Справа № 487/112/14-ц
Провадження № 2/487/769/14
РІШЕННЯ

Іменем України

23.10.2014 року

Заводський районний суд м.Миколаєва
у складі головуючого судді Павлової
Ж.П., секретаря Сочивко І.О.,
представника позивача Черняк Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного Акціонерного Товариства
"Перший Український Міжнародний Банк"
до ОСОБА_3 про звернення стягнення на
майно, що знаходиться в іпотеці

В С Т
А Н О В И В

13.01.2014р. Публічне акціонерне
товариство «Перший Український
міжнародний банк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
виселення із квартири та зняття із
реєстрації.

В заяві позивач посилався на те , що
04.07.2008р. між ОСОБА_3 та Банком було
укладено кредитний договір №6519235,на
підставі якого банк надав позичальнику
кредит в сумі 150000 доларів США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом відповідно до умов договору.

В забезпечення виконання зобов язання
за кредитним договором між банком та
відповідачем було укладено іпотечний
договір , відповідно до якого
відповідач надав в іпотеку нерухоме
майно , а саме житловий будинок,
загальною площею 122,6 кв.м, житловою
площею 95,2кв.м, який розташований за
адресоюАДРЕСА_1 , який належить
відповідачу на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу від
04.07.2008року , посвідченого приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 Загальна
оціночна вартість предмету іпотеки
становить 943600 грн.

У зв'язку з тим, що відповідач порушив
зобов язання за кредитним договором, та
станом на 08.01.2014року в нього утворилась
заборгованість за кредитним договором
в сумі 223206,10 доларів США та 350524,77 грн.,
позивач просив задовольнити його
позов, звернувши стягнення на предмет
іпотеки - вищезазначений житловий
будинок із застосуванням процедури
продажу шляхом проведення прилюдних
торгів для виконання зобов язання , що
випливають з договору про іпотечний
кредит, виселити відповідача та інших
осіб , які там мешкають , зняти їх із
реєстрації.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
просив відмовити в їх задоволенні ,
посилаючись на необґрунтованість
позовних вимог та їх безпідставність, а
також посилався на пропуск строку
позовної давності. В подальшому в
судове засідання відповідач та
представник відповідача не з*явились.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи суд
приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні
04.07.2008р. між ОСОБА_3 та Банком було
укладено кредитний договір №6519235,на
підставі якого банк надав позичальнику
кредит в сумі 150000 доларів США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом відповідно до умов договору.

В забезпечення виконання зобов язання
за кредитним договором між банком та
відповідачем було укладено іпотечний
договір , відповідно до якого
відповідач надав в іпотеку нерухоме
майно , а саме житловий будинок,
загальною площею 122,6 кв.м, житловою
площею 95,2кв.м, який розташований за
адресою АДРЕСА_1 , який належить
відповідачу на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу від
04.07.2008року , посвідченого приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 Загальна
оціночна вартість предмету іпотеки
становить 943600 грн.

Відповідно до ст.1 іпотечного договору
від 04.07.2008р., цей договір забезпечує
вимоги іпотекодержателя що випливають
з основного зобов*зання в повному
обсязі , включаючи оплату процентів,
неустойки, основної суми боргу та
будь-якого збільшення цієї суми, що
передбачене основним зобов язанням.

Зазначений договір недійсним у
встановленому законом порядку не
визнаний.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України
цивільні права та обов*язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій , що не передбачені цими актами, але
за аналогією породжують цивільні права
та обов*язки.

Судом встановлено , що відповідач
зобов*язання за кредитним договором не
виконав, чим порушив майнові права
позивача. Сума несплаченого ним
основного боргу становить станом на
08.01.2014р. в розмірі 223 206,10 доларів США та
350 524,77 грн., з яких:

- заборгованість за основною сумою
кредиту в розмірі 140 192,33 доларів США;

- заборгованість за процентами за
користування кредитом, нарахованими
станом на 08.01.2014р., в розмірі 83013,77
доларів США;

- пеня, нарахована за порушення строків
повернення кредиту та сплати процентів
за користування кредитом, станом на
08.01.2014р. в розмірі 350 524,77 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу.

Згідно ст.575 ЦК України, іпотекою є
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Згідно абз. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про іпотеку», особа, яка передає в
іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання власного
зобов'язання або зобов'язання іншої
особи перед іпотекодержателем є
іпотекодавцем. Іпотекодавцем може бути
боржник або майновий поручитель.

Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про
іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Статтею 35 Закону Україні «Про
іпотеку» передбачено, що у разі
порушення основного зобов'язання
та/або умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач виконав передбачені ст. 35
Закону України «Про іпотеку» вимоги
для подальшого звернення стягнення на
предмет іпотеки, направивши
відповідачу повідомлення про
порушення зобов'язання за кредитним
договором та попередження про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, у випадку невиконання таких
вимог позивача. Вказані повідомлення
отримано відповідачем. Однак
відповідач своїх зобов'язань за
договором не виконав.

Враховуючи, що після отримання
зазначених повідомлень, зобов'язання
за кредитним договором відповідачем не
виконане, заборгованість не погашена,
суд приходить до висновку, що у
позивача виникло право звернути
стягнення на предмет іпотеки для
задоволення своїх вимог до відповідача
ОСОБА_3 за кредитним договором, і такі
вимоги позивача є повністю
обґрунтованими та законними.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України
«Про іпотеку», за рахунок предмета
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання, а також право на
відшкодування витрат, пов'язаних з
пред'явленням вимоги за основним
зобов'язанням і зверненням стягнення
на предмет іпотеки.

Зі змісту абзацу 5 ст. 39 Закону України
«Про іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначається спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів або застосування
процедури продажу, встановленої
статтею 38 цього Закону.

Абзацом 7 ст.39 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що в разі
задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки у рішенні
суду зазначається початкова ціна
предмету іпотеки для його подальшої
реалізації.

Згідно з положенням ст.5 Закону України
«Про іпотеку», вартість предмета
іпотеки визначається за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
шляхом проведення оцінки предмета
іпотеки відповідним суб'єктом
оціночної діяльності у випадках,
встановлених законом або договором.
Крім того, за правилами ч.2 ст.43 ЗУ «Про
іпотеку», початкова ціна продажу
предмета іпотеки встановлюється
рішенням суду або за згодою між
іпотекодавцем та іпотекодержателем, а
якщо вони не досягли згоди, - на
підставі оцінки, проведеної відповідно
до законодавства про оцінку майна і
майнових прав та професійну оціночну
діяльність, при цьому початкова ціна
продажу майна не може бути нижчою за 90
відсотків його вартості, визначеної
шляхом його оцінки.

З огляду на викладене, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Заперечення представника відповідача
щодо необхідності відмови у
задоволенні позовних вимог у зв'язку зі
спливом строку позовної давності, на
думку суду є необґрунтованими,
оскільки відповідач вчиняв дії , що
свідчать про визнання боргу, а саме
продовжував сплачувати кредит .
Вказані обставини дають змогу дійти
висновку про переривання строку
позовної давності, а тому на момент
звернення позивача з даним позовом до
суду строк позовної давності не минув.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк, або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов язується надати грошові кошти
(Кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах встановлених договором , а
позичальник зобов язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 192 ЦК України
законним платіжним засобом ,
обов*язковим до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України є грошова одиниця України
гривня. Іноземна валюта може
використовуватись в Україні у
випадках і в порядку , встановлених
законом.

Грошове зобов язання має бути виконане
у гривні. Використання іноземної
валюти , а також платіжних документів в
іноземній валюті при здійсненні
розрахунків на території України за
зобовязаннями допускається у випадках,
порядку та на умовах, встановлених
законом( частина перша та третя ст.533
ЦК України).Статтею 5 Декрету КМ України
від 19.02.1993 р. № 15-93 « Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю» операції з валютними
цінностями здійснюються на підставі
генеральних та індивідуальних
ліцензій НБУ. Операції з валютними
цінностями банки мають право
здійснювати на підставі письмового
дозволу (генеральної ліцензії) на
здійснення операцій з валютними
цінностями відповідно до пункту 2 ст.5
цього декрету.

Отже, оскільки банк має таку ліцензію,
що встановлено в судовому засіданні ,
то заборгованість відповідача
підлягає стягненню у іноземній валюті.

За таких підстав позов про звернення
стягнення підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, відповідач у
спірному житловому приміщенні не
проживає та не зареєстрований, тому на
підставі вищевикладених обставин
вимоги про виселення відповідача та
зняття його з реєстрації задоволенню
не підлягають.

На підставі ст.79,ст.88 ЦПК України з
відповідачів слід стягнути на користь
позивача судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,60, 213-215 ЦПК
України, суд

В И Р
І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

В рахунок погашення кредитної
заборгованості за кредитним договором
№ 6519235, укладеним 04.07.2008 року між
Закритим акціонерним товариством
«Перший Український Міжнародний Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Перший
Український Міжнародний Банк» та
ОСОБА_3, звернути стягнення на предмет
іпотеки - будинок, реєстраційний номер:
18108010, загальною площею: 122,6 кв.м.,
житловою площею: 95,2 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке
передане в іпотеку Закритому
акціонерному товариству «Перший
Український Міжнародний Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Перший
Український Міжнародний Банк»
власником ОСОБА_3 на підставі договору
іпотеки від 04.07.2008 року, посвідченого
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_4

Визначити спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів під час проведення
примусових дій державною виконавчою
службою за початковою ціною,
визначеною на підставі оцінки майна
суб єктом оціночної діяльності, на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна.

За рахунок коштів отриманих від
продажу предмета іпотеки погасити
заборгованість за кредитним договором
№ 6519235, укладеним 04.07.2008 року між
Закритим акціонерним товариством
«Перший Український Міжнародний Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Перший
Український Міжнародний Банк» та
ОСОБА_3, яка утворилася станом на 08.01.2014
рік в розмірі 223 206,10 доларів США та 350
524,77 грн., з яких:

- заборгованість за основною сумою
кредиту в розмірі 140 192,33 доларів США;

- заборгованість за процентами за
користування кредитом, нарахованими
станом на 08.01.2014р., в розмірі 83013,77
доларів США;

- пеня, нарахована за порушення строків
повернення кредиту та сплати процентів
за користування кредитом, станом на
08.01.2014р. в розмірі 350 524,77 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного Акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»
судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

В задоволені позовних вимог про
виселення та зняття з реєстрації усіх
мешканців, що зареєстровані та
проживають у будинку АДРЕСА_1,
відмовити.

Рішення вступає в законну силу через
10 днів після його оголошення. Рішення
може бути оскаржене в апеляційний суд
Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва у
порядку ст.ст.294,295 ЦПК України.

Суддя:
ПАВЛОВА Ж.П.