22-ц/775/1508/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого судді Песоцької Л.І.

суддів Мироненко І.П., Супрун М.Ю.

при секретарі Одинцові Є.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення
Жовтневого районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 18
вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду і, посилаючись на те, що 21 грудня 2010
року при його звільненні з роботи
відповідач не виплатив суми індексації
заробітної плати і лише 30 серпня 2014
року на підставі рішення суду від 30
травня 2014 року перерахував на його
рахунок загальну суми індексації
заробітної плати та компенсації втрати
її частини в загальній сумі 1070,60 грн.,
просив стягнути з відповідача на його
користь середній заробіток за час
затримки розрахунку з 22 грудня 2010 року
по 30 серпня 2014 року в сумі 144236,76 грн.,
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 1000 грн. та витрат на правову
допомогу в розмірі 1000 грн.

В уточненій заяві представник позивача
ОСОБА_4 просила стягнути середній
заробіток за затримку розрахунку по
день фактичного розрахунку, виходячи з
середньоденного заробітку позивача в
розмірі 156,08 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
18 вересня 2014 року позов задоволено
частково, стягнуто з ПАТ «ММК ім.
Ілліча» на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні в сумі 1510,50 грн.,
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 100 грн. і відшкодування витрат
на правову допомогу в розмірі 200 грн. та
в дохід держави судовий збір у розмірі
243,60 грн.

Не погодившись з рішенням, представник
ОСОБА_1 ОСОБА_4 в апеляційній скарзі
просить рішення суду змінити, стягнути
з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час затримки
розрахунку в сумі 144217,92 грн., у
відшкодування моральної шкоди 1000 грн. і
у відшкодування витрат на правову
допомогу 1000 грн., посилається на
порушення судом норм процесуального
права і неправильне застосування норм
матеріального права.

У судове засідання ОСОБА_1 і його
представник ОСОБА_4 не з'явились, про
розгляд справи повідомлені. Від ОСОБА_4
надійшла заява про розгляд справи за їх
відсутності.

У відповідності з вимогами ч. 5 ст. 76, ч. 2
ст. 305 ЦПК України справа розглядається
за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідача
Новгородської В.В., яка заперечувала
проти скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

У відповідності з вимогами ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 20 квітня
2001 року до 21 грудня 2010 року перебував у
трудових відносинах з ПАТ «ММК ім.
Ілліча». При звільненні йому не була
виплачена сума індексації заробітної
плати. 30 серпня 2014 року відповідач
перерахував позивачеві суму
індексації заробітної плати з
компенсацією частини її втрати у
зв'язку з несвоєчасною виплатою в
загальній сумі 1070 грн. 60 коп. на
підставі рішення Жовтневого районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 30 травня 2014 року. Середній
заробіток за час затримки розрахунку з
22 грудня 2010 року по 30 серпня 2014 року
становить 144217 грн. 92 коп.

Частково задовольняючи позовні вимоги
і стягуючи з відповідача на користь
позивача середній заробіток за час
затримки розрахунку в сумі 1510,50 грн.,
суд виходив з конкретних обставин
справи, часткового задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення
сум індексації заробітної плати та
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку із порушенням строків
її виплати, співмірності частки
заробітної плати, на яку позивач мав
право з розміром середнього заробітку
за затримку розрахунку.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану нею суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 24 грудня 1999 року N 13
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
роз'яснено, що установивши при
розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі, -
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на
користь працівника середній заробіток
за весь період затримки розрахунку, а
при не проведенні його до розгляду
справи - по день постановлення рішення,
якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності. У
разі не проведення розрахунку у зв'язку
із виникненням спору про розмір
належних до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню у
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу. При
частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи. Не можна
вважати спором про розмір сум, належних
до виплати при звільненні, спір про
відрахування із заробітної плати (на
відшкодування матеріальної шкоди, на
повернення авансу тощо), оскільки він
вирішується в іншому встановленому для
нього порядку.

Зі справи вбачається, що
розпорядженням по підприємству № 557
від 21 грудня 2010 року ОСОБА_1 звільнений
з роботи з 21 грудня 2010 року за ст. 38 КЗпП
України у зв'язку з виходом на пенсію
(а.с.8).

Згідно з даними табелю обліку робочого
часу 21 грудня 2010 року він не працював.

Із заявою про нарахування суми
індексації заробітної плати та
компенсації втрати її частки у зв'язку
з несвоєчасною виплатою звернувся до
суду у листопаді 2013 року (а.с.10).

У позовній заяві позивач просив суд
стягнути з відповідача на його користь
суми індексації заробітної плати та
компенсації втрати її частини у зв'язку
з несвоєчасною виплатою за період з 01
березня 2003 року по 21 грудня 2010 року.
Рішенням суду від 30 травня 2014 року
позовні вимоги задоволені частково,
стягнуто суму індексації заробітної
плати та компенсації втрати її частини
у зв'язку з несвоєчасною виплатою з 01
березня 2003 року по липень 2006 року в сумі
1070,60 грн. (а.с.10-12).

30 серпня 2014 року відповідачем
перераховано на рахунок позивача 1070
грн. 60 коп.

Визначаючи розмір відшкодування за час
затримки розрахунку, суд врахував
конкретні обставини справи; спірну
суму, на яку позивач мав право,
звертаючись з позовом про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
частку, яку вона становила у заявлених
вимогах, її істотність та співмірність
порівняно із середнім заробітком.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди судом також прийняті
до уваги зазначені обставини, наведене
позивачем обґрунтування спричиненої
моральної шкоди і недоведеність його
посилань на спричинення діями
відповідача психічної травми та
погіршення здоров'я.

Розмір відшкодування витрат на правову
допомогу судом визначено у
відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК
України.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник позивача не навела доводів
і не надала доказів, які б
спростовували висновки суду.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги і зміни
рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
18 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді