У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2014 року Франківський
районний суд м. Львова в складі:

Головуючого судді – Шеремета Ю.С.

при секретарі – Каленчук М.А.

розглянувши заяву представника
позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
ОСОБА_1 про забезпечення позову по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором

В порядку забезпечення позову
представник позивача ОСОБА_1 06.10.2014 року
подав заяву про забезпечення позову,
просить накласти арешт на все майно (в
тому числі 1/3 квартири, за адресою м.
Львів, вул. Кульпарківська, 147/96, що
належить ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу №1309 від 13.05.2005 року та
1/3 квартири, за адресою м. Львів, вул.
Кульпарківська, 147/96, що належить ОСОБА_2
на підставі договору купівлі-продажу
№1309 від 13.05.2005 року) та грошові кошти, в
межах заявленої суми позовних вимог –
408168,27 грн..

Представник позивач в заяві вказує, що
невжиття заходів забезпечення позову
може призвести до того, що відповідачі
можуть розпорядитися даним майном та
відчужити його на користь третіх осіб,
а це у свою чергу зможе утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Вивчивши заяви про забезпечення
позову, вважаю, що заяву про
забезпечення позову слід задовольнити
частково з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст.122, 151 ЦПК
України та п.1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р.
"Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи після відкриття
провадження у ній (за винятком випадку
ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Згідно з вимогами ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується, зокрема,
накладенням арешту на майно, що
належить відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб, встановленням
обов'язку вчинити певні дії, передачею
речі, яка є предметом спору, на
зберігання іншим особам.

У відповідності до п. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.2006 року № 9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Як вбачається з витягу №11496262 від 10.08.2006
року з реєстру прав власності на
нерухоме майно серії ССВ №037083
співвласниками квартири АДРЕСА_1 є
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, що належить на
праві спільної часткової, а саме по 1/3
кожному.

Вважаю, що мотиви заяви не дають
підстави суду вирішити питання
накладення арешту на грошові кошти,
оскільки позивачем не зазначено, на які
кошти слід накласти арешт, інформації
на яких рахунках розміщені грошові
кошти. А відтак, накладення арешту на
невизначене коло майна відповідача,
кошти може спричинити шкоду його
інтересам, що з огляду на обставини
справи є необґрунтованим, не доцільним
та може порушити права відповідача.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що заява позивача про
забезпечення позову, підлягає до
задоволення частково, оскільки
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду, внаслідок чого
законні права позивача не будуть
захищені.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України,
п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову»,

у х в а л и в:

Заяву представника позивача ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» ОСОБА_1 про
забезпечення позову задовольнити
частково.

Накласти арешт на 1/3 частки квартири, за
адресою м. Львів, вул. Кульпарківська,
147/96, що належить ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на
підставі договору купівлі-продажу №1309
від 13.05.2005 року та 1/3 частки квартири, за
адресою м. Львів, вул. Кульпарківська,
147/96, що належить ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) на
підставі договору купівлі-продажу №1309
від 13.05.2005 року.

В решті заяви про забезпечення позову
відмовити.

Копію ухвали направити в Франківський
ВДВС Львівського МУЮ для виконання.

Ухвала підлягає до негайного
виконання.

Термін пред'явлення до виконання - один
рік.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Львівської області
через Франківський районний суд м.
Львова протягом п'яти днів з дня
отримання її копії.

Суддя
Шеремета Ю.С.