Справа № 163/2505/14-ц
Провадження № 2/163/340/14
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2014 року
Любомльський районний суд Волинської
області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

при секретарі - Горпинко К.О.,

з участю представника позивача
- ОСОБА_1,

прокурора - Оксентюк Б.А.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Любомль
цивільну справу за позовом
Любомльської районної державної
адміністрації Волинської області в
інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи
на стороні позивача - Любомльська
міжрайонна прокуратура, ОСОБА_4 про
позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

Любомльська районна державна
адміністрація Волинської області
звернулась до суду з зазначеним
позовом, у якому просила позбавити
ОСОБА_2 батьківських прав щодо її
неповнолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вимоги позову обґрунтовано тим, що
неповнолітній ОСОБА_3 перебуває на
первинному обліку в службі у справах
дітей Любомльської районної державної
адміністрації, як дитина позбавлена
батьківського піклування, оскільки
його батьки: ОСОБА_5 та ОСОБА_2 визнані
безвісно відсутніми згідно рішень суду
від 14.05.2007 року та від 05.05.2005 року,
відповідно. Розпорядженням голови
Любомльської райдержадміністрації від
13.10.2011 року №278 над неповнолітнім
ОСОБА_3 призначено піклувальника -
ОСОБА_4. 06.04.2014 року мати
неповнолітнього - ОСОБА_2 повернулась в
с.Радехів Любомльського району
Волинської області з місць позбавлення
волі, де відбувала покарання з 04.04.2007
року по 04.04.2014 року. Рішенням
Любомльського районного суду від 27.08.2014
року було скасовано рішення про
визнання ОСОБА_2 безвісно відсутньою.
Після повернення з місць позбавлення
волі, відповідач проживала у літній
кухні біля будинку дітей, ніде не
працювала, підсобного господарства не
вела, матеріальної допомоги дітям не
надавала та комісії з питань дитини при
райдержадміністрації пояснила, що
забирати до себе неповнолітнього сина
ОСОБА_3 наміру не має, оскільки не має
визначеного місця проживання та грошей
на його утримання. На засіданні
координаційної ради з питань
соціального захисту сімей, дітей та
осіб, які опинились у складних життєвих
обставинах при Радехівській сільській
раді 07.08.2014 року було констатовано
негативну поведінку ОСОБА_2, її
конфліктні стосунки з дітьми та за
результатами проведеного засідання їй
було рекомендовано пройти курс
реабілітації у реабілітаційному
центрі с.Чмикос. Станом на 15.09.2014 року
ОСОБА_2 до органу опіки та піклування із
заявою про передачу їй дитини на
виховання та спільне проживання не
зверталась, хоча в службі у справах
дітей їй було роз'яснено порядок
повернення дитини. Сам неповнолітній
ОСОБА_3 не заперечує щодо позбавлення
його матері батьківських прав відносно
нього. Такими своїми діями ОСОБА_2
фактично ухиляється від виконання
своїх обов'язків по вихованню сина, не
проявляє відносно нього належної
турботи, не надає належної
матеріальної допомоги, не створює
належних умов для його проживання та
утримання. З

викладених підстав комісія з питань
захисту прав дитини при Любомльській
райдержадміністрації 05.08.2014 року
прийшла до висновку про доцільність
звернутись до суду з зазначеним
позовом.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала
повністю, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві. Додатково
суду пояснила, що відповідач залишила
свого сина ОСОБА_3 давно, коли він був
зовсім маленьким. Після повернення
ОСОБА_2 з місць позбавлення волі,
неповнолітній ОСОБА_3 спочатку зрадів
її появі та почав називати «мамою»,
однак, через негативну поведінку
останньої, що проявлялось у
зловживанні спиртними напоями,
відсутності будь-якої материнської
турботи і матеріальної підтримки до
дитини та сім'ї, безвідповідальність та
недбалість, називати її «мамою»
перестав та разом з сестрою просив
виселитись з їхньої літньої кухні, де
вона проживала. На даний час відповідач
перебуває у реабілітаційному центрі у
с.Чмикос Любомльського району, життям
неповнолітнього сина ОСОБА_3 взагалі не
цікавиться, матеріально не підтримує,
ніде не працює, свого житла не має, а
тому представник позивача просила
позбавити її батьківських прав по
відношенню до неповнолітнього сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Прокурор в судовому засіданні
підтримала позицію представника
позивача та просила позов
задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов визнала повністю та
суду пояснила, що дійсно, після
повернення з місць позбавлення волі, ні
житла, ні роботи вона не має. З 25.09.2014
року проживає в реабілітаційному
центрі с.Чмикос Любомльського району
та саме з цього часу перестала вживати
спиртні напої. Визнала ті факти, що
життям та долею неповнолітнього сина
ОСОБА_3 не цікавиться, востаннє бачила
його 13.09.2014 року в громадському
транспорті, матеріально не підтримує,
при цьому мотивуючи тим, що самій немає
за який кошт жити. Проти задоволення
позову не заперечила.

Третя особа на стороні позивача -
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився,
однак попередньо, до проведення
попереднього судового засідання у
даній справі, в канцелярію суду подав
заяву про розгляд справи у його
відсутності та одночасно зазначив, що
заявлений Любомльською районною
державною адміністрацією Волинської
області позов підтримує повністю.

Суд, заслухавши представника позивача,
прокурора, відповідача, дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що позов підставний та
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно вимог ст.8 Закону України «Про
охорону дитинства», кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Стаття 150 Сімейного кодексу України
передбачає, що батьки зобов'язані
виховувати дитину в дусі поваги до прав
та свобод інших людей..., зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток, зобов'язані забезпечити
здобуття дитиною повної загальної
середньої освіти, готувати її до
самостійного життя, поважати дитину.
Передача дитини на виховання іншим
особам не звільняє батьків від
обов'язку батьківського піклування
щодо неї.

З копії свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1, виданого 06.02.1997 року
Ромоданівською селищною радою
Миргородського району Полтавської
області, вбачається, що батьками
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_5 та
відповідач по справі - ОСОБА_2 (а.с.4).

Судом встановлено, що відповідно до
рішень Любомльського районного суду
Волинської області від 05.05.2005 року та
14.05.2007 року батьків неповнолітнього
ОСОБА_3 визнано безвісно відсутніми, а
саме, ОСОБА_2 відповідно до рішення суду
від 05.05.2005 року, та ОСОБА_5 згідно
рішення суду від 14.05.2007 року (а.с.5, 6).

Розпорядженням Любомльської районної
державної адміністрації від 13.10.2011 року
№278 над неповнолітнім ОСОБА_3, як
дитиною, яка позбавлена батьківського
піклування та перебуває на первинному
обліку в службі у справах дітей
Любомльської райдержадміністрації,
призначено піклувальника - ОСОБА_4,
жителя с.Радехів Любомльського району
(а.с.7).

У зв'язку з появою ОСОБА_2, у
відповідності до ст.250 ЦПК України,
рішенням Любомльського районного суду
від 27.08.2014 року скасовано рішення суду
від 05.05.2005 року про визнання її безвісно
відсутньою (а.с.5).

З копії довідки про звільнення серії
ТЕР №04852, виданої на ім'я ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, встановлено, що остання
09.08.2007 року була засуджена
Орджонікідзевським міським судом
Дніпропетровської області за ч.2 ст.121
КК України до 7 років позбавлення волі,
яке відбувала в установах Державної
пенітенціарної служби України з 04.04.2007
року по 04.04.2014 року (а.с.8).

Відповідно до частини 4 ст.155 СК України,
ухилення батьків від виконання
батьківських обов'язків є підставою
для покладення на них
відповідальності, встановленої
законом.

Стаття 164 СК України передбачає
підстави для позбавлення батьківських
прав. Так, згідно з пунктом 2 частини 1
цієї статті, мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо він, вона ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.
Особи можуть бути позбавлені
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла 18 років.

Пленум Верховного Суду України в
пунктах 15, 16 постанови «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» від 30 березня 2007
року № 3 роз'яснив, що позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно їх утримують та інше), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

З копії листа бесіди з неповнолітнім
ОСОБА_3, яка проводилась в присутності
в.о. директора РЦ СССДМ Васютича О.П., та
копії акту обстеження умов проживання
від 10.09.2014 року встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 не займається і не
цікавиться життям дитини - ОСОБА_3,
повернувшись додому з місць
позбавлення волі вона жила в літній
кухні біля дітей, їздила на тимчасові
заробітки. Мали місце випадки, коли
відповідач по декілька днів не
приходила додому, а коли поверталась,
то перебувала у нетверезому стані. Вона
почала зловживати спиртними напоями,
курінням. ОСОБА_10, яка є сестрою
неповнолітнього ОСОБА_3, попросила
матір забрати речі з літньої кухні, у
зв'язку із чим вона деякий час
проживала у хліві. Грошима та
продуктами харчування дитину не
забезпечує. Неповнолітній ОСОБА_3
згідний з позбавленням матері
батьківських прав щодо нього (а.с.9, 10).

Інформацією Любомльського районного
центру зайнятості від 05.08.2014 року
№666/03-16 стверджено ту обставину, що
відповідач ОСОБА_2 до центру зайнятості
за сприянням у працевлаштуванні станом
на 05.08.2014 року не зверталась (а.с.11).

З копії витягу з протоколу №11 від 05.08.2014
року засідання комісії з питань
захисту прав дитини встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 забирати
неповнолітнього ОСОБА_3 на своє
утримання не має змоги з тих підстав, що
не має житла та грошей для його
утримання. При цьому, вона не заперечує
щодо позбавлення її батьківських прав
відносно ОСОБА_3 (а.с.13).

Зі змісту копії протоколу спільного
засідання координаційної ради з питань
соціального захисту сімей, дітей та
осіб, які опинились в складних життєвих
обставинах і опікунської ради при
виконкомі Радехівської сільської ради
від 07.08.2014 року встановлено, що сама
відповідач на засіданні визнала ті
обставини, що вона завинила перед
своїми дітьми, не займалась їх
вихованням з раннього дитинства, вела
аморальний спосіб життя, а на даний час
їй ніде жити. Дочка відповідача -
ОСОБА_10 вказала, що відповідач
зловживає спиртними напоями, на
спиртне витратила усі зароблені нею
гроші, в громадських місцях веде себе
аморально, на зауваження не реагує, а
також заявляла, що спалить хату, де вони
проживають, а тому вона з неповнолітнім
братом ОСОБА_3 не бажають, щоб мати
проживала в їх будинку. Також із
вказаного протоколу засідання
з'ясовано, що вихованням дітей
відповідача займалась їх покійна баба,
а після її смерті опіку над дітьми
взяла сім'я ОСОБА_4, яка займається їх
вихованням і по даний час, вони
допомогли дітям оформити право
власності на житло, провели ремонт
будинку, допомагають дітям
продовжувати навчання: ОСОБА_10, яка на
даний час є уже повнолітньою,
навчається на четвертому курсі
Луцького медичного коледжу, а ОСОБА_3
вступив на перший курс географічного
факультету Східноєвропейського
університету. За результатами
проведеного спільного засідання
координаційна рада прийняла рішення
клопотати перед керівництвом
реабілітаційного центру в с.Чмикос
прийняти відповідача на проходження
курсу реабілітації (а.с.12).

З висновку органу опіки та піклування
при Любомльській райдержадміністрації
від 22.10.2014 року №1725/42/2-14 про доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно її
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що відповідач
не виконує батьківських обов'язків по
вихованню неповнолітнього сина, не
цікавиться його вихованням, навчанням,
не надає матеріальної допомоги на його
утримання. За вказаних обставин орган
опіки та піклування вважає за доцільне
позбавити відповідача батьківських
прав відносно її сина - ОСОБА_3 (а.с.22-23).

Вищенаведені докази в їх сукупності
вказують на те, що відповідач
ухиляється від виконання обов'язків по
вихованню та навчанню її
неповнолітнього сина, не проявляє
турботи, не дбає про матеріальне
забезпечення, не вживає ніяких заходів
для задоволення його життєво важливих
потреб, а також фізичний, духовний та
моральний розвиток дитини. Крім цього,
як засвідчує поведінка відповідача,
наміру змінювати своє ставлення до
виконання батьківських обов'язків вона
не має, не заперечує проти позбавлення
її батьківських прав стосовно
неповнолітнього сина, який також
висловив аналогічну позицію.

Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідач заперечень та доказів, які
спростовують доводи позивача, суду не
подала.

Згідно ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову, суд, за
наявності для того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що відповідач ухиляється
від виконання, передбачених ст.150 СК
України, обов'язків щодо виховання та
розвитку свого неповнолітнього сина
ОСОБА_3, що, у відповідності до п.2 ч.1
ст.164 СК України, є підставою для
позбавлення її батьківських прав
відносно останнього.

Судові витрати у справі, згідно ст.88 ЦПК
України, підлягають стягненню з
відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст.10, 60, 88, ч.4 ст.174,
ст.ст.212-215 ЦПК України, ст.150, п.2 ч.1 ст.164,
ст.165 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженку м.Любомль Волинської
області, батьківських прав відносно її
неповнолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок на рахунок
0262 в ГУДКСУ у Волинській області
(МФО 803014, , отримувач
УДКСУ в Любомльському районі, код
класифікації доходів бюджету 22030001).

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Любомльський районний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено та
підписано 04.11.2014 року.

Головуюча: суддя

А.Л.Гайдук