Справа №: 343/132/14-ц
Провадження №: 2/0343/184/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року м. Долина

Долинський районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді - Андрусіва
І.М.,

з участю секретарів
судових засідань -Павлюк Г.В.,
Височанської О.З.,

адвоката - ОСОБА_4,

представника позивача -
ОСОБА_5,

розглянувши матеріали цивільної
справи за позовною заявою ОСОБА_6,
інтереси якого представляє ОСОБА_7 до
ОСОБА_8 третя особа приватний нотаріус
Долинського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 про визнання заповіту
недійсним, суд,

В С Т А Н О В
И В:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в
м. Долина Івано- Франківської області
померла його мати ОСОБА_10. Відповідачка
ОСОБА_8 являється рідною сестрою
матері. Після смерті матері відкрилась
спадщина - трикімнатна квартира,
розташована в АДРЕСА_1, що належала їй
на праві власності. Він є єдиниим
спадкоємцем за законом, так як його
батько ОСОБА_11 помер раніше,
ІНФОРМАЦІЯ_4. До часу смерті мати
проживала одна. В 2005 році він вибув з
квартири матері на постійне проживання
в Латвійську республіку, де проживала
його сім'я. Але кожного року (1-2 рази на
рік ) він провідував матір, допомагав їй
матеріально, лікував її, купляв
продукти, одяг, ліки. Його мати хворіла,
вона страждала на гіпертонію, хворобу
судин, серця. Вона постійно лікувалася,
перенесла чотири інсульти. В липні 2013
року, коли він приїхав додому, стан його
матері був важкий. Вона погано
розмовляла, не могла довести думку до
кінця, забувалась, не могла рухатися
самостійно. Якщо хтось з знайомих,
родичів, сусідів навідувався до них,
вона не завжди впізнавала їх, не могла
згадати хто прийшов. Він одразу
викликав лікаря, який розпочав
лікування матері. Та незважаючи на
призначене лікування, стан здоров"я
матері погіршувався і 08 серпня 2013 року
він госпіталізував її до Долинської
центральної районної лікарні. Після
цього був змушений повернутися на
роботу для вирішення питання щодо
оформлення безоплатної відпустки для
догляду за матір'ю. На час поїздки він
попросив відповідачку доглянути матір.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 померла. Він, як
єдиний спадкоємець матері за законом, 14
листопада 2013 року через консула
Посольства України в Латвійській
республіці подав заяву про прийняття
спадщини. В кінці грудня 2013 року
звернувся з приводу оформлення
спадщини до Долинської міської
державної нотаріальної контори. Де
дізнався, що перебуваючи на лікуванні в
Долинській центральній районній
лікарні, його мати склала в користь
відповідачки заповіт посвідчений
20 серпня 2013 року приватним нотаріусом
Долинського міського нотаріального
округу ОСОБА_9, зареєстрований в
реєстрі за № 2059. Вважає, що
відповідачка скориставшись хворобою
його матері, ініціювала складання
цього заповіту. Переконаний, що його
мати не була ініціатором складання
заповіту, оспорюваний заповіт не
відображає справжньої її волі . Адже
між ним та матір'ю завжди були теплі,
дружні відносини двох найрідніших
людей. Все своє свідоме життя мати
зазначала, що залишить квартиру йому.
Вважає, що хоча мати була дієздатною в
момент складання заповіту, в силу
хвороби, вона не усвідомлювала
значення своїх дій та не могла
керуватись ними. Тому просить визнати
недійсним заповіт, посвідчений 20.08.2013
року приватним нотаріусом Долинського
міського нотаріального округу та
зареєстровий в реєстрі за №2059.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала
при цьому добавила ,що згідно рішення
Долинського районного суду від 11.06.2008
року обмежено цивільну дієздатність
ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначено її
піклувальником внука відповідачки
ОСОБА_12 .

ОСОБА_7позовні вимоги підтримав та
добавив ,що коли приїхав син ОСОБА_10
його впізнавала,а після лікарні вже не
впізнавала нікого.

В судовому засіданні ОСОБА_8 позовних
вимог не визнала та пояснила, що позов
є необґрунтованим та безпідставним.
Вона дійсно погодилась на пропозицію
ОСОБА_6 та доглядала спадкодавицю до
дня її смерті. Спочатку стан останньої
був тяжким, однак, доглядаючи, їй
вдалось його покращити. Позивач не
приділяв належної уваги матері,
оскільки в 1991 році виїхав на постійне
місце проживання в Латвійську
республіку. В 2001 році приїхав провідати
матір, після цього приїжджав ще 2-3 рази.
Ввавжає, що твердження сина, що він
застав тяжко хвору матір, яка не
впізнавала сусідів, знайомих і родичів,
не відповідає дійсності, оскільки
сестра була при свідомості до дня
своєї смерті, про що підтвердили
свідки. Вона за власні кошти лікувала
та здійснила поховання ОСОБА_10 Під час
лікування ОСОБА_10 вона постійно
перебувала з нею в Долинській ЦРЛ,
після виписки з лікарні продовжувала
догляд за нею вдома. . ОСОБА_10
добровільно, без будь-якого примусу,
заповіла їй все своє майно в
присутності ОСОБА_13, ОСОБА_14 та
нотаріуса.

В судовому засіданні приватний
нотаріус Долинського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 пояснила
що 20.08.2013 року посвідчила заповіт за
реєстром № 2059 від імені ОСОБА_10,
оскільки на день посвідчення заповіту
остання не була визнана недієздатною у
встановленому законом порядку. У день
складання та посвідчення заповіту
ОСОБА_10 адекватно реагувала на все,
давала чіткі відповіді на поставлені
їй запитання, зокрема, назвала своє
ім'я, вік, звідки приїхала та де
проживає. Назвала також особу, яка її
доглядає- ОСОБА_8 Крім того, заповіт
посвідчувався в присутності свідків,
яких ОСОБА_10 називала по іменах.
Впевнившись у дійсності наміру ОСОБА_10
вона склала заповіт у приміщенні свого
офісу .Після чого текст заповіту був
прочитаний нею в голос та читала його
ОСОБА_10

Суд заслухавши пояснення сторін
дослідивши здобуті в судовому
засіданні докази в їх сукупності
приходить до висновку,що позов
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

У відповідності до вимог ст.1233 ЦК
України заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України
правочином є дія, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Така дія
повинна бути правомірною, а її
неправомірність є підставою для
визнання правочину недійсним.
Правочини можуть бути односторонніми
та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно із ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо
не встановлена законом, але одна із
сторін або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин) за позовом цієї
особи, а в разі її смерті за позовом
інших осіб, чиї цивільні права або
інтереси порушені.

Відповідно до ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Правила зазначеної статті
поширюються на ті випадки, коли немає
законних підстав для визнання
громадянина недієздатним, однак є дані
про те, що в момент укладення правочину
він перебував у такому стані, коли не
міг розуміти значення своїх дій або
керувати ними.

Матеріалами справи та в судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_10
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті
спадкодавця сторони подали заяви про
прийняття спадщини, ОСОБА_6 14.11.2013 року
через консула Посольства України в
Латвійській республіці , а
відповідачка в Долинську міську
державну нотаріальну контору . ОСОБА_10
20.08.2013 року склала заповіт на користь
своєї сестри ОСОБА_8 , який був
посвідчений приватним нотаріусом
Долинського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 (реєстровий в реєстрі за
№ 2059). Даний правочин було вчинено в
Долинській ЦРЛ у зв'язку із хворобою
ОСОБА_10 у присутності свідків ОСОБА_13
та ОСОБА_14

З даних копії свідоцтва про народження
ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 від 17.03.1970 року,
встановлено,що його батьком є ОСОБА_11 ,
матір»ю ОСОБА_10 (а.с.11).

З даних копії свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_4,
встановлено, що ОСОБА_11 помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.13).

Світлокопія витягу про реєстрацію в
спадковому реєстрі №55558393 від 26.12.2013
року, свідчить про те, ОСОБА_6 після
смерті матері ОСОБА_10 у встановлений
законом термін звернувся в Долинську
нотаріальну контору про прийняття
спадщини (а.с.17).

Згідно записів амбулаторної картки
ОСОБА_10 хворіла ішемічною хворобою
серця та 06.08.2001 року перенесла інфаркт
міокарда. Страждала гіпертонічною
хворобою ІІІ ст.

В 2005 році ОСОБА_10 вперше
діагностовано: Дисциркуляторну
енцефалопатію.

В 2007 році ОСОБА_10 лікувалася в
неврологічному відділенні з приводу
динамічного розладу мозкового
кровообігу.

В 2010 році ОСОБА_10 невропатологом
діагностовано: Дисциркуляторну
змішаного генезу енцефалопатію ІІ ст.
Гострий розлад мозкового кровообігу,
ішемічний інсульт з лівобічним
геміпарезом. В 2011 році ОСОБА_10
двічі лікувалася в неврологічному
відділенні ЦРЛ з діагнозом: Повторний
ішемічний інсульт з лівостороннім
геміпарезом.В 2013 році ОСОБА_10
діагностовано: Хронічну недостатність
мозкового кровообігу.

Згідно рішення Долинського районного
суду Івано-Франківської області від
11.06.2008 року, ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано
обмежено дієздатною та призначено над
нею піклувальником ОСОБА_12.

Відповідно до висновку амбулаторної
судово-психіатричної (посмертної)
експертизи від 14 липня 2014 року № 180,
ОСОБА_10 хворіла стійким хронічним
психічним захворюванням у формі
деменції змішаного (алкогольного,
судинного) генезу. ОСОБА_10 на період
складання заповіту 20.08.2013 року
перебувала у стані, при якому була
позбавлена здатності усвідомлювати
свої дій та керувати ними (а.с.120-125).

Експерт ОСОБА_16в судовому засіданні
пояснив,що ОСОБА_10 хворіла стійким
хронічним психічним захворюванням у
формі деменції змішаного
(алкогольного, судинного) генезу
.Деменція це стан набутий внаслідок
органічного ураження мозку, це
хронічне захворювання і вилікуванню не
підлягає. Ліки які були призначені
ОСОБА_10для лікування та зазначені в
картці стаціонарного хворого №4745за 2013
рік лікуючим лікарем не могли впливати
на її розумову діяльність та порушення
функції мозгу.

Допитані у судовому засіданні
свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 пояснили, що
їх запросили бути присутніми при
складанні заповіту. ОСОБА_10говорила,що
хоче скласти заповіт на користь сестри
ОСОБА_8

З показань свідка ОСОБА_17 даними суду
встановлено,що їй зі слів сина ОСОБА_6
відомо що він хотів забрати маму до
себе в Латвійську республіку ,однак
вона відмовилась. ОСОБА_10 вона
відвідувала після лікарні числа 26,27
серпня 2013 року,однак вона була без
свідомості. Перед лікарнею ОСОБА_10
була адекватна людина ,однак через
деякий час їй стало гірше.

ОСОБА_20суду пояснила ,що ОСОБА_10 за
останні п"ять років шість разів
перебувала на стаціонарному лікуванні
в Долинській ЦРЛ,оскільки перенесла
біля шести інсультів.

Свідок ОСОБА_21суду дав показання про
те ,що являвся сусідом ОСОБА_10та
проживав з нею через стінку. У квартирі
сусідки бував часто,інколи купляв їй
ліки , зауважував що в ОСОБА_10 деколи
була погана пам"ять.

ОСОБА_22даючи показання суду
зазначила,що в 2011 році ОСОБА_10 склала
заповіт на користь сина ОСОБА_6 Після
повернення з лікарні ОСОБА_10 була без
свідомості і за нею доглядала ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_23 суду пояснив,що
ОСОБА_10була адекватною, все розуміла
,болі ноги в неї були перший тиждень , у
зв"язку з чим їй призначили лікування .
ОСОБА_10 в лікарні виявила бажання
змінити заповіт на користь матері його
дружини ОСОБА_8

ОСОБА_24дав суду показання про те ,що він
в серпні 2013 року лікував
ОСОБА_10Ознайомившись з її медичною
карткою побачив,що вона перенесла
численні інсульти. Призначені ним ліки
знімали біль ,однак свідомість не
притуплювали. Виписувалась хвора при
свідомості.

На виконання ухвали
Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 04.03.2014
року в даній справі була проведена
амбулаторна судово-психіатрична
(посмертна) експертиза.

Даний висновок, записи в амбулаторній
карті та записи в медичних картах
ОСОБА_10 стверджують абсолютну
неспроможність ОСОБА_10, яка склала
заповіт 20.08.2013 року, розуміти на той час
значення своїх дій та керуватися ними
при вчиненні цього правочину.

Відповідно до ст.ст. 212, 147 ЦПК України
висновок експерта для суду не є
обов'язковим і оцінюється судом за
правилами, встановленими статтею 212
цього Кодексу, відповідно до якої суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином, оцінивши вказаний
висновок посмертної експертизи,
співставивши його з іншими доказами в
справі, суд приймає його як належний
доказ, оскільки він узгоджується із
матеріалами справи, зокрема: рішенням
Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 11.06.2008
року де ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано
обмежено дієздатною та призначено над
нею піклувальником ОСОБА_12. Даними
амбулаторної картки ОСОБА_10та
показаннями ОСОБА_16в суді про те ,що
ОСОБА_10 хворіла стійким хронічним
психічним захворюванням у формі
деменції змішаного (алкогольного,
судинного) генезу .Деменція це стан
набутий внаслідок органічного
ураження мозку, це хронічне
захворювання і вилікуванню не
підлягає. Свідків ОСОБА_20 в тій частині
,що ОСОБА_10 за останні п"ять років шість
разів перебувала на стаціонарному
лікуванні в Долинській ЦРЛ,оскільки
перенесла біля шести інсультів, з
свідчень ОСОБА_21 встановлено , що в
ОСОБА_10 деколи була погана пам"ять.
ОСОБА_22даючи показання суду
зазначила,що після повернення з
лікарні ОСОБА_10 була без свідомості і
за нею доглядала ОСОБА_8

Натомість, посилання відповідачки на
те,що ОСОБА_10 на момент складання
заповіту розуміла значення своїх дій
та могла керувати ними , не спростовує
зазначеного. Як і показання свідків
ОСОБА_23,ОСОБА_24 які суд оцінює як такі,
що не узгоджуються з матеріалами
справи, зокрема, суперечать висновку
експертизи та рішенню Долинського
районного суду від 11.06.2008 року .

Як роз'яснено в п. 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правила статті
225 ЦК України поширюються на ті
випадки, коли фізичну особу не визнано
недієздатною, однак у момент вчинення
правочину особа перебувала в такому
стані, коли вона не могла усвідомлювати
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними (тимчасовий психічний
розлад, нервове потрясіння тощо).

Таким чином , суд приходить до висновку,
що позов підлягає до задоволення,
оскільки в момент складання заповіту
ОСОБА_10 була абсолютно неспроможна
розуміти значення своїх дій та
керувати ними у зв"язку з чим заповіт
слід визнати недійсним.

На підставі викладеного та ст.ст. 203,203,
212, 215, 225, 1233 ЦК України, керуючись
ст.ст.209, 213-218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_6, інтереси
якого представляє ОСОБА_7, до ОСОБА_8,
третя особа приватний нотаріус
Долинського міського нотаріального
округу ОСОБА_9, про визнання заповіту
недійсним, задовольнити .

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_10
складений в користь ОСОБА_8 ,
посвідчений 20 серпня 2013 року приватним
нотаріусом Долинського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 та
зареєстрований в реєстрі за №2059 .

Після набранням рішення законної
сили скасувати заходи забезпечення
позову у виді заборони державному
нотаріусу та приватним нотаріусам
Долинського міського нотаріального
округу Івано-Франківської області
видавати ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканці
АДРЕСА_2, свідоцтво про право на
спадщину за заповітом після смерті
ОСОБА_10 , яка померла в місті Долина
Івано-Франківської області
ІНФОРМАЦІЯ_3,до вирішення судом питання
по суті.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
часу ознайомлення з мотивувальною
частиною рішення до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Долинський районний суд.

Суддя