22-ц/775/1272/2014(м)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Кочегарової Л.М.,

Попової С.А.,

при секретарі Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Маріуполі
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
Донецької області від 04 липня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до державного
підприємства «Маріупольський морський
торгівельний порт», Міністерства
інфраструктури України та державного
підприємства «Адміністрація морських
портів України» про визнання
незаконних наказів про звільнення,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом до
відповідачів державного підприємства
«Маріупольський морський торгівельний
порт», Міністерства інфраструктури
України та державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України» про визнання незаконних
наказів про звільнення, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу. В
обґрунтування своїх вимог посилався на
те, що з 30 травня 2005 року працював на
посаді капітана державного
підприємства «Маріупольський морський
торгівельний порт». Після закінчення
лікування, яке він проходив з 08 квітня
2013 року по 20 травня 2013 року, він вийшов
на роботу де йому було вручено копію
наказу про звільнення на підставі
ст.ст. 7, 147-149 КЗпП України, ч. 2 п. 1.9 та п.
4.1. Положення про капітана морського
торговельного порту України, наказів
Міністерства інфраструктури України №
49-О від 05 квітня 2013 року та № 51-О від 12
квітня 2013 року. Оскільки наказ
Міністерства інфраструктури України №
49-О від 05 квітня 2013 року було видано у
період його тимчасової
непрацездатності, його було звільнено
без згоди профспілкової організації, у
жодному з наказів про звільнення
відсутні посилання на факт порушення
трудової дисципліни капітаном порту,
або факти невчасного чи неякісного
виконання завдань, наказів або
розпоряджень Укрморрічінспекції чи
Міністерства інфраструктури України,
відповідачем не надано докази, що до
нього раніше застосовувалися
дисциплінарні стягнення просив суд
скасувати наказ державного
підприємства «Маріупольський морський
торгівельний порт» № 1485/к від 20 травня
2013 року про звільнення його з посади
капітана порту, накази Міністерства
інфраструктури України № 49-О від 05
квітня 2013 року про звільнення ОСОБА_2 та
№ 51-О від 12 квітня 2013 року про внесення
змін до наказу Міністерства
інфраструктури України від 05 квітня 2013
року, поновити його на посаді капітана
порту та стягнути середній заробіток
за час вимушеного прогулу.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 04
липня 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про задоволення позовних вимог,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи, які
неповно з'ясовані, порушення судом норм
матеріального права.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання
апеляційного суду не з'явився, про час і
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином телефонограмою та
повісткою (а.с. 151, 152), просив повторно
відкласти розгляд справи не надавши
доказів поважності причин
неможливості явки до суду, тому
апеляційний суд відповідно до ч. 2 ст. 305
ЦПК України розглянув справу без його
участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника державного підприємства
«Маріупольський морський торгівельний
порт» Єпікової С.В., представника
Міністерства інфраструктури України
Тиріної М.П. та представника державного
підприємства «Адміністрація морських
портів України» Данилової О.М., які
просили скаргу відхилити, вивчивши
письмові матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
трудові права позивача не порушено і
його звільнено у відповідності до
вимог закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 з 30 травня 2005 року працював на
посаді капітана державного
підприємства «Маріупольський морський
торгівельний порт».

Наказом Міністерства інфраструктури
України № 49-О від 05 квітня 2013 року
ОСОБА_2 на підставі ст.ст. 7, 147-149 КЗпП
України, ч. 2 п. 1.9 та п. 4.1. Положення про
капітана морського торговельного
порту України звільнено з роботи з 10
квітня 2013 року (том1 а.с. 29-30).

Наказом Міністерства інфраструктури
України № 51-О від 12 квітня 2013 року у
зв'язку з надходженням до Міністерства
інформації щодо тимчасової
непрацездатності ОСОБА_2 до наказу
Міністерства № 49-О від 05 квітня 2013 року
були внесені зміни та ОСОБА_2 звільнено
з роботи з посади капітана порту в
перший робочий день, який слідує за
останнім днем періоду його тимчасової
непрацездатності, що не перевищує
встановленого законодавством терміну
(том 1 а.с. 32-33).

ОСОБА_2 знаходився на лікарняному з 08
квітня по 19 травня 2013 року.

Наказом державного підприємства
«Маріупольський морський торгівельний
порт» № 1485/к від 20 травня 2013 року
позивача було звільнено з посади
капітана порту державного
підприємства «Маріупольський морський
торгівельний порт» з 20 травня 2013 року
(том1 а.с. 16).

Таким чином доводи апелянта про його
звільнення в період тимчасової
непрацездатності є безпідставними та
суперечать встановленим обставинам
справи.

Відповідно до ст. 7 КЗпП України
особливості регулювання праці осіб,
які працюють у районах з особливими
природними, географічними і
геологічними умовами та умовами
підвищеного ризику для здоров'я,
тимчасових і сезонних працівників, а
також працівників, які працюють у
фізичних осіб за трудовим договором,
додаткові (крім передбачених у стттях 37
і 41 цього Кодексу) підстави для
припинення трудового договору деяких
категорій працівників за певних умов
(порушення встановлених правил
прийняття на роботу тощо) встановлюють
ся законодавством.

Таким чином стаття 7 КЗпП України
допускає можливість встановлення
законодавством додаткових підстав,
крім передбачених Кодексом законів про
працю, для припинення трудового
договору деяких категорій працівників
при певних умовах.

Так, відповідно до ст. 85 Кодексу
торговельного мореплавства України
під час перебування в морському порту
будь-яке судно зобов'язане дотримувати
чинних законів і правил України, у тому
числі тих, що стосуються безпеки порту
і судноплавства в порту, митного,
прикордонного, санітарного (фіто
санітарного) режимів, лоцманського
проведення, буксирування, рятувальних
і суднопіднімальних робіт, якірної
стоянки і надання місць біля причалів,
навантаження і вивантаження вантажів,
посадки і висадки людей, послуг,
пов'язаних з
навантажувально-розвантажувальними
роботами, і будь-яких інших портових
послуг, портових зборів, запобігання
забрудненню навколишнього природного
середовища.

Згідно із ч. 1 ст. 90 Кодексу
торговельного мореплавства України
кожне судно перед виходом у море
підлягає контролю з метою перевірки
суднових документів, установлення
відповідності судновим документам
основних характеристик судна, а також
перевірки виконання вимог щодо
укомплектування суднового екіпажу.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.7, 2.8. Положення
про капітана морського торговельного
порту України, затвердженого наказом
Міністерства транспорту України № 573
від 18 жовтня 2000 року в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин, до обов'язків капітана
порту входить нагляд за дотриманням
чинного законодавства і правил
мореплавства, а також міжнародних
договорів України щодо мореплавства.
Контрольний огляд судна з метою оцінки
його придатності для плавання та
дотримання виконання правил щодо
запобігання забрудненню довкілля із
суден. Контроль за дотриманням вимог
законодавства і мінародних договорів
України щодо безпечного морського
перевезення пасажирів, вантажів.
Здійснення перегляду документів, що
містять інформацію про вантаж, з метою
його безпечного морського перевезення
суднами, які завантажуються в порту.
Перевірка наявності та правильності
укладання відправниками,
перевізниками, одержувачами договорів
обов'язкового страхування
відповідальності суб'єктів морського
перевезення небезпечних вантажів у
водах під юрисдикцією України на
випадок настання негативних наслідків
під час перевезення небезпечних
вантажів.

Згідно із п. 4.1. цього Положення капітан
порту несе відповідальність у
встановленому чинним законодавством
порядку за невчасне або неякісне
виконання завдань, які передбачені цим
Положенням, наказів та розпоряджень
Укрморрічінспекції та
Мінінфраструктури України.

Таким чином, оскільки в оспорюваних
позивачем наказах про звільнення серед
підстав притягнення його до
дисциплінарної відповідальності
зазначені ст. 7 КЗпП України та п. 4.1.
Положення, доводи апеляційної скарги
щодо не зазначення правової підстави
для звільнення є безпідставними.

З доповідної записки Голови Державної
інспекції України з безпеки на
морському та річковому транспорті від
05 березня 2013 року вбачається, що під час
перевірки судна «Аspen» 14 лютого 2013 року
капітаном інспекції державного
портового нагляду державного
підприємства «Маріупольський морський
торгівельний порт» Лисим А.О. допущено
порушення порядку перевірки судна, що
призвело до помилкових висновків щодо
перевантаження судна та, як наслідок,
до його неправомірного затримання. Під
час оформлення 30 листопада 2012 року
відходу судна «Волго-Балт 199» капітаном
інспекції державного портового
нагляду державного підприємства
«Маріупольський морський торгівельний
порт» Шатуновим Г.Н. не було належним
чином перевірено відповідність
завантаження та розміщення вантажу
згідно вимог суднових документів, не
було здійснено перевірку попередньої
прокладки, рейсового плану та маршруту
переходу судна, в тому числі з
урахуванням постійних обмежень,
встановлених відповідно до
класифікаційних документів судна, не
звернуто уваги на той факт, що
відповідно до розрахунку, наданого за
підписом капітана судна, статичний
згинаючий момент по фактичному
розміщенню вантажу на шпангоуті № 110
становив 68 394,62 кНм та відповідно був
більший за гранично допустимий момент
спротиву від дій статичних сил під час
знаходження судна у морі, які становить
39 000 кНм, що стало однією із ймовірних
причин загибелі судна «Волго-Балт 199»
та членів екіпажу.

При цьому Головою Державної інспекції
України з безпеки на морському та
річковому транспорті були встановлені
ознаки послаблення контролю за роботою
інспекції державного портового
нагляду державного підприємства
«Маріупольський морський торгівельний
порт» зі сторони капітана порту ОСОБА_2
а саме недотримання вимог ст.ст. 88, 90
Кодексу торговельного мореплавства
України, п.п. 2.1, 2.7 та 2.8 Положення Про
капітана морського торговельного
порту України (том1 а.с. 24-26).

В зв'язку із загибеллю судна
«Волго-Балт 199» було створено комісію
по вивченню обставин цієї аварійної
морської події, яка встановила, що
однією з причин аварійної морської
події (катастрофи) т/х «Волго-Балт 199»,
що сталася 04 грудня 2012 року в Чорному
морі, стало те, що капітаном інспекції
державного портового нагляду
державного підприємства
«Маріупольський морський торгівельний
порт» Шатуновим Г.Н. не здійснено
належного аналізу документів, які
надані капітаном т/х «Волго-Балт 199» при
оформленні відходу, чим порушені
вимоги п.п. 2.1, 3.1 Положення про
Інспекцію державного портового
нагляду морського торговельного порту
України, затвердженого наказом
Міністерства транспорту України від 18
жовтня 2000 року № 574, а також міжнародних
договорів України щодо торговельного
судноплавства (п. 8.3 Звіту).

Ця аварійна морська подія
кваліфікується як дуже серйозна
аварія, внаслідок якої загинув один
член екіпажу, семеро членів екіпажу
зникли безвісті, а судно затонуло (том1
а.с. 78, 79-105).

Відповідно до ч. 1 ст. 148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку із
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.

Виходячи із змісту названої норми
закону, місячний термін для
застосування стягнення обчислюється з
дня виявлення не факту (події), а саме
проступку працівника. Виявлення
проступку означає не лише виявлення
факту (події), а й визначення
працівника, що порушив трудові
обов'язки, характеру порушення,
шкідливих наслідків правопорушення,
причинного зв'язку між правопорушенням
і шкідливими наслідками, вини
працівника.

Таким чином апеляційний суд вважає, що
проступок капітана порту ОСОБА_2 було
виявлено Головою Державної інспекції
України з безпеки на морському та
річковому транспорті в доповідній
записці від 05 березня 2013 року і
оскільки наказ про звільнення позивача
№ 49-О від видано Міністерством
інфраструктури України 05 квітня 2013
року, тобто через місяць після цього, не
можна вважати пропущеним строк для
застосування дисциплінарного
стягнення, а тому доводи апеляційної
скарги в цій частині є безпідставними.

Доказів фальсифікації цієї доповідної
записки позивачем суду не надано.

Відповідно до п. 1.4 Положення про
капітана морського торговельного
порту України капітан порту
призначається на посаду й звільняється
з неї Міністерством інфраструктури
Укрїни за пропозицією
Укрморрічінспекції.

Таким чином доводи апеляційної скарги
щодо неналежності як доказу у справі
доповідної Голови Державної інспекції
України з безпеки на морському та
річковому транспорті є безпідставними.

Не можна також погодитись і з доводами
скарги щодо не співмірності
застосованого дисциплінарного
стягнення, оскільки при звільненні
позивача було враховано, що внаслідок
послаблення ним контролю як капітаном
порту за роботою інспекторів інспекції
державного портового нагляду
державного підприємства
«Маріупольський морський торгівельний
порт» сталася дуже серйозна аварія
внаслідок якої загинув один член
екіпажу, семеро членів екіпажу зникли
безвісті а затонуло судно.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
вважає, що доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
дають підстав вважати, що судом першої
інстанції були допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 04
липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді