АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7444/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Зосименко С.Г. Доповідач -
Черненкова Л.А. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев'янка О.Г.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 16 грудня
2013 року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т
А Н О В И Л А:

17 жовтня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулись до суду із зазначеним
позовом, за яким просили стягнути з
ОСОБА_2 на їх користь заборгованість за
кредитним договором № DNH4KP21250073 від
18.04.2006 року у розмірі 47 332,97 грн., та
сплачений судовий збір, стягнути з
відповідачів солідарно на користь
позивача 10 000 грн. В обґрунтування своїх
позовних вимог посилались на те, що
18.04.2006 року між ними та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір № DNH4KP21250073,
згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит у
розмірі 14 227,20 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитними коштами у
розмірі 25,08% на рік з кінцевим терміном
повернення 17.04.2009 року. На виконання
зазначеного кредитного договору між
банком та ПАТ «Акцент-Банк» укладено
договір поруки № 167 від 20.10.2010 року.
ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконав, у
зв'язку з чим виникла заборгованість
станом на 26.09.2012 року у розмірі 57 332,97
грн., яка складається з: 6 753,22 грн. -
заборгованості за кредитом, 21 428,29 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 25 945,13 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за кредитним договором, 500
грн. - штраф (фіксована частина), 2 706,33
грн. - штраф (процентна складова). В
зв'язку з чим ПАТ КБ «ПриватБанк»
вважають, що їх права порушені та
просили позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі. Заочним рішенням
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 12 листопада 2012
позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»
були задоволені. Ухвалою
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 27 травня 2013 року
заочне рішення від 12 листопада 2012 року
по даній справі скасовано і справу
призначено до розгляду в загальному
порядку.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 16 грудня
2013 року ухвалено: в задоволенні позову
ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просять рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити їх позовні вимоги в
повному обсязі, судові витрати
покласти на відповідача, посилаючись
на те, що рішення суду є незаконним,
винесеним з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
за недоведеністю обставин, що мають
значення та невідповідності висновків
суду обставинам справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги
в її межах та межах позовних вимог,
вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції встановив, що
18.04.2006 року на підставі заяви ОСОБА_2 №
DNH4KP21250073 ПАТ КБ «ПриватБанк»
відповідачу було видано споживчий
кредит в розмірі 14 227,20 грн., зі сплатою
відсотків за користування кредитними
коштами у розмірі 2,09% у місяць з
кінцевим терміном повернення 17.04.2009
року. На виконання зазначеного
кредитного договору між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» був
укладений договір поруки № 167 від
20.10.2010 року. ОСОБА_2 належним чином умови
кредитного договору не виконував, в
зв'язку з чим станом на 26.09.2012 року
заборгованість становить 57 332,97 грн.
Відповідач, заперечуючи проти
заявлених вимог, просив суд
застосувати позовну давність у зв'язку
зі спливом строків.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, районний суд виходив з того, що
доцільно застосувати до даних спірних
правовідносин позовну давність.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції правильно вирішив спір.

Відповідно до вимог ст.ст.526,530 ЦК
України, - зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений термін.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судова колегія встановила і це
підтверджується матеріалами справи, що
відповідно до укладеного кредитного
договору № DNH4KP21250073 від 18.04.2006 року, ПАТ
КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_2 кредит в
розмірі 14 227,20 грн., зі сплатою відсотків
за користування кредитними коштами у
розмірі 2,09% у місяць з кінцевим
терміном повернення 17.04.2009 року. На
виконання вимог зазначеного
кредитного договору між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» був
укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010
року, відповідно до умов якого,
поручитель відповідає перед банком за
виконання боржником умов кредитного
договору в розмірі 10 000 грн.

Судова колегія вважає правильним
висновок суду щодо пропуску позивачем
строку позовної давності за заявленими
позовними вимогами.

У відповідності до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

У відповідності до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог статті 259 ЦК
України ч.1 - позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Згідно статті 261 ЦК України ч.5 - за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Судова колегія встановила, що згідно
кредитного договору від 18.04.2006 року,
який укладено між сторонами у справі з
кінцевим терміном повернення до 17.04.2009
року, строк позовної давності
сторонами договору не був обумовлений,
як це зазначено у ст. 259 ЦК України,
тобто в письмовій формі у
відповідності до вимог статей 638, 639 ЦК
України, а тому до спірних
правовідносин застосовується загальна
позовна давність тривалістю у 3 роки.

Відповідно до вимог статті 266 ЦК
України, - зі спливом позовної давності
до основної вимоги вважається, що
позовна давність спливла і до
додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо).

Відповідно до статті 267 ЦК України ч.4 -
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач у заяві до суду першої
інстанції просив застосувати до
спірних правовідносин сплив позовної
давності і за цих підстав відмовити у
задоволенні позову (а.с.35-36).

Позивач - банк не заявив суду щодо
поновлення строку позовної давності. З
матеріалів справи не вбачається
підстав для визнання пропуску строку
банком з поважних причин. Позивач - банк
продовжував щомісячно нараховувати
проценти та штрафні санкції за
прострочення зобов'язання по
поверненню кредитних коштів після
припинення відповідачем здійснення
повернення кредитних коштів.

Згідно розрахунку заборгованості
станом на 26.09.2012 року позивач зазначив,
що сальдо прострочення за спірним
договором з 28 лютого 2007 року складає «
0,00» до 31.03.2008 року.

До апеляційної скарги банк надав
виписку з 01.03.2006 року по 11.07.2014 року за
рахунком відповідача з якої
вбачається, що остання сплата
позичальником кредиту здійснена 20.12.2007
року, однак за вказаною випискою (а.с.89)
зазначені різні за номерами кредитні
договори, та вказані суми сплати пені,
та сум заборгованості за кредитом
відповідачем, що не відповідає
відомостям зазначеним в розрахунку
заборгованості позивача (а.с.4-5).

Перебіг позовної давності починається
зі спливом строку виконання - 17.04.2009
року, однак з визнанням
позивачем-апелянтом строку початку
перебігу позовної давності - 20.12.2007
року, і з урахуванням звернення
позивача до суду 17.10.2012 року, то
застосування загального строку
позовної давності до спірних
правовідносин, який сплив 20.12.2010 року - є
правомірним.

Доводи апеляційної скарги про те, що
строк позовної давності між сторонами
кредитних правовідносин збільшений
відповідно до п.6.6 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), а саме:
терміни позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років, то судова колегія
вважає їх неспроможними, оскільки з
кредитного договору не вбачається, що
зазначені Умови є складовою частиною
цього кредитного договору, ці
обставини не зазначені позивачем в
позовній заяві та за розглядом справи у
суді першої інстанції не розглядались,
крім того, оскільки Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам
("Розстрочка") ("Стандарт") відповідачем
не підписані, Умови не містять
реквізитів відповідача та дати їх
складання; отже, між сторонами
відсутній письмовий договір про
збільшення позовної давності, як цього
вимагає ст. 207 ЦК України, і позивач не
довів укладення між сторонами договору
про збільшення позовної давності
згідно до вимог ч.1 статті 259 ЦК України,
тому суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що позов банку не
підлягає задоволенню за спливом строку
позовної давності.

Щодо позовних вимог про солідарне
стягнення 10 000 грн. з боржника та
поручителя ПАТ «Акцент-Банк»
відповідно до договору поруки № 167 від
20.10.2010 року, тобто після спливу
визначеного строку виконання
кредитного зобов'язання за спірним
кредитним договором, а саме: 17.04.2009 року,
то до цих правовідносин застосовується
вимоги ч.4 ст. 559 ЦК України щодо
припинення поруки, оскільки не має
доказів пред'явлення кредитором
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання вимоги до поручителя та і
не має бути, оскільки строк виконання
основного зобов'язання сплив задовго
до дати укладення договору поруки.

Аналізуючи матеріали справи, судова
колегія дійшла висновку про те, що
судом першої інстанції правильно
відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Судова колегія приходить до висновку,
що рішення суду постановлено у
відповідності з вимогами закону та не
має підстав для його скасування, і
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України,
судова колегія, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 16 грудня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя
Черненкова Л.А.

Судді
Петешенкова М.Ю.

Дерев’янко О.Г.