Номер провадження: 22-ц/785/8800/14
Головуючий у першій інстанції: Тюмін О.
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Комлевої О.С., Журавльова
О.Г.,

при секретарі: Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Кілійського районного суду Одеської
області від 10 серпня 2014 року у
цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 до
Відділу Державної виконавчої служби
Кілійського районного управління
юстиції, державного виконавця ВДВС
Кілійського РУЮ Хаджи Наталі
Олександрівни, управління Державної
казначейської служби України в
Кілійському районі про визнання
неправомірними дій державного
виконавця по виконанню ухвали суду,
скасування акту державного виконавця
про передачу майна стягувачу в рахунок
погашення боргу, стягнення моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

29.08.2013 року ОСОБА_2 звернувся
до Кілійського районного суду Одеської
області зі скаргою до Відділу
державної виконавчої служби
Кілійського районного управління
юстиції , Державної казначейської
служби України в Кілійському району
Одеської області, третя особа -
державний виконавець ВДВС Кілійського
РУЮ Хаджи Наталія Олександрівна, про
визнання неправомірними дій
державного виконавця по виконанню
ухвали Кілійського районного суду від
28 грудня 2010 року, скасування акту
державного виконавця від 12.09.2011 року
про передачу нереалізованого майна
стягувачу ОСОБА_4 в рахунок погашення
боргу, стягнення з відділу ДВС
Кілійського РУЮ 5000 грн. моральної
шкоди.

Підтримуючи в судовому
засіданні свою скаргу, ОСОБА_2 та його
представник зазначають, що ОСОБА_2
зареєстрований в будинку, який є
гуртожитком, розташованому по АДРЕСА_1.
В березні 2012 року в газеті «Дунайська
Заря» було опубліковано оголошення про
те, що власник гуртожитку вимагає
звільнити займані в ньому приміщення
та знятися з реєстрації. В подальшому
йому стало відомо , що ухвалою
Кілійського районного суду від 28
грудня 2010 року у цивільній справі №
2-486/2010 , була затверджена мирова угода, а
Актом державного виконавця стягувачу
ОСОБА_4 була передана будівля
гуртожитку. Зазначену ухвалу
Кілійського районного суду у справі 2-43
86/2010 він оскаржив до апеляційного суду
Одеської області. Ухвалою від 12 грудня
2012 року Апеляційний суд Одеської
області визнав поважною причину
пропуску ним строку на апеляційне
оскарження рішення суду, поновив цей
строк та задовольнив скаргу,
скасувавши ухвалу Кілійського
районного суду. Заявник пояснює також,
що він не був учасником виконавчого
провадження з виконання ухвали
Кілійського районного суду про
затвердження мирової угоди , в зв'язку з
чим йому не направлялось жодних
офіційних повідомлень про хід
примусового виконання, не надавалось
належним чином оформлених копій, а зі
скаргою він звернувся маючи тільки
незавірену копію акту державного
виконавця, тому він не мав можливості
визначитися з моментом порушення його
прав.

Представник ВДВС державний
виконавець Хаджи И.О. зі скаргою не
згодна, пояснює, що на її виконанні
знаходилась ухвала Кілійського
районного суду від 28.12.2012 року про
стягнення зі боржника ВАТ «ПМК-16» на
користь ОСОБА_4 грошових коштів у сумі
208 410грн.

Відповідно до вимог Закону
України «Про виконавче провадження»
нею було відкрито виконавче
провадження постановою від 20.01.2011 року.
Листом від 27.01.2011 року керівництво
боржника повідомило про те, що
виконання можливе тільки шляхом
звернення стягнення на житловий
будинок по АДРЕСА_1, оскільки іншого
майна у ВАТ «ПМК-16» немає.

Після перевірки права власності
боржника на зазначене майно, вона
наклала арешт на цей будинок. В
подальшому тричі призначалися
прилюдні торги, які не відбулися з
причини відсутності заяв на участь в
них. В зв'язку з цим , відповідно до п.6
ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження»
стягувачу ОСОБА_4 було запропоновано
залишити за собою непродане майно за
вартістю експертного висновку, а саме -
201 188 грн. ОСОБА_4 погодився залишити
будинок по АДРЕСА_1 за собою в рахунок
погашення боргу ВАТ «ПМК-16». В зв'язку з
цим 12.09.2011 року вона склала акт про
передачу стягувачу непроданого майна.

Представник управління Державної
казначейської служби України у
Кілійському районі вважає скаргу
ОСОБА_2 безпідставною та такою, що не
підлягає задоволенню.

Стягувач ОСОБА_4 вважає скаргу
безпідставною, а крім того поданою з
пропуском строку оскарження дій
державного виконавця. Зазначає також,
що оскільки ОСОБА_2 не є учасником
виконавчого провадження, дії
державного виконавця в якому вії
оскаржує, він має право оскаржувати
такі дії не в порядку розділу VII ЦПК
України «Судовий контроль за
виконанням судових рішень» а в порядку
адміністративного судочинства.

Представник боржника - ВАТ «ПМК-16 ,
належним чином повідомленим про час та
місце розгляду скарги , в судове
засіданні не прибув, що не перешкоджало
розгляду скарги за його відсутності.

Ухвалою суду у задоволенні скарги
відмовлено.

На ухвалу суду ОСОБА_2 приніс
апеляційну скаргу, в якій ставить
питання про її скасування та
постановлення нової ухвали про
задоволення скарги.

Згідно п.1 ст.312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

У судовому засіданні встановлено
наступне.

Ухвалою Кілійського районного
суду Одеської області від 28 грудня 2010
року, постановленою у справі №2-43 86/2010
за позовом ОСОБА_4 до ВАТ «Пересувна
механізована колона № 16» про стягнення
матеріальної шкоди завданої внаслідок
порушення відповідачем письмового
договору зобов'язання та неустойки,
затверджено мирову угоду, за якою:

- ВАТ «ПМК-16» добровільно
зобов'язується повернути ОСОБА_4

сплачені ним до каси підприємства на
підставі письмового зобов'язання
купівлі - продажу

житлового будинку від 07.07.2009 р. грошові
кошти в сумі 41500 грн., сплатити суму
штрафі

санкцій (неустойку) передбачену п. 8
письмового договору зобов'язання від
07.09.2009 року у

розмірі 166 000 грн. та компенсувати
судові витрати в сумі 850 та 60 грн.

- за таких обставин зобов'язання
купівлі - продажу житлового будинку від
07.09.2009 року

укладене між ОСОБА_4 з одного боку та
ВАТ «ПМК-16» з іншого боку припиняється
за домовленості сторін;

- у випадку порушення мирової
угоди стягнення шкоди здійснюється на
підставі виконавчого

листа виданого судом, (а.с. 6).

Постановою від 20.01.2011 року
державним виконавцем ВДВС Кілійського
РУЮ відкрито провадження з примусового
виконання ухвали № 2-4386 виданої
Кілійським районним судом 28.12.2010 року
про стягнення з ВАТ «ПМК -16» на користь
ОСОБА_4 208410 грн. (а.с. 20).

Листом від 21.01.2010 р. голова
правління ВАТ «ПМК - 16» Урсу С.К.
повідомляє відділ ДВС, що крім
житлового будинку по АДРЕСА_1 інше
майно у ВАТ «ПМК-16» відсутнє в зв'язку з
чим просить звернути стягнення боргу
перед ОСОБА_4 на зазначений будинок.
(а.с. 21).

Право власності ВАТ «ПМК-16» на
житловий будинок по АДРЕСА_1
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 22.01.2010 року виданого КП «РБТІ
та РОН» , інформаційною довідкою. (а.с.
22,28).

Постановою державного виконавця
ВДВС Кілійського РУЮ Хаджи Н.О. від
01.02.2011 року накладено арешт на Майно
боржника в межах суми 208410,00 грн. - а саме
на житловий будинок по АДРЕСА_1. (а.с. 23).

Листом державного виконавця ВДВС
Кілійського РУЮ Хаджи Н.О. від 5.09.2011
року повідомлено стягувану ОСОБА_4
проте, що арештоване майно боржника В AT
«ПМК-16» тричі - 27.05.2011 року, 11.07.2011 року та
25.08.2011 року не було реалізоване на
прилюдних торгах, в зв'язку з чим йому
запропоновано вирішити питання про
залишення за собою непроданого майна,
за оцінкою 201 188,00 грн. (а.с. 24).

Заявою стягувача ОСОБА_4 від 09.09.2011
року надана згода на залишення за ним
непроданого майна - житлового будинку
по АДРЕСА_1 в рахунок

погашення боргу В AT «ПМК-16» (а.с.25).

Проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна
підтверджується заявою на реалізацію
арештованого майна, договором про
надання послуг по організації і
проведенню прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна, актами
переоцінки майна від 09.06.2011 року,

27.07.2011 року, актом про надання послуг
від 25.08.2011 р. (а.с. 32).

Актом державного виконавця
відділу ДВС Кілійського РУЮ Хаджи Н.О.
від 12 вересня 2011 року , складеного при
примусовому виконанні ухвали № 2-4386/2010
року виданої 28 грудня 2010 року
Кілійським районним судом про
стягнення з ВАТ «ПМК-16» на користь
ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 208410,00
грн., стягувачу передано майно в
рахунок погашення боргу, а саме :
житловий будинок, розташований по
АДРЕСА_1, що належить ВАТ «ПМК-16».
Передача здійснена в зв'язку з тим , що
прилюдні торги зазначеного майна не
відбулися по причині відсутності
купівельного попиту. (а.с.7)

Постановою державного виконавця
ВДВС Кілійського РУЮ Хаджи Н.О. від
20.09.2011 року виконавче провадження з
примусового виконання ухвали
Кілійського районного суду № 2-4386 від
28.12.2010 року закрито в зв'язку з
виконанням - прийняттям боржником
ОСОБА_4 нереалізованого майна боржника.
(а.с. 26).

Ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 12.12.2012 року ,
постановленою у справі за позовом
ОСОБА_4 до ВАТ «ПМК - 16» про стягнення
матеріальної шкоди та неустойки ,
апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена,
ухвала Кілійського районного суду
Одеської області від 28 грудня 2010 року
скасована, справа повернута до суду
першої інстанції на новий розгляд. (а.с.
8-10).

Рішенням Кілійського районного
суду від 09 липня 2013 року, ухваленим у
справі 502/346/13-ц за позовом ОСОБА_4 до
відкритого акціонерного товариства
«ПМК-16», третя особа - ОСОБА_2, про
стягнення матеріальної шкоди та
штрафу, позов задоволене частково.
Стягнуто з ВАТ «ПМК-16» на користь
ОСОБА_4 борг в сумі 41.000,00 грн. та 910
судових витрат, а всього 41.910,00 грн.

Рішення набрало законної сили
20.09.2013 року. (а.с. 69-70)

Відповідно до ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушені
їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 8 Закону України
«Про виконавче провадження» сторонами
виконавчого провадження є стягувач і
боржник. Стягувачем є фізична або
юридична особа, на користь чи в
інтересах якої видано виконавчий
документ. Боржником є фізична або
юридична особа, визначена виконавчим
документом.

Таким чином встановлено, що
ОСОБА_2 був третьою особою у справі за
позовом ОСОБА_4 до ВАТ «ПМК-16» про
стягнення матеріальної шкоди завданої
в наслідок порушення відповідачем
письмового договору зобов'язання та
неустойки, в якій Кілійським районним
судом була постановлена ухвала від
28.12.2010 ров про затвердженні мирової
угоди, виконання якої відбулося, але
він не є стороною виконавчого
провадження, в зв'язку з чим не мав
права оскарження дій або бездіяльності
державного виконавця в порядку ст. 383
ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 387 ЦПК України
у разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця; іншу
посадову особу державної виконавчої
служби задовольнити вимогу заявника та
усунути порушення або іншим шляхом
поновлює його порушені права чи
свободи.

Дослідженими судом матеріалами
справи порушень в діях державного
виконавця під час примусового
виконання ухвали Кілійського
районного суду від 28.12.2010 року, яка на
час виконання ще не була скасована, не
встановлено.

Скасування ухвали суду від 28
грудня 2010 року після її виконання не є
підставою для визнання неправомірними
та скасування дій державного
виконавця, вчинених до її скасування.

Таким чином судом встановлена
відсутність підстав для задоволення
скарги, а доводи апеляційної
скарги не приймаються до уваги,
оскільки спростовуються матеріалами
справи, а письмових доказів на
підтвердження доводів апеляційної
скарги до апеляційного суду надано не
було.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів розглянувши скаргу в
межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, вважає, що суд
першої інстанції при вирішенні справи
порушень норм процесуального права не
допустив, ухвала суду відповідає
фактичним обставинам справи, а
наведені в апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, доводи
апеляційної скарги не заслуговують на
увагу та задоволенню не підлягають.
Підстав для постановлення нової ухвали
не вбачається.

Судова колегія, розглянувши
справу, прийшла до висновку, що суд
першої інстанції постановив ухвалу з
додержанням вимог закону, в зв'язку з
чим, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає ухвалу без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 319,
324 ЦПК України, колегія суддів,

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Ухвалу Кілійського районного
суду Одеської області від 10 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак її може
бути оскаржено до суду касаційної
інстанції, на протязі двадцяти днів..

Головуючий-суддя Н.В.Ісаєва

Судді:
О.С. Комлева

О.Г. Журавльов