Справа № 750/6495/14
Провадження № 2/750/2149/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

21 жовтня 2014 року
м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в
складі:

головуючого - судді Рахманкулової І.П.,

при секретарі - Разумейко К.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника органу опіки та
піклування Овсяника О.М.,

прокурорів Лавриненко В.М., Тимошенко
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення
батьківських прав,

Служба у справах дітей Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Служба у справах дітей
Деснянської районної у м. Чернігові
ради, Прокуратура м. Чернігова,

в с т а н о в и в :

01 липня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача про
позбавлення його батьківських прав.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
відповідач ухиляється від виконання
батьківських обов'язків по його
вихованню, утриманню, зловживав
спиртними напоями. У зв'язку з
хронічним алкоголізмом батько
перебуває на обліку в наркодиспансері,
а тому така його антисоціальна
поведінка має негативний вплив, якого
позивач бажає уникнути.

Позивач та його представник у судовому
засіданні позов підтримали та просили
суд його задовольнити.

При цьому в судовому засіданні позивач
пояснив, що у зв'язку з тим, що його мати
померла, а батько проживає в іншому
місті, а тому є певні незручності на
отримання дозволів на виїзд за кордон
та дозволів на вчинення інших дій від
батька, а тому для зручності та для
усунення таких перешкод доцільно
позбавити відповідача батьківських
прав та призначити піклувальником його
сестру - ОСОБА_5.

Відповідач у судовому засіданні проти
задоволення позову заперечував,
посилаючись на те, що він завжди
допомагав сину, намагався з ним
спілкуватися, проте син часто змінював
номери телефонів, уникаючи спілкування
з батьком. До смерті матері - ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, син проживав з
матір'ю та сестрою в квартирі, яка була
придбана за спільні кошти. Покійна
дружина ніколи не ставила питання про
позбавлення батьківських прав, так як
він ніколи не уникав спілкування з
сином, по мірі можливості допомагав
йому, приїздив до нього, давав йому по 100
доларів США, завжди давав дозволи на
виїзд за кордон. Проте, після смерті
матері син вирішив подати позов до суду
не з власної волі, а з волі своєї сестри
- ОСОБА_5, яка намагається стати його
піклувальником і розпоряджатися
майном. Також відповідач пояснив, що
він ніколи не лікувався від
алкоголізму, на обліку в
наркодиспансері не перебував, проте
він з 2012 року має 3 групу інвалідності,
дуже хворів, не міг ходити, оглух, проте
по мірі своєї можливості завжди
допомагав сину. У 2014 році він
спілкувався з сином, коли той приїздив
до нього у м. Чернігів, дав йому дозвіл
на виїзд за кордон, син нічого не
говорив про наміри подати позов про
позбавлення батьківських прав,
відносини були доброзичливими. Син сам
не бажає проживати з ним в м. Чернігові,
так як все життя проживав в м. Києві, там
навчається, а після смерті матері бажає
залишитися жити в м. Києві, а він, як
батько, не перешкоджає йому в цьому,
оскільки рахується з інтересами сина,
проте категорично не згоден з тим, щоб
його позбавили батьківських прав через
відсутність для цього підстав.

Представник органу опіки та піклування
Деснянської районної у м. Чернігові
ради в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечував,
посилаючись на відсутність для цього
підстав.

Представник Служби у справах дітей
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації у судове
засідання не з'явився, надіслав
клопотання про розгляд справи без його
участі.

Прокурор у судовому засіданні проти
задоволення позову заперечувала.

Заслухавши пояснення позивача, його
представника, відповідача,
представника органу опіки та
піклування, прокурора, допитавши
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується свідоцтвом про
народження (а/с 13).

Мати ОСОБА_1 - ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть (а/с 14).

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірвано 24
листопада 2009 року, про що в Книзі
реєстрації розірвань шлюбів Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Оболонського районного управління
юстиції у м. Києві зроблено відповідний
актовий запис № 896, що підтверджується
копією свідоцтва про розірвання шлюбу
(а/с 15).

Як зазначає позивач, відповідач
вихованням та матеріальним утриманням
його не займається, не цікавиться
станом здоров'я, фізичним, моральним та
духовним розвитком, фактично усунувся
від виконання своїх батьківських
обов'язків. Вихованням і його
утриманням займається сестра - ОСОБА_5.

Служба у справах дітей Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації своїм висновком від 13
жовтня 2014 року, вважає за недоцільне
позбавити ОСОБА_3 батьківських прав
щодо його неповнолітньої дитини -
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. При розгляді
даного питання органом опіки та
піклування враховано, що ОСОБА_3 хворіє
з 2007 року та є інвалідом 3 групи, йому
протипоказані фізичні та
психоемоційні навантаження, що
підтверджується довідкою
Чернігівської міської МСЕК від 14.01.2014
року (а/с. 59)

У судовому засіданні відповідач
пояснив, що він намагається
спілкуватися з сином, але це
ускладнюється тим, що хлопець проживає
в м. Києві та часто змінює номери
мобільного телефону, чого в судовому
засіданні не заперечував позивач.

При цьому в судовому засіданні позивач
при наданні пояснень обґрунтовував
свою вимогу про позбавлення батька
батьківських прав виключно тим, що
вирішення цього питання зробить його
життя зручнішим, адже ні йому, ні його
сестрі не доведеться їздити до іншого
міста і брати дозволи на виїзд за
кордон та інші довідки, бо можливо він
захоче перевестися до іншої школи, а
без дозволу батька це буде неможливо.

Згідно інформації КЛПЗ «Чернігівський
обласний наркологічний диспансер»,
наданої на запит суду вбачається, що
ОСОБА_3 на обліку не перебуває,
лікування не проходив.

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 суду показали, що
батько не приділяє достатньої уваги
сину, не утримує його матеріально, а син
не спілкується з батьком, так як
тривалий час проживає окремо від нього.
При цьому свідок ОСОБА_5, яка має намір
стати піклувальником позивача, суду
повідомила, що не бажає їздити в інше
місто для отримання довідок та згоди
батька на виїзд дитини за кордон, а так
як неповнолітній позивач проживає з
нею, то їй зручніше, щоб відповідач був
позбавлений батьківських прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного
кодексу України, батьки можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вони ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 Постанови № 3 Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» роз'яснено, що
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Оцінивши наявні у справі докази, суд не
вбачає підстав для позбавлення
відповідача батьківських прав,
оскільки за життя матері позивача між
його батьками не було спору про
визначення місця проживання
неповнолітнього сина, а тому після
смерті матері він залишається жити в
тому житлі, в якому проживав, так як ч. 2
ст. 29 Цивільного кодексу України
передбачено, що фізична особа, яка
досягла чотирнадцяти років, вільно
обирає собі місце проживання, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом. Достатніх доказів на
підтвердження того, що батько ухилявся
від участі у вихованні, спілкуванні та
утриманні сина, позивачем суду не
надано. При цьому, батько має бажання
спілкуватися з сином та виховувати
його, але це ускладнюється тим, що
позивач мешкає у м. Києві, до батька
переїхати не бажає, а також часто
змінював номер мобільного телефону,
чого в судовому засіданні не
заперечував сам позивач. Також,
відповідач має вади здоров'я, у зв'язку
з чим має групу інвалідності.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи, що
позивачем обґрунтовано свої вимоги,
зокрема тим, що у зв'язку з позбавленням
відповідача батьківських прав йому не
доведеться їздити у інше місто для
отримання дозволів від батька (в тому
числі на виїзд за кордон, переведення
до іншої школи), але вказані доводи не
можуть бути підставою для позбавлення
відповідача батьківських прав, так як у
судовому засіданні не доведено винної
поведінки батька, свідомого нехтування
ним своїми обов'язками, враховуючи стан
здоров'я батька та бажання сина
проживати окремо від батька, у зв'язку з
чим ускладнюється спілкування між
ними, а тому підстав для задоволення
позову суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 150, 157, 164 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про позбавлення батьківських прав -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: