Справа №1317/1882/2012
Провадження № 2/451/7/14
РІШЕННЯ

іменем України

11 вересня 2014 року

м.Радехів

Радехівський районний суд Львівської
області

в складі: головуючого-судді Крет А.І.

при секретарі судового засідання
Загайській І.В.

з участю представників ПП «Мієр»:
Медика О.І., Лисюка М.О., представника
ТзОВ «Панорамбудінвест» Медика О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Радехові справу за
позовом ОСОБА_3 до приватного
підприємства «Мієр», третьої особи, що
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору ТзОВ «Панорамбудінвест»
про поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу,-

встановив:

Позивач враховуючи численні уточнення
позовних вимог звернувся із позовом, у
якому виходячи із останньої редакції
позовних вимог просить суд визнати
незаконним та скасувати наказ
директора ПП "Мієр"№48 від 18.11.2011 року
про відсторонення від роботи директора
ПП "Мієр" ОСОБА_3, визнати незаконним і
скасувати наказ директора ПП "Мієр" №5/11
від 18.11.2011 року про звільнення із
займаної посади ОСОБА_3 на підставі п. 2
ст. 41 КЗпП України, поновити позивача на
посаді директора ПП "Мієр" та стягнути
на його користь заробітну плату за час
вимушеного прогулу, починаючи з 18.11.2011
року по даний час в розмірі 113 335,46 грн.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повній мірі та в
обґрунтування останніх пояснив, що
30.09.2009 року рішенням зборів засновників
ПП «Мієр» його було призначено на
посаду директора вказаного
підприємства. Він добросовісно
виконував обов»язки директора. Крім
того, додатково залучив кошти для
діяльності підприємства, погашав
отриманні підприємством кредити,
вчасно сплачував податки та заробітну
плату працівникам підприємства.
Незважаючи на це наказом №48 від 18
листопада 2011 року його було
відсторонено від роботи керівника ПП
«Мієр», а наказом №5/11 від 18 листопада
2011 року його було звільнено із займаної
посади директора ПП «Мієр» на підставі
п.2 ст.41 КЗпП України, у зв»язку із
втратою довіри. Жодних підстав
передбачених ст.46 КЗпП України, для
відсторонення його від роботи не було.
Також вважає, що наказ № 5/11 від 18
листопада 2011 року є незаконним,
оскільки звільнення його із займаної
посади директора ПП «Мієр» на підставі
п.2 ст.41 КЗпП України нічим не
обґрунтоване. Позовні вимоги просить
задовольнити.

Представники відповідача та
представник третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору ТзОВ «Панорамбудінвест» в
судовому засіданні позов заперечили та
просили у задоволенні останнього
відмовити за безпідставністю. В
обгрунтування своїх заперечень
додатково пояснили, що директор ПП
«Мієр» ОСОБА_3 самоусунувся від
керівництва підприємством,
підприємство перестало погашати борги
по кредитах, не виплачувало заробітну
плату працівникам та стало
нерентабельним. В зв»язку з тим на
позачергових загальних зборах
засновників приватного підприємства
«Мієр» 16.11.2011 року було прийнято
рішення про відсторонення ОСОБА_3 від
виконання обов»язків директора ПП
«Мієр», а також про звільнення його із
посади директора ПП «Мієр» та
призначено новим директором ПП «Мієр»
ОСОБА_5 На підставі вказаних зборів
засновників ПП «Мієр» директором
підприємства ОСОБА_5 були видані наказ
№48 від 18 листопада 2011 року про
відсторонено від роботи керівника ПП
«Мієр» ОСОБА_3, та наказ №5/11 від 18
листопада 2011 року про звільнення із
займаної посади директора ПП «Мієр»
ОСОБА_3 на підставі п.2 ст.41 КЗпП України,
у зв»язку із втратою довіри.

Заслухавши пояснення позивача на
підтримку доводів позовної заяви,
заперечення представників відповідача
та третьої особи, дослідивши письмові
докази по справі суд приходить до
висновку про можливість часткового
задоволення позовних вимог виходячи із
наступного.

Згідно вимог ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 30.09.2009 року
рішенням зборів засновників ПП «Мієр»
ОСОБА_3 було призначено на посаду
директора вказаного підприємства.
16.11.2011 року на позачергових загальних
зборах засновників приватного
підприємства «Мієр» було прийнято
рішення про відсторонення ОСОБА_3 від
виконання обов»язків директора ПП
«Мієр», а також про звільнення його із
посади (т.1 а.с.150,51). Наказом №48 від 18
листопада 2011 року (т.1 а.с. 25) позивача
було відсторонено від роботи керівника
ПП «Мієр», а наказом №5/11 від 18
листопада 2011 року (т.1 а.с. 72) його було
звільнено із займаної посади директора
ПП «Мієр» на підставі п.2 ст.41 КЗпП
України, у зв»язку із втратою довіри.

Згідно статті 43 Конституції України
кожен має право на працю і на захист від
незаконного звільнення.

Статтею 46 КЗпП України визначено, що
відсторонення працівників від роботи
власником або уповноваженим ним
органом допускається у разі: появи на
роботі в нетверезому стані, у стані
наркотичного або токсичного сп»яніння,
відмови або ухилення від обов»язкових
медичних оглядів, навчання,
інструктажу і перевірки знань з питань
праці та протипожежної охорони; в інших
випадках, передбачених законодавством.

Однак, представниками відповідача не
надано жодних доказів якими б
стверджувалися підстави для
відсторонення ОСОБА_3 від роботи
керівника ПП «Мієр», які визначені ст. 46
КЗпП України.

Таким чином, наказ №48 від 18.11.2011 року
про відсторонення від роботи директора
ПП «Мієр» ОСОБА_3 не відповідає вимогам
трудового законодавства, а тому, на
думку суду, є незаконним.

Щодо звільнення ОСОБА_3 із посади
директора ПП «Мієр» відповідно до
наказу №5/11 у зв»язку із втратою довіри
то слід зазначити, що підставою для
розірвання трудового договору у
зв'язку з втратою довіри є здійснення
працівником винних дій, однак власник у
разі спору зобов'язаний довести факт
порушення, і вину працівника. Тобто,
власник, повинен довести наявність у
діях працівника конкретних порушень та
довести вину працівника в цих
порушеннях.

ОСОБА_3 працюючи на посаді директора ПП
«Мієр» виконував свої обов»язки діючи
на підставі статуту ПП «Мієр». В свою
чергу представники відповідача не
навели жодних доказів винних дій
ОСОБА_3, які б давали підстави для
втрати довір»я до нього з боку
власника.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Аналізуючи вищенаведені норми та
оцінюючи докази, суд прийшов до
висновку, що у відповідача не було
підстав для звільнення ОСОБА_3 за п.2
ст.41 КЗпП України.

Рішення про поновлення на роботі
незаконно звільненого працівника,
прийняте органом, який розглядає
трудовий спір, підлягає негайному
виконанню.

Крім того, згідно чинного
законодавства, при поновленні на
роботі необхідно провести нарахування
заробітної плати за весь час
вимушеного прогулу позивача з 19
листопада 2011 року до 11 вересня 2014 року
дати винесення рішення суду, що
становить 113 335 грн. 46 коп.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,209,212-215,218 ЦПК
України та ст.ст.41, 235 КЗпП України, суд,-

В И
Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати наказ директора ПП «Мієр» №48
від 18.11.2011 року про відсторонення від
роботи директора ПП «Мієр» ОСОБА_3
незаконним.

Визнати наказ директора ПП «Мієр» №5/11
від 18 листопада 2011 року про звільнення
із займаної посади директора ПП «Мієр»
ОСОБА_3 незаконним.

Поновити ОСОБА_3 на посаді директора
приватного підприємства ПП «Мієр».

Стягнути з приватного підприємства
«Мієр», 80200, Львівська область,
м.Радехів, вул.Лесі Українки,23, на
користь ОСОБА_3 середній заробіток за
час вимушеного прогулу в розмірі 113 335
грн. 46 коп.

Стягнути з приватного підприємства
«Мієр», 80200, Львівська область,
м.Радехів, вул.Лесі Українки,23, у
користь держави 1133 грн. грн. 35 коп.
судового збору.

Допустити негайне виконання рішення в
частині поновлення ОСОБА_3 на посаді
директора приватного підприємства
«Мієр» та стягнення в його користь
виплати заробітної плати в межах суми
стягнення за один місяць.

У задоволені інших позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області,
шляхом подання через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засідання під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СуддяКрет А. І.