Справа № 466/4340/14-ц
У Х В А Л А

23 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова у складі :

головуючої - судді Глинської
Д.Б.

при секретарі Цімурі
Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на
дії державного виконавця Тагієва
Сабіра Вагітовича, -

в с т
а н о в и в :

27 червня 2014 року ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на
дії державного виконавця
Шевченківського ВДВС ЛМУЮ Тагієва С.В.,
в якій просить поновити пропущений
строк для звернення до суду, прийняти
скаргу до провадження, скасувати
постанову ВП № 37496313 від 21.05.2013 р. про
арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження, визнати дії
державного виконавця Тагієва С.В. щодо
накладення арешту на майно
протиправними, зобов'язати державного
виконавця Тагієва С.В. звернутись в
реєстраційну службу ЛМУЮ з поданням
про скасування витягу з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію обтяження № 4405375 від
05.06.2013 р. про арешт майна боржника та
заборони його відчуження.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1
покликається на те, що 13 червня 2014 року
Шевченківський районний суд м. Львова у
справі № 466/739/14ц, ухвалив: «Скасувати
постанову державного виконавця
Шевченківського ВДВС ЛМУЮ Тагієва С.В.
від 11.04.2013 р. про відкриття виконавчого
провадження ВП № 37496313». Вказана ухвала
набрала законної сили, а відтак
вищевказаного виконавчого провадження
більше не існує. Враховуючи наведене
арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження є
безпідставним, тому він змушений
звернутися до суду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1
підтримав скаргу та просив її
задовольнити. У поясненні покликається
на обставини, вказані у скарзі.

Державний виконавець Тагієв С.В. у
судовому засіданні просив відмовити в
задоволенні скарги, оскільки постанова
про арешт майна боржника скасована.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, оглянувши та перевіривши
матеріали скарги, вважає, що заявнику
слід поновити пропущений строк,
прийняти скаргу до провадження та
відмовити в її задоволенні виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 385 ЦПК України,
скаргу може бути подано до суду у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод.

Проаналізувавши матеріали справи, суд
вважає, що заявнику слід поновити строк
для звернення до суду зі скаргою,
оскільки причини, за яких було
пропущено процесуальний строк для
звернення до суду є поважними.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно постанови державного виконавця
Шевченківського ВДВС ЛМУЮ Тагієва С.В.
від 11.04.2013 р. відкрито виконавче
провадження ВП № 37496313 за виконавчим
листом № 2/1328/834/12 про стягнення з ОСОБА_2
на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 611,51 грн.
судового збору та 120,00 грн. витрат на
інформаційно - технічне забезпечення
розгляду цивільної справи в суді.

Відповідно до постанови державного
виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ
Тагієва С.В. від 21.05.2013 р. ВП № 37496313
накладено арешт на все майно, що
належить ОСОБА_2 у межах суми звернення
стягнення 892,00 грн. та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, що належить боржнику в межах
суми боргу.

Згідно ухвали Шевченківського
районного суду м. Львова від 13 червня 2014
року № 466/739/14-ц скасовано постанову
державного виконавця Шевченківського
ВДВС ЛМУЮ Тагієва С.В. від 11.04.13 р. про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 37496313.

Статтею 57 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено
можливість арешту майна боржника для
забезпечення реального виконання
рішення. При цьому, арешт на майно
боржника може накладатися державним
виконавцем шляхом винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

Як вбачається з постанов державного
виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ
Тагієва С.В. від 27.06.2014 р. ВП № 39031050 та ВП
№ 39031196, виконавче провадження ВП №
37496313 від 21.05.2013 р. закінчено та знято
арешт накладений на майно боржника.

Судом встановлено, що постанова ВП №
37496313 від 21.05.2013 р. про арешт майна
боржника та заборони його відчуження
скасована 27.06.2014 р., а відтак відсутній
спір щодо вимоги заявника про
скасування цієї ж постанови, а тому суд
приходить до висновку, що в її
задоволенні слід відмовити.

Щодо вимоги заявника про вжиття
заходів забезпечення скарги в порядку
ст. 386 ЦПК України, то зазначена стаття
не передбачає вжиття таких заходів.

Окрім цього згідно п. 15 Постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 р. «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах», при
розгляді скарги на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби суд не вправі вжити
заходів забезпечення скарги
(аналогічно забезпеченню позову)
шляхом зупинення виконавчого
провадження, зупинення дії
оскаржуваного рішення тощо, оскільки
зазначене не є повноваженнями суду, а є
виключним повноваженням державного
виконавця, яке може бути оскаржено до
суду.

Враховуючи вищенаведене, вимога
заявника про вжиття заходів
забезпечення скарги є безпідставною.

Таким чином, суд вважає, що дії
державного виконавця Тагієва С.В. є
правомірними, так як після скасування
судом постанови про відкриття
виконавчого провадження ВП № 37496313 від
21.05.2013 р. та набрання ухвалою законної
сили, він виніс постанову про
закінчення вказаного виконавчого
провадження та зняття арешту з майна
боржника.

Відповідно до витягу з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
за індексним номером 24226843 від 14.07.2014 р.
обтяження щодо арешту нерухомого майна
ОСОБА_2 припинено 14.07.2014 р., а відтак
вимога про скасування даного витягу не
підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.3 ст. 387 ЦПК України, якщо
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги за безпідставністю.

Проаналізувавши вищенаведені норми,
оглянувши матеріали виконавчого
провадження, суд приходить до висновку,
що дії державного виконавця Тагієва
С.В. були правомірними та в задоволенні
скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 385-387 ЦПК України,
суд, -

У Х В
А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до
суду зі скаргою.

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1
в інтересах ОСОБА_2 на дії державного
виконавця Тагієва Сабіра Вагітовича за
безпідставністю.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подання апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали.

Суддя: Д. Б. Глинська