Справа № 462/1465/14
Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/5191/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: представника
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на заочне рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 25 квітня 2014 року у справі за позовом
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи - Львівська міська
рада, ОСОБА_5, про демонтаж прибудови, -

встановила:

заочним рішенням Залізничного
районного суду м. Львова від 25 квітня 2014
року вищевказаний позов задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_1,
демонтувати прибудову розміром 3,00 х 8,50
м самочинно здійснену на землях
комунальної власності міста до
квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_3, мешканця АДРЕСА_2,
демонтувати прибудову розміром 3,00 х 8,50
м самочинно здійснену на землях
комунальної власності міста до
квартири АДРЕСА_2.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Залізничного районного суду м.
Львова від 05 червня 2014 року заяву
представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення
залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, просить
його скасувати й ухвалити нове, яким
відмовити у задоволені вимог позивачу,
посилаючись на те, що рішення суду
прийняте в порушення норм
матеріального та процесуального права.
Так, зокрема, апелянт зазначає, що
відповідач на законних підставах
здійснив добудову до квартири,
оскільки земельна ділянка, на якій
здійснено прибудову, належить йому на
праві спільної сумісної власності,
оскільки він є власником квартири в
будинку. Крім того, апелянт посилається
на те, що знесення об'єкту самочинного
будівництва є крайнім заходом, який
допускається лише за умови
неможливості застосувати до порушника
інші заходи реагування. Оскільки немає
офіційної відмови Департаменту
містобудування Львівської міської
ради в узаконенні спірного будівництва
і до моменту отримання такої відмови
позивач не мав права звертатись до суду
з таким позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника
процесу на підтримання апеляційної
скарги, вивчивши матеріали та
обставини справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 3 ст.303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважається самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Встановлено, що стверджується
відповідними матеріалами справи,
зокрема витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 05.10.2007
р. (а.с.96), ОСОБА_2 є власником квартири
АДРЕСА_1.

В жовтні 2013 року представниками ЛКП
«Сигнівка», на обслуговуванні якого
перебуває будинок в якому знаходиться
квартира відповідача-апелянта,
виявлено, що ОСОБА_2 вчинив самовільну
прибудову на бетонних опорах до своєї
квартири, що розташована на першому
поверсі зазначеного будинку, розміром
3,00 м. х 8,50 м.

Відповідач ОСОБА_3, який проживає в
квартирі АДРЕСА_2, що знаходиться над
квартирою ОСОБА_2, вчинив добудову до
зазначеної квартири шляхом надбудови
на прибудові, яку вчинив ОСОБА_2

Питання здійснених відповідачами
самочинних прибудов було на розгляді
засіданні міжвідомчої комісії 15.10.2013
року і комісія вирішила зобов'язати
відповідачів демонтувати прибудови, що
стверджується витягами з протоколу № 32
засідання міжвідомчої комісії від
15.10.2013 р., параграф 7 (а.с.7, 8).

Розпорядженням Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
від 06.11.2013 р. № 679 «Про самочинне
будівництво, здійснене гр. ОСОБА_2»,
затверджено висновок міжвідомчої
комісії - протокол № 32 від 15.10.2013 р. та
зобов'язано ОСОБА_2 до 10.01.2014 р.
демонтувати здійснену прибудову
розміром 3,00 х 8,50 м на бетонних опорах,
самочинну влаштовану на землях
комунальної власності міста до
квартири АДРЕСА_1 (а.с.31).

Розпорядженням Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
від 06.11.2013 р. № 677 «Про самочинне
будівництво, здійснене гр. ОСОБА_3»,
затверджено висновок міжвідомчої
комісії - протокол № 32 від 15.10.2013 р. та
зобов'язано ОСОБА_3 до 10.01.2014 р.
демонтувати здійснену прибудову
розміром 3,00 х 8,50 м, самочинну
влаштовану на прибудові до квартири №
19 (а.с.6).

Відповідачі отримали попередження
щодо виконання зазначених
розпоряджень, однак добровільно його
не виконали (а.с.12-15).

Стаття 376 ЦК передбачає негативні
наслідки для тих, хто здійснює
будівництво без належного дозволу та
затвердженого проекту.

Правом на звернення до суду з позовом
про знесення самочинно збудованого
об'єкта має позивач як орган місцевого
самоврядування відповідно до Ухвали
Львівської міської ради від 19.10.2006 р. №
219 «Про розмежування повноважень між
виконавчими органами Львівської
міської ради», оскільки мається
порушення прав органу місцевого
самоврядування - самовільне захоплення
земельної ділянки, яка належить
Львівській міській раді та на якій
вчинена прибудова до квартири ОСОБА_2
за допомогою бетонних стовбців,
порушення містобудівних і інших норм
та правил.

Самочинним вважається будівництво
житлового будинку, будівлі, споруди,
іншого нерухомого майна, якщо вони
збудовані (будуються) на земельній
ділянці, що не була відведена особі, яка
здійснює будівництво; або відведена не
для цієї мети; або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи, чи належно
затвердженого проекту; або з істотним
порушенням будівельних норм і правил.

В матеріалах справи відсутня, а
апелянтом не представлено розробленої
та затвердженої в установленому
порядку відповідними органами
проектної документації, дозвіл на
початок будівельних робіт, згода на
проведення прибудови від
співвласників, як це передбачено ст.358
ЦК, рішення компетентного органу щодо
виділення земельної ділянки для
прибудови.

При приватизації громадянами одно-або
багатоквартирного будинку державного
житлового фонду порядок користування
закріпленою за ним прибудинковою
територією згідно з п.5 ст.10 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» від 19.06.92 здійснюється
в порядку та на умовах, передбачених
Земельним кодексом.

Відповідно до ст.42 цього Кодексу
земельні ділянки, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території державної або
комунальної власності, надаються в
постійне користування підприємствам,
установам і організаціям, які
здійснюють управління цими будинками.
У разі приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню власників. Порядок
використання земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території,
визначається співвласниками. Розміри
та конфігурація земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території,
визначаються на підставі відповідної
землевпорядної документації.

Таким чином, земельна ділянка, оскільки
співвласники квартир не створили ОСББ
і йому не передана прибудинкова
територія, продовжує перебувати у
власності органу місцевого
самоврядування.

Відтак, доводи апелянта, зазначені в
апеляційній скарзі, в тому числі що він
на законних підставах здійснив
добудову до квартири, оскільки
земельна ділянка, на якій здійснено
прибудову, належить йому на праві
спільної сумісної власності, оскільки
він є власником квартири в будинку, є
безпідставними і не можуть бути
підставою для скасування рішення
районного суду.

Аналіз норм чинного законодавства
свідчать про те, що законодавство не
визнає самочинне будівництво об'єктом
правового захисту, крім передбаченого
ч.3 ст.376 ЦК випадку, а тому правовими
наслідками самочинного будівництва, в
разі звернення до суду з позовом
відповідного органу, є або знесення
такого будівництва, або проведення
відповідної його перебудови. Право на
звернення до суду з таким позовом закон
надає, зокрема, й відповідному органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування.

Оскільки спірний об'єкт побудований
без відповідного проекту, дозволу
відповідних органів та на земельній
ділянці, яка для цієї мети відповідачу
не надавалась, самочинне будівництво
підлягає до демонтажу, так як відсутні
підстави для зобов'язання відповідача
провести відповідну перебудову.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд
вважає, що судом першої інстанції вірно
встановлені обставини справи, доказам,
що надані сторонами, дана належна
оцінка. Спір вирішено на підставі
наданих сторонами доказів у
відповідності із нормами
матеріального та процесуального
законодавства.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є
необґрунтованими і не належать до тих
підстав, із якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення щодо скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст.313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Залізничного районного
суду м. Львова від 25 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

ОСОБА_6