УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
cудової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого
Олійник А.С.,

суддів: Гончара
В.П., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко
В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 10 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 30 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
вищевказаним позовом, в обґрунтування
посилаючись на те, що 21 листопада 2006
року між банком та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, за умовами
якого відповідач отримав кошти в
розмірі 1 000 грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою 36 % річних.

Внаслідок неналежного виконання
ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним
договором станом на 30 травня 2013 року
утворилась заборгованість у розмірі 32
485 грн 31 коп., з яких: 7 340 грн 08 коп. -
заборгованість за кредитом, 23 122 грн 12
коп. - заборгованість за процентами, 500
грн - штраф (фіксована частина), 1 523 грн 11
коп. - штраф (процентна складова), які
банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Вижницького районного суду
Чернівецької області від 10 вересня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернівецької
області від 30 жовтня 2013 року, в позові
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
вказані рішення суду першої інстанції
та ухвалу апеляційного суду і
направити справу на новий судовий
розгляд до суду апеляційної інстанції,
посилаючись на невідповідність
висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування судами норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що банком пропущено строк
позовної давності, встановлений ст. 257
ЦК України.

Судами встановлено, що 21 липня 2006 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, за умовами
якого останній отримав кошти в розмірі
1 000 грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою 36 % річних. Термін дії
кредитного ліміту відповідає строку
дії платіжної картки.

ОСОБА_3 належним чином зобов'язання за
кредитним договором не виконує,
внаслідок чого станом на 30 травня 2013
року утворилась заборгованість за
кредитним договором у розмірі 32 485 грн 31
коп., яка складається з: 7 340 грн 08 коп. -
заборгованість за кредитом, 23 122 грн
12 коп. - заборгованість за процентами, 500
грн - штраф (фіксована частина), 1 523 грн 11
коп. - штраф (процентна складова).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 9.12 розділу І Умов встановлено,
що кредитний договір від 21 липня 2006
року діє впродовж 12 місяців з моменту
підписання (а. с. 9).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до п. 3.5. Умов та правил
надання банківських послуг порядок
здійснення платіжних операцій з
використанням платіжних карт, а також
порядок отримання кредиту регулюється
діючим законодавством України, нормами
міжнародних платіжних систем Visa
International, MasterCard International, даним договором,
Умовами та правилами надання
банківських послуг та тарифами Банку.
Пам'ятка клієнта оформлюється та є
невід'ємною частиною договору у
випадку оформлення і видачі платіжної
картки кредитною схемою.

Строк дії платіжної картки
зазначається на лицьовій стороні
картки із зазначенням місяця та року.

Відповідно до положень п. п. 9.3, 9.6 Умов
для продовження дії платіжної картки
на картрахунку платіжної картки
повинні бути кошти в розмірі,
достатньому для оплати послуг банка.

За висновками Верховного Суду України
про застосування ст. 257 ЦК України до
правовідносин, у яких використовуються
платіжні картки як спосіб
надання/отримання кредитних коштів,
викладеними у постанові від 19 березня
2014 року № 6-14цс14, за таким договором, що
визначає щомісячні платежі погашення
кредиту та кінцевий строк повного
погашення кредиту перебіг позовної
давності щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту у
повному обсязі - зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, дійшов висновку про
те, що банк звернувся до суду з позовом
про стягнення заборгованості за
кредитним договором від 21 липня 2006
року зі спливом строку позовної
давності.

Доводи касаційної скарги про
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права є безпідставними,
не спростовують висновків судів про
пропуск строку позовної давності та не
дають підстав для скасування
оскаржуваних судових рішень.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції та ухвали
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справах,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Вижницького районного суду
Чернівецької області від 10 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 30 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.С. Олійник

Судді :

В.П. Гончар

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко