Справа № 369/6360/14-ц
Провадження №2/369/2815/14
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

27.10.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі головуючої судді

Медвідь Н.О.

при секретарі
Ткаченко В.В.

розглянувши у судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
борговою розпискою,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
даним позовом, посилаючись на те, що у
2011 році, під час розгляду у
Києво-Святошинському районному суді
Київської області, із заяви поданої
ОСОБА_3, йому стало відомо про боргову
розписку, за якою 06.01.2001 відповідач,
отримав від його батька ОСОБА_4 грошові
кошти у розмірі 4500 доларів США, на
умовах договору позики. Проте вказаних
грошей його батько назад не отримав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько - ОСОБА_4,
після смерті якого відкрилась
спадщина, яка складається і з боргової
розписки.

Спадкоємцями першої черги за законом
після померлого ОСОБА_4 є: він - як син,
мати ОСОБА_5, батько ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дідусь - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся - ОСОБА_5.

Спадщина, що відкрилась після померлих
ОСОБА_1, ОСОБА_5, була ним прийнята.

Відповідач не повідомив його про
наявність розписки, за якою його
батькові відповідач винен грошові
кошти у розмірі 4500 доларів США.

Відповідач був зобов'язана повернути
кошти його батькові - ОСОБА_4 13.08.1995,
проте не поверВнув їх.

Станом на 26.06.2014, згідно офіційного
курсу НБУ 100 доларів США = 1189,4782
українських гривень: сума
заборгованості по розписці становить:
4500 доларів США, тобто 53526 гривень 52 коп.;
сума процентів з 01.02.2001 складає: 53526,52
гривня * 3% * = 21544 гривні 42 коп. Разом сума
позовних вимог становить: 53526, 52 гривень
+ 21544, 42 гривні = 75070 гривень 94 коп.

Тому просив стягнути з відповідача 75 070
грн. 94 коп. боргу та судовий збір.

В судове засідання позивач не
з»явився, про день слухання справи
повідомлений належним чином, згідно
заяви представника просив слухати
справу у свою відсутність.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, про день слухання справи
повідомлявся належним чином, причини
неявки суду не повідомив, своїх
заперечень проти позову не надав. Суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3
помер батько позивача - ОСОБА_4 що
підтверджується спадковою справою
після померлого , заведеною Вишневою
міською державною нотаріальною
конторою за №52 від 2001 року.

Спадкоємцями першої черги за законом
після померлого ОСОБА_4 є: позивач, як
син померлого, мати ОСОБА_5, батько
ОСОБА_6, що підтверджується спадковою
справою після померлого ОСОБА_4,
заведеною Вишневою міською державною
нотаріальною конторою за №52 від 2001
року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідусь позивача -
ОСОБА_6, 1929 р.н., що підтверджується
свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1
виданим ІНФОРМАЦІЯ_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача -
ОСОБА_5, 1930 р.н., що підтверджується
свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2
виданим ІНФОРМАЦІЯ_1.

Cпадщина, що відкрилась після померлих
ОСОБА_1, ОСОБА_5 була прийнята позивачем,
що підтверджується матеріалами
спадкової справи до майна померлого
ОСОБА_1 заведеною Вишневою міською
державною нотаріальною конторою за №
280 за 2010 рік та матеріалами спадкової
справи до майна померлої ОСОБА_5,
заведеною Вишневою міською державною
нотаріальною конторою за № 281 за 2010 рік.

Як вбачається з тексту позовної заяви,
у 2011 році, під час розгляду у
Києво-Святошинському районному суді
Київської області, позивачу стало
відомо про боргову розписку, за якою
06.01.2001 відповідач, отримав від його
батька ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі
4500 доларів США, на умовах договору
позики.

Відповідно до ст. 374 ЦК УРСР 1963 року за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає другій стороні
(позичальникові) у власність (в
оперативне управління) гроші або речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошей або
рівну кількість речей того ж роду і
якості. Договір позики вважається
укладеним у момент передачі грошей або
речей.

Як вбачається з тексту позовної заяви,
у 2011 році, під час розгляду у
Києво-Святошинському районному суді
Київської області, позивачу стало
відомо про боргову розписку, за якою
06.01.2001 відповідач, отримав від його
батька ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі
4500 доларів США, на умовах договору
позики.

Як на підставу своїх вимог, позивач
посилається на оригінал розписки,
складеної відповідачем на ім'я ОСОБА_4
від 15 жовтня 1997, проте, в матеріалах
справи відсутній як оригінал такої
розписки, також копії її, наявна лише
копія, яка датована 06.01.2001 , згідно якої
відповідач зобов»язався повернути
гроші до 01.02.2001.

Статтею 15 ЦК України визначено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Аналізуючи вище перелічені правові
норми, в розрізі наданих суду
матеріалів, суд вважає, що перше, що
повинен був довести суду позивач, це
наявність у нього прав, свобод чи
інтересів, які були порушені, невизнані
чи оспорені відповідачем.

Проте, з огляду на наявні в справі
матеріали, позовні вимоги позивача є
беззмістовними, так як позивач
вимагаючи повернення коштів,
посилається на розписку від 15.10.1997 ,
якої взагалі немає, посилаючись на
розписку написаною 06.01.2001 вказує, що
відповідач був зобов»язаний
повернути кошти батькові 13 серпня 1995
року. Суду було надано лише ксерокопію
розписки від 06.01.2001 , яку не можна
покласти в основу рішення як доказ
взагалі укладення договору позики, а
також невиконання відповідачем умов
цього договору .

Таким чином, в судовому засіданні не
доведено факту наявності порушення
права та законних інтересів позивача,
не доведено факту протиправної
поведінки відповідача, та причинний
зв»язок з можливим порушенням прав та
законних інтересів позивача, про що
зазначено вище.

Тобто, позивач не довів тих обставин на
які посилався як на підставу позовних
вимог, не надав докази в обґрунтування
своїх вимог, що є його обов»язком
відповідно до засад змагальності
процесу за ст.. 10 ЦПК України.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх
сукупності, дійшов висновку про
необґрунтованість та недоведеність
вимог позивача, оскільки вони не
відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК
України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст.374, 549 ЦК УРСР 1963 року,ст..ст. 1216, 1218
ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя: