АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7521/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Антонюк О. А. Доповідач -
Черненкова Л.А.Категорія 50
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року м.
Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів - Пищиди
М.М., Дерев`янка О.Г.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 липня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на повнолітню
дитину на час навчання, -

В С Т А Н О
В И Л А:

16 травня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із зазначеним позовом, позовні
вимоги не змінювалися і не
уточнювалися. Позивач у своєму позові
посилалася на те, що з відповідачем
вони перебували в шлюбі з 17 липня 1993
року по 05 червня 2002 року, від цього
шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_4
- ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач виплачував
аліменти до повноліття сина відповідно
до виконавчого листа. ОСОБА_4 зараз
навчається в ДВНЗ НГУ (очна форма
навчання). Відповідач працює.
Добровільно платити аліменти на
повнолітнього сина, який продовжує
навчання, відмовляється. Просила суд
визначити розмір аліментів та
стягувати з відповідача на користь
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти
починаючи з дня подачі до суду даної
заяви і до закінчення навчання у
вищому навчальному закладі; допустити
негайне виконання рішення суду в межах
суми платежу за один місяць.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 липня 2014 року
ухвалено: позовні вимоги задовольнити;
стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Дніпропетровська, Україна,
аліменти на користь ОСОБА_3 на
утримання повнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, по 1000 грн. щомісячно, до
досягнення ОСОБА_4 23 років: ІНФОРМАЦІЯ_5
включно, але лише на час навчання - до
закінчення навчання: до 30 червня 2015
року, починаючи стягнення з 16 травня 2014
року; допустити негайне виконання
рішення в межах суми платежу за один
місяць; стягнути з ОСОБА_2 в дохід
держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60
коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позову, посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими, а також
неправильне застосування норм
матеріального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_3 просить залишити рішення суду
без змін, апеляційну скаргу - без
задоволення, посилаючись на
безпідставність апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги
в її межах та межах позовних вимог,
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити частково з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Відповідно до
положень ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовуються вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції повністю не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_3 і відповідач ОСОБА_2
перебували в зареєстрованому шлюбі з 17
липня 1993 року. Від цього шлюбу і
спільного мешкання мають тепер вже
повнолітню дитину: сина ОСОБА_4 -
ІНФОРМАЦІЯ_1. Стосунки в сім'ї не
склалися, шлюбні стосунки припинені,
стало питання про розлучення і
рішенням суду шлюб було розірвано, про
що 05 червня 2002 року позивач отримала
свідоцтво про розірвання шлюбу.
Сторони з того часу разом не мешкають,
шлюб припинено і стало питання про
вирішення спору про порядок виховання
і утримання неповнолітньої дитини. Син
сторін залишився мешкати з матір'ю.
Відповідач в добровільному порядку
матеріальну допомогу позивачці на
утримання неповнолітнього сина
регулярно не надавав і позивач згодом
звернулася з позовом до суду про
стягнення аліментів. Рішенням
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська позов було
задоволено і стягнуто з відповідача на
користь позивача аліменти на утримання
неповнолітнього сина до його
повноліття по 1/4 частині всіх видів
доходу відповідача, про що 19 квітня 2005
року видано виконавчий лист. Вказане
рішення виконане. На теперішній час син
сторін мешкає разом зі своєю матір'ю -
позивачем, остання займається його
вихованням та утриманням, лікуванням.
Відповідач на утримання сина
матеріальну допомогу надає. Син сторін
зараз відповідно до довідки № 14/02-1166
від 15 травня 2014 року дійсно є студентом
денної форми навчання за держбюджетом,
скорочена форма навчання, Державного
вищого навчального закладу
«Національний гірничий університет» з
01 вересня 2013 року на бюджеті групи КСМ -
12 2-го курсу, термін закінчення
навчального закладу 30 червня 2015 року.
Судом встановлено, що син сторін зараз
повнолітній, не має свого постійного
доходу, знаходиться на утриманні своєї
матері, яка на теперішній час працює,
має скрутне матеріальне становище і
потребує матеріальної допомоги, тому
суд вважає можливим стягувати з
відповідача на користь сина аліменти
на його утримання. При цьому суд
враховує ті обставини, що відповідач не
виплачує аліменти на утримання сина на
користь позивачки в добровільному
порядку, він виплачував аліменти на
підставі рішення суду по виконавчому
документу, не має заборгованості,
працює, не має інших доходів і є суттєве
матеріальне становище. Позивач має
скрутне матеріальне становище і
потребує матеріальної допомоги, син
відповідача навчається і потребує
матеріальної допомоги від батька, тому
суд вважає можливим стягнути з
відповідача на користь позивача
аліменти на утримання їх повнолітнього
сина на час навчання до досягнення ним
23 років, в розмірі 1000 грн. до закінчення
навчання або досягнення 23 років - лише
до закінчення навчання: 30 червня 2015
року. При цьому суд враховує ті
обставини, що відповідач працює, інших
утриманців не має. При таких обставинах
суд вважає доведеними обставини
позову, а тому можливим їх задоволення.

Але повністю погодитися з висновками
суду першої інстанції не можна,
оскільки рішення суду не містить
мотивів визначення аліментів саме в
такому розмірі, а саме: твердій
грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст. 199 СК України,
ч.1 - якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу; ч.2 - право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання; ч.3 - право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до вимог ст. 200 СК України,
ч.1 - суд визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу; ч.2 - при
визначенні розміру аліментів з одного
з батьків суд бере до уваги можливість
надання утримання другим з батьків,
своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

За вимогами статті 182 СК України, - при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров`я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров`я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей;
непрацездатного чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
за винятком випадків, передбачених
статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 статті 184 СК
України (визначення розміру аліментів
у твердій грошовій сумі) - якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може
визначити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення.

Суд першої інстанції на порушення
статей 214, 215 ЦПК України в достатньому
обсязі не звернув уваги на вказані
вимоги закону, та вирішував питання про
стягнення аліментів в твердій грошовій
сумі без належного обґрунтування. Суд
не з'ясовував питання щодо потреби
повнолітнього сина сторін в
матеріальній допомозі зі сторони
батька та не притягнув його до участі у
справі в якості третьої особи. Суд не
з'ясовував питання щодо матеріального
стану позивача та отримання доходу
сином сторін. Суд не мотивував належним
чином задоволення позову.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
у порушення вказаних вимог закону що є
підставою для його зміни в частині
визначення розміру аліментів
відповідно до вимог п.п.1-4 ч.1 статті 309
ЦПК України.

Судова колегія встановила, і це
підтверджується матеріалами справи, що
сторони у справі є батьками ОСОБА_4 -
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією
свідоцтва про народження (а.с.4). 20 січня
2012 року ОСОБА_4 виповнилось 18 років. З 01
вересня 2013 року він зарахований до
вищого навчального закладу на денну
форму навчання за рахунок державного
бюджету Державного вищого навчального
закладу «Національний гірничий
університет» та передбачене
закінчення навчання 30 червня 2015 року
(а.с.5). Позивач і син ОСОБА_4
зареєстровані за однією адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.3,9). Позивач в судовому
засіданні апеляційної інстанції
пояснила, що вона працює, її заробітна
плата складає 4000 грн., а їх син ОСОБА_4
потребує матеріальної допомоги зі
сторони батька на час навчання з
урахуванням того, що син не отримує
стипендію, вони проживають однією
сім'єю та син знаходиться на її
утримані. Зі сторони відповідача не
надано доказів для підтвердження
заперечень відносно того, що його
повнолітній син не потребує
матеріальної допомоги у зв'язку із
навчанням. Матеріальну допомогу
відповідач надавати має можливість,
оскільки працює на посаді старшого
співробітника охорони і його заробітна
плата за місяць становить 1218 грн., тобто
має стабільний заробіток (а.с.67).
Відповідач має на своєму утриманні
неповнолітню дитину від другого шлюбу
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 31), який є
інвалідом з дитинства (а.с.30).

Відповідно до вимог ст. ст. 200, 182, 199 СК
України суд враховує стан здоров`я та
матеріальне становище дитини і
платника аліментів відносно стягнення
коштів на часткове покриття витрат,
пов'язаних з навчанням.

Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу
України, - частка заробітку (доходу)
матері, батька, яка буде стягуватися, як
аліменти на дитину, визначається судом.

Судова колегія з урахуванням
вищезазначених вимог закону та
вказаних встановлених обставин справи
визначає розмір аліментів, які будуть
стягуватися з відповідача на користь
позивача на утримання повнолітнього
сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6
частини всіх видів заробітку (доходу)
відповідача щомісячно, на час навчання
сина сторін. Посилання позивача на те,
що відповідач має інші доходи, крім
заробітної плати, не підтверджені суду
належними та допустимими доказами.

В цій частині рішення суду першої
інстанції підлягає зміні.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції судова колегія апеляційної
інстанції залишає без змін, оскільки
судом правильно визначений час з якого
стягуються аліменти та період
стягнення аліментів на час навчання,
правильно проведено розподіл судових
витрат та допущення рішення до
негайного виконання.

Доводи в апеляційній скарзі щодо
відмови у позові, судова колегія вважає
неспроможними, оскільки вони не
підтверджені належними доказами
відносно неспроможності відповідача
надавати матеріальну допомогу своєму
синові на час навчання.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1-4 ч.1 ст.309, ст.316,
ч.1 ст.218 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 липня 2014 року
-змінити в частині визначеного розміру
стягнутих аліментів в твердій грошовій
сумі - 1000 гривень на розмір - 1/6 частини
всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2.

В іншій частині рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
18 липня 2014 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя
Л.А. Черненкова

Судді
М.М. Пищида

О.Г. Дерев’янко