Ухвала

іменем україни

01 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Попович О.В.,
Савченко В.О.,

Ступак О.В.,
Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Управління праці та
соціального захисту населення
Вінницької районної державної
адміністрації до ОСОБА_3 про стягнення
сум сплаченої тимчасової допомоги
дітям, батьки яких ухиляються від
сплати аліментів, за касаційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Вінницької районної державної
адміністрації на ухвалу Болградського
районного суду Одеської області від 07
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
19 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Управління праці та
соціального захисту населення
Вінницької районної державної
адміністрації (далі - УПСЗН Вінницької
РДА) звернулося до суду з указаним
позовом, у якому просило стягнути з
ОСОБА_3 на свою користь грошові кошти у
сумі 24 712 грн 50 коп., виплачених в якості
тимчасової допомоги дітям, батьки яких
ухиляються від сплати аліментів.

Ухвалою Болградського районного суду
Одеської області від 07
листопада 2013 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 19 грудня 2013 року, у
відкритті провадження у вказаній
справі відмовлено на підставі п. 1 ч. 2
ст. 122 ЦПК України.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати ухвали судів першої й
апеляційної інстанцій, справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду, обґрунтовуючи
свою вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на наступне.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, виходив з наявності
підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК
України, оскільки указаний позов не
підлягає розгляду у порядку цивільного
судочинства, так як поданий суб'єктом
владних повноважень, тому зазначена
справа підлягає вирішенню в порядку
адміністративного судочинства.

Такого висновку суд дійшов з
посиланням на ч. 1 ст. 5 Закону України
від 21 листопада 1992 року «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», якою
передбачено, що всі види державної
допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги
у зв'язку з вагітністю та пологами
жінкам, зазначеним у
ч. 2 ст. 4 цього закону, призначають і
виплачують органи соціального захисту
населення за місцем проживання батьків
(усиновлювачів, опікуна,
піклувальника), а відповідно до пп. 25 п. 4
Типового положення про Головне
управління праці та соціального
захисту населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 30 травня 2007 року № 790, визначено
повноваження УПСЗН і такі управління є
суб'єктами владних повноважень.

Проте з такими висновками погодитися
не можна, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК
України суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції -
це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, в якому хоча
б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Критеріями розмежування справи
цивільного судочинства від справи
адміністративного судочинства є
одночасно: суб'єктний склад учасників
процесу та характер спірних
правовідносин.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Законом може бути передбачено розгляд
інших справ за правилами цивільного
судочинства. Суди розглядають справи,
визначені у частині першій цієї статті,
в порядку позовного, наказного та
окремого провадження.

Згідно з ч. ч. 8, 9, 10 ст. 181 СК України якщо
місце проживання чи перебування
батьків невідоме, або вони ухиляються
від сплати аліментів, або не мають
можливості утримувати дитину, дитині
призначається тимчасова державна
допомога, яка не може бути меншою ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку. Виплата
тимчасової державної допомоги
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України. Порядок
призначення та виплати тимчасової
державної допомоги визначається
Кабінетом Міністрів України. Роботу
щодо призначення та виплати тимчасової
державної допомоги дітям, батьки яких
ухиляються від сплати аліментів, не
мають можливості утримувати дитину або
місце проживання їх невідоме,
організовує центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
усиновлення та захисту прав дітей. Суми
наданої дитині тимчасової державної
допомоги підлягають стягненню з
платника аліментів до Державного
бюджету України у судовому порядку.

Таким чином, правовідносини, які
виникли між сторонами у справі, за
зверненням УПСЗН з позовом про
стягнення суми наданої дитині
тимчасової державної допомоги,
свідчать про їх цивільно-правовий
характер, оскільки предметом спору є
стягнення в порядку зворотної вимоги з
платника аліментів виплаченої з
Державного бюджету України суми
тимчасової допомоги на дитину, що
ґрунтується на цивільно-правових
нормах та за своїм змістом є
відносинами з відшкодування завданої
державі шкоди; органи ПСЗН беруть
участь у такій категорії справ не на
виконання передбачених законодавством
владних повноважень, а з підстав,
передбачених положеннями цивільного
законодавства. З огляду на норми ЦПК
України розгляд таких справ має
відбуватися за правилами цивільного
судочинства.

Апеляційний суд, залишаючи ухвалу суду
першої інстанції без змін, на зазначені
порушення уваги не звернув.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ЦПК України,
розглянувши касаційну скаргу на ухвалу
суду, суд касаційної інстанції
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої або
апеляційної інстанції, якщо було
порушено порядок, встановлений для
його вирішення.

За таких обставин, касаційна скарга
підлягає задоволенню, а постановлені у
справі ухвали судів першої й
апеляційної інстанцій - скасуванню з
передачею питання про відкриття
провадження у справі до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Вінницької районної державної
адміністрації задовольнити.

Ухвалу Болградського районного суду
Одеської області від
07 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
19 грудня 2013 року скасувати,
питання про відкриття провадження у
справі передати до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: О.В. Попович

В.О. Савченко

О.В. Ступак

С.П. Штелик