В жовтні 2013 року Публічне
акціонерне товариство Комерційного
банку «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
«Приватбанк») звернулось у суд із
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позивач в особі
свого представника Сафіра Федора
Олеговича вказав, що 22 липня 2008 року
укладено договір № б/н, відповідно до
умов якого ПАТ КБ «Приватбанк» надало
ОСОБА_2 кредит в розмірі 5 000 грн. 00 коп.
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості.

Однак умови кредитного договору з
боку відповідача виконані не були, у
зв'язку з чим станом на 30 вересня 2013
року утворилась заборгованість в
розмірі 21 676 грн. 42 коп., яка
складається з наступної
заборгованості: 4 983 грн. 10 коп. - за
кредитом, 15 423 грн. 01 коп. - по
процентам за користування кредитом, 250
грн. 00 коп. - штрафу (фіксована частина),

1 020 грн. 31 коп. - штрафу (процентна
складова).

Посилаючись на вказані обставини,
просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ
КБ «Приватбанк» суму заборгованості за
кредитним договором б/н від 22 липня 2008
року в загальному розмірі 21 676 грн. 42
коп. та судові витрати.

Відповідач в особі свого
представника ОСОБА_1 позов не визнав,
посилаючись на те, що кредитного
договору між сторонами укладеного не
було, з умовами та правилами надання
банківських послуг відповідач не був
ознайомлений та не підписував їх,
останній платіж внесено 27 червня 2009
року в той час як позов пред'явлено в
жовтні 2013 року за відсутності доказів
переривання строку позовної давності.

Рішенням Лисичанського міського
суду Луганської області від 18 вересня
2014 року позов задоволено.

З ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» стягнута заборгованість
за кредитним договором б/н від 22 липня
2008 року в загальному розмірі 21 676 грн.
42 коп. та 243 грн. 60 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 -
представник відповідача, посилаючись
на неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального, процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову в позові. Зокрема, зазначає, що
обставини укладання кредитного
договору між сторонами з'ясовані
неповно; крім того не взято до уваги п. 31
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
лист Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 січня 2013 року
№ 10-70/0/4-13, постанову Верховного Суду
України від 16 квітня 2014 року.

Позивач рішення суду першої
інстанції не оскаржив, своїх
заперечень на апеляційну

скаргу не надав.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню з
постановленням нового рішення про
відмову в позові з таких підстав.

Задовольняючи позов в повному
обсязі, суд першої інстанції вважав
доведеними вимоги про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованості за договором кредиту
б/н від 22 липня 2008 року в загальному
розмірі 21 676 грн. 42 коп. Однак з таким
висновком погодитись не можна,
оскільки суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, неправильно застосував норми
матеріального та процесуального права.

За вимогами статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтовним є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
зобов'язаний вирішити , зокрема,
наступні питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин (ч. 1 п. п. 1-3 ст. 214
ЦПК України).

Вказаним вимогам рішення суду
першої інстанції не відповідає.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розтроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (ст. 625 ЦК
України).

Матеріали справи свідчать, що 22
липня 2008 року ОСОБА_2 звернувся із
письмовою заявою до ПАТ КБ
«Приватбанк» про надання йому
споживчого кредиту в розмірі 5 000 грн. 00
коп. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості.

Посилаючись на те, що умови
кредитного договору з боку відповідача
не виконані, ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся у суд із відповідним позовом.

Як на підставу дотримання
письмової форми договору споживчого
кредиту позивачем надані Умови та
правила надання банківських послуг.

Згідно п. 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна із сторін не поінформує другу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично пролонговується на той
же строк.

Однак Умови та правила надання
банківських послуг підписані лише
головою правління А.В.Дубилет та не
містять підпису ОСОБА_2, його
реквізитів, дати складання або підпису
сторонами, ідентифікуючих ознак на
предмет невід'ємності цього документа
від заяви позичальника.

Крім того, в заяві не зазначено,
що неврегульовані у ній питання
регулюються відповідно до Умов та
правил надання банківських послуг, є
лише посилання на згоду щодо сплати
штрафу в розмірі 250 грн. 00 коп.

Таким чином, підстав вважати, що
ПАТ КБ «Приватбанк» отримана згода
відповідача на укладення кредитного
договору з урахуванням вказаних Умов
та правил надання банківських послуг,
на які посилається позивач, немає, а
тому правовідносини між сторонами з
приводу кредитування регулюються
тільки заявою, за якою строк виконання
зобов'язання не встановлений.

Згідно виписки за лицевим
рахунком, останній платіж ОСОБА_2 вніс 27
вересня 2009 року в сумі 831 грн. 21 коп.

ПАТ КБ «Приватбанк» звернуся у
суд із позовом 29 жовтня 2013 року.

Статтею 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлена у тири
роки.

Згідно роз'яснень, що містяться в
п. 31 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
враховуючи положення пункт 7 частини
тринадцятої статті 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», суди
мають виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим, позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Оскільки застережень щодо
продовження позовної давності,
нарахування неустойки відповідно до
Умов заява не містить, висновок суду
першої інстанції про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованості за кредитним договором
б/н від 22 липня 2008 року в загальному
розмірі 21 676 грн. 42 коп. не є законним.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п.
1, 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія

в и р
і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Лисичанського міського суду
Луганської області від 18 вересня 2014
року скасувати.

В позові Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити.

Рішення набирає законної сили
негайно і може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня його проголошення
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді