У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 15 жовтня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Євграфової Є.П., Євтушенко
О.І.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7,
ОСОБА_8, приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
служба у справах дітей Оболонської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визнання договору
недійсним, визнання права власності,
витребування майна з чужого
незаконного володіння, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 28 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 02 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому з урахуванням
уточнень просив визнати недійсним
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, укладений 21 червня 2011 року між
ОСОБА_11 та ОСОБА_5, що посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_9 й
зареєстрований у реєстрі за № 1028,
визнати за ним право власності на
зазначене жиле приміщення та
витребувати його із незаконного
володіння ОСОБА_6

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний брат
ОСОБА_11

Звернувшись до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
смерті брата, йому стало відомо, що у
правовстановлюючі документи на
квартиру АДРЕСА_1 за вказаною вище
адресою, що належала ОСОБА_11 на праві
власності, викрали невідомі, після чого
21 червня 2011 року ОСОБА_5, видаючи себе
за особу померлого, продав житло
ОСОБА_7, а останній, у свою чергу, 07
вересня 2011 року продав його ОСОБА_6

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 28 березня 2014 року,
залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
02 липня 2014 року, позовні вимоги
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 та витребувано її з
володіння ОСОБА_6

У задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення та ухвалу судів
попередніх інстанцій, справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, виходив з
того, що оспорюваний правочин був
укладений 21 червня 2011 року, тобто через
півроку після смерті власника спірної
квартири ОСОБА_11, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, а оскільки відповідно до
п. 4 ст. 25 ЦК України цивільна
правоздатність фізичної особи
припиняється у момент її смерті, то
вважав вчинений правочин нікчемним.

З урахуванням того, що позивач
відноситься до кола спадкоємців другої
черги померлого ОСОБА_11, заяву про
прийняття спадщини подав у строки,
визначені законом, проте позбавлений
можливості оформити спадщину через
відсутність правовстановлюючих
документів, суди дійшли висновку, що
його права як спадкоємця підлягають
захисту шляхом задоволення
віндикаційного позову та витребування
квартири з володіння ОСОБА_6

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів.

Оцінивши всі зібрані у справі докази,
правильно встановивши характер
правовідносин та вірно застосувавши
норми матеріального права, суди
попередніх інстанцій з урахуванням
встановлених обставин справи
обґрунтовано дійшли висновку про
часткове задоволення позову.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судами при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити,
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 28 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 02 липня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко