Справа № 459/3122/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

у складі: головуючого - судді
Новосада М.Д.

при секретарі
Смолій О.Я.

з участю: представника відповідача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Червонограді
Львівської області цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
"ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, виселення, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «Приват Банк " звернувся у суд з
позовом до відповідачів про звернення
стягнення на заставне майно
посилаючись на те, що згідно Договору
кредиту №CGZ0GA00000056 від 27.02.2007
року ПАТ КБ «Приват Банк " надав ОСОБА_4
кредит на суму 36000 доларів США зі
сплатою процентної ставки за кредитом
9,36 % процентів річних з кінцевим
терміном повернення до 27.02.2017 року.

Відповідач в порушення умов кредитного
договору, не здійснює платежів в
рахунок погашення суми кредиту та
відсотків, чим порушує прийняті на себе
зобов'язання. Станом на 19.05.2014 р., за ним
рахується заборгованість по кредиту у
сумі 116861,77 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань
по даному кредитному договору 27.02.2007 р.
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 був укладений
Іпотечний договір, згідно умов якого
«Іпотекодавець» передає в іпотеку
«Іпотекодержателю» ПАТ КБ
«ПриватБанк» у якості забезпечення
виконання основного зобов'язання,
наступне нерухоме майно : квартира
АДРЕСА_1.

Тому, просить звернути стягнення на
предмет іпотеки шляхом його продажу та
виселити всіх мешканців які проживають
у спірній квартирі.

Представник позивача в
судовому засіданні був відсутній,
подав заяву про розгляд справи у її
відсутності. Позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4- ОСОБА_1
у судовому засіданні позов заперечив. В
обґрунтування своїх доводів пояснив,
що ОСОБА_4 не сплачує кредиту оскільки
він не згідний із сумою заборгованості.
Окрім цього, зазначив, що вимоги про
звернення стягнення на предмет іпотеки
до задоволення не підлягають, оскільки
на даний час діє ЗУ від 03.06.2014 р. «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого в забезпечення
кредитів у іноземній валюті»,
відповідно до якого не може бути
примусово стягнену нерухоме житло, яке
є предметом іпотеки, якщо таке
використовується як місце постійного
проживання позичальника. Так, як
іншого житла у ОСОБА_4 немає, і кредит
було взято у іноземній валюті, просить
у задоволенні позовних вимог про
звернення стягнення на предмет іпотеки
відмовии.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 у судове засідання не з'явились,
хоча про дату та час розгляду справи
належним чином повідомлені, що
підтверджується їхніми підписами у
повідомленнях про вручення поштових
відправлень із викликами у судове
засідання на 23.10.2014 року.

Вислухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи суд прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно Договору кредиту №CGZ0GA00000056 від
27.02.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав
ОСОБА_4 кредит на суму 36000 доларів США зі
сплатою процентної ставки за кредитом
9,36 % процентів річних з кінцевим
терміном повернення до 27.02.2017 року.

Стаття 1048 ЦК України регламентує, що
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

У відповідності з ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_4 в порушення умов
кредитного договору, не здійснював
платежів в рахунок погашення суми
кредиту та відсотків, чим порушив
прийняті на себе зобов'язання. Станом
на 19.05.2014 р., за ним рахується
заборгованість по кредиту у сумі 116861,77
доларів США., яка складається з 32524.00
доларів США - заборгованість за
кредитом; 29818.48 доларів США -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 4464.00 доларів США
-заборгованість по комісії за
користування кредитом; 44470.18 доларів
США - пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором; 21.28 доларів
США - штраф; 5563,83 доларів США -штраф
(процентна складова).

В забезпечення виконання зобов'язань
за даним договором ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
уклали договір іпотеки, згідно якого
Іпотекодавці передали в іпотеку
«Іпотекодержателю» нерухоме майно, а
саме : квартира АДРЕСА_1.

В зв'язку із невиконанням
«Позичальником» договірних
зобов'язань Відповідачам ПАТ КБ
«ПриватБанк» було надіслано
повідомлення № 30.1.0.0/2-244 від 21.10.2013 року,
щодо необхідності погашення
заборгованості, однак дані вимоги
відповідачі не виконали.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Стаття 612 ЦК України визначає, що
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

У відповідності до ст. 7 Закону України
«Про іпотеку» за рахунок предмета
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Однак, 7 червня 2014 р. набрав чинності
Закон України від 3 червня 2014 року «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті»,
відповідно до п. 1 якого протягом його
дії: не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно зі ст. 4 Закону
України від 2 жовтня 1992 року «Про
заставу» та/або предметом іпотеки
згідно зі ст. 5 Закону України «Про
іпотеку», якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що в
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.

Пункт 4 названого вище закону визначає,
що протягом дії цього Закону інші
Закони України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм.

Згідно довідки КП «Комінтех» №10230 від
22.10.2014 р. загальна площа спірної
квартири а саме: квартири АДРЕСА_1
становить 69,1 кв.м. та у ній
зареєстровані: ОСОБА_3 з 22.08.1991 р..,
ОСОБА_4 з 18.03.1996 р., ОСОБА_5 з 07.12.2006 р. та
ОСОБА_4 з 29.08.2014 р..

Згідно поданих ОСОБА_4 заперечень на
позов ПАТ КБ «ПриватБанк», дана
квартира використовується для
постійного проживання у ній усіх
членів сім'ї. Окрім цього, іншого
нерухомого майна (житла) у нього немає,
що підтверджується витягом з
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

Беручи до уваги вищенаведене а також
враховуючи положення п. 1, 4 Закон
України від 3 червня 2014 року «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті»,
враховуючи, що в спірній квартирі
площею 69,1 кв.м. зареєстровані та
проживають відповідачі, яка є
громадянами України, у них немає іншого
нерухомого майна, а також те, що кредит
ОСОБА_4 надано в іноземній валюті, тому
суд приходить до висновку про
неможливість звернення стягнення на
спірну квартиру під час дії мораторію
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті, оскільки рішення
суду про звернення стягнення на
предмет іпотеки фактично є однією із
стадій процедури стягнення майна
громадян, наданого як забезпечення
кредитів.

Керуючись ст. ст. 10, 30, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд-

В
И Р І Ш И В :

В позові Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення
на предмет іпотеки, виселення -
відмовити.

Заходи забезпечення позову згідно
ухвали суду від 11.07.2014 року, а саме арешт
на грошові кошти, рухоме та нерухоме
майно, що належить відповідачам:
ОСОБА_2, ІПН:НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІПН:НОМЕР_2,
ОСОБА_4, ІПН:НОМЕР_3, ОСОБА_5, ІПН: НОМЕР_4,
які проживають АДРЕСА_1 - скасувати.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
через Червоноградський міський суд
Львівської області шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня проголошення рішення.

Особи, які не були присутніми під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу в цей же строк з дня
отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. В разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
М. Д. Новосад