У х в а л а

6 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Парінової І.К.,

Ізмайлової Т.Л.,
Савченко В.О.,-

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 квітня 2014 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» про
визнання кредитного договору частково
нікчемним, визнання дій протиправними,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26
червня 2006 року між банком та ОСОБА_3
укладено кредитний договір, згідно з
яким остання отримала у кредит 5 000 грн у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку, за умови
сплати 36% річних на суму залишку
заборгованості, з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Проте, взятих за цим договором
зобов'язань відповідач не виконує
належним чином, у зв'язку з чим станом
на 31 січня 2012 року у неї перед банком
утворилася заборгованість у розмірі 24
276 грн 83 коп., з яких: 7 981 грн 05 коп. -
заборгованість за кредитом; 14 663 грн 55
коп. - заборгованість за процентами за
користування кредитом; штраф
(фіксована частина) у сумі 500
грн; штраф (процентна ставка) у сумі 1 132
грн 23 коп., яку ПАТ КБ «ПриватБанк»
просило стягнути з відповідача.

Не погоджуючись із позовом ПАТ КБ
«ПриватБанк», ОСОБА_3 звернулася до
суду із зустрічним позовом, вимоги
якого під час розгляду справи змінила
та остаточно просила визнати
нікчемними положення Умов та правил
надання банківських послуг у частині
надання права банку будь-коли
змінювати кредитний ліміт без
повідомлення клієнта (пп. 3.2, 5.3);
п. 8.6 у частині нарахування штрафу в
розмірі 500 грн + 5 % від суми позову. Крім
того, просила визнати нікчемними
положення, що містяться у Тарифах про
умови кредитування з використанням
платіжної картки: встановлену
200% плату за несвоєчасне погашення
кредитного ліміту; пеню за несвоєчасне
погашення заборгованості; штраф за
порушення строків платежів за
будь-яким грошовим зобов'язанням у
розмірі 500 грн + 5 % від суми
заборгованості за кредитним лімітом;
визнати нікчемними зміни суми
кредитного ліміту за договором з 5 000
грн. до 7 981 грн 05 коп.; визнати
нікчемними зміни строку дії кредитного
договору до 31 січня 2012 року; визнати
протиправним нарахування процентів за
користування кредитом, виходячи з 72%
річних; визнати протиправним
нарахування процентів за період з 1
липня 2006 року до 31 січня 2012 року,
виходячи з 36 % річних; визнати
протиправними дії щодо нарахування
процентів на суму, більшу ніж 5 000 грн,
виходячи з 36% річних.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя від
8 квітня 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 11 грудня 2013 року,
первісний позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено в повному обсязі. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
відмовлено.

Задовольняючи первісний позов ПАТ КБ
«ПриватБанк», суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, обґрунтовано виходив
із доведеності цього позову та
наявності правових підстав для
стягнення з ОСОБА_3 заборгованості, яка
утворилася у зв'язку з невиконанням нею
взятих за кредитним договором
зобов'язань.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3, суд дійшов правильного
висновку про те, що позивачем не
доведено підстав для задоволення її
вимог про визнання нікчемними:
положення Умов та правил надання
банківських послуг у частині надання
права банку будь-коли змінювати
кредитний ліміт без повідомлення
клієнта (п.п. 3.2, 5.3); п. 8.6 у
частині нарахування штрафу у розмірі 500
грн + 5 % від суми позову; положення, що
містяться у Тарифах про умови
кредитування з використанням
платіжної картки: встановлену 200 % плату
за несвоєчасне погашення кредитного
ліміту; пеню за несвоєчасне погашення
заборгованості; штраф за порушення
строків платежів за будь-яким грошовим
зобов'язанням у розмірі 500 грн + 5 % від
суми заборгованості за кредитним
лімітом; зміни суми кредитного ліміту
за договором з 5 тис. грн. до 7 981 грн 05
коп.; зміни строку дії кредитного
договору до 31 січня 2012 року, а
також визнання протиправним
нарахування процентів за користування
кредитом, виходячи з 72 % річних, за
період з 1 липня 2006 року до 31
січня 2012 року, виходячи з 36 % річних,
визнання протиправними дії щодо
нарахування процентів на суму, більшу
ніж 5 тис. грн, виходячи з
36 % річних.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 квітня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя від 8 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 11 грудня 2013 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 квітня 2014 року
з підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм закону, зокрема п. 1 ч. 2 ст. 258,
ст. 261 ЦК України, ч. 5 ст. 11,

п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», що потягло ухвалення
різних за змістом рішень у подібних
правовідносинах.

У вказаній заяві ОСОБА_3 також ставить
питання про поновлення строку на
звернення до суду із заявою про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 квітня 2014 року, однак
визначений законом тримісячний строк
для звернення з відповідною заявою
ОСОБА_3 не пропущено, а відтак - відсутні
підстави для вирішення питання про
його поновлення.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_3
долучила до заяви витяги з Єдиного
державного реєстру судових рішень
наступних судових рішень.

Ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 вересня 2011 року, якою
залишено без змін ухвалу апеляційного
суду Київської області від 30 березня 2011
року про залишення без змін рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 20 січня 2011 року у справі за
позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором, яким позовні
вимоги банку задоволено в повному
обсязі.

Ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 листопада 2012 року, якою
залишено без змін рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 3 травня 2012 року частині
задоволення позовних вимог про
стягнення неустойки за прострочення
виконання зобов'язань щодо строків
здачі в експлуатацію
багатоповерхового житлового будинку
та рішення апеляційного суду м. Києва
від 25 липня 2012 року в частині відмови в
задоволенні вимог щодо зобов'язання
виконати умови договору та закінчити
будівництво багатоповерхового
житлового будинку.

Ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 квітня 2013 року, якою
залишено без змін рішення Хустського
районного суду Закарпатської області
від 3 жовтня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 30 листопада 2012 року про
задоволення позовних вимог банку щодо
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 квітня 2013 року, якою
скасовано рішення апеляційного суду
Київської області від 6 грудня 2012 року
та залишено в силі заочного рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 2 серпня

2012 року про задоволення позовних вимог
щодо визнання недійсним пункту
кредитного договору та пункту додатку 1
до кредитного договору, які
встановлюють підвищену процентну
ставку за користування кредитом понад
установлений строк (прострочення
терміну сплати щомісячного платежу), та
щодо зобов'язання банку здійснити
перерахунок заборгованості за
кредитним договором і зарахувати в
погашення тіла кредиту грошові кошти,
зараховані раніше в погашення
нарахованих підвищених процентів.
Ухвалюючи вказане рішення, суд першої
інстанції виходив із того, що наявність
оскаржуваних умов договору призвела до
істотного дисбалансу договірних прав
та обов'язків на шкоду позивача як
споживача, у зв'язку з чим ці умови
кредитного договору є несправедливими.

Ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 травня 2013 року, якою
залишено без змін рішення апеляційного
суду Херсонської області від 26 лютого
2013 року щодо відмови в задоволенні
позову банку про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
Ухвалюючи вказане рішення, апеляційний
суд виходив із того, що кредитним
договором не передбачена збільшена
позовна давність за вимогами про
стягнення кредитної заборгованості у
порівнянні з встановленою трирічною
давністю, тому дійшов висновку про
пропуск банком строку позовної
давності.

Ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 червня 2014 року, якою
скасовано рішення апеляційного суду
Донецької області від 21 січня 2014 року й
залишено в силі рішення Пролетарського
районного суду м. Донецька від 9 грудня
2013 року про відмову в задоволенні вимог
банку щодо стягнення кредитної
заборгованості у зв'язку з пропуском
строку позовної давності.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Оскільки зі змісту заяви, ухвали, про
перегляд якої подано заяву, рішень,
постановлених у вказаній вище справі,
та з долучених до заяви витягів з
Єдиного державного реєстру судових
рішень не вбачається неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме: предмет
спору, зміст позовних вимог не є
тотожними, матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин та
встановлені у справах фактичні
обставини не є однаковими, у допуску
справи до провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» про
визнання кредитного договору частково
нікчемним, визнання дій протиправними,
за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 квітня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк

Судді: М.В.
Дем'яносов

Т.Л. Ізмайлова

І.К. Парінова

В.О. Савченко