Справа № 390/2139/14-ц
Провадження № 2-к/390/2/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2014 р. Кіровоградський
районний суд Кіровоградської області в
складі:

головуючого – судді Бойко І.А.,

при секретарі ? ОСОБА_1,

розглянувши клопотання ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3, про надання дозволу
на примусове виконання на території
України рішення Дудінського міського
суду Таймирського (Долгано-Ненецького)
автономного округу Російської
Федерції від 28.04.2006 року про стягнення
основного боргу та судових витрат з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

До Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області через Головне
управління юстиції у Кіровоградській
області надійшло клопотання ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3, про надання дозволу
на примусове виконання на території
України рішення Дудінського міського
суду Таймирського (Долгано-Ненецького)
автономного округу Російської
Федерації від 28.04.2006 року про стягнення
основного боргу та судових витрат з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3

Боржник ОСОБА_4 в судове засідання не
з‘явився, проте письмовому
запереченні просив зазначене
клопотання залишити без задоволення,
оскільки стягувачем ОСОБА_3 в рахунок
боргу було прийнято майно, яке йому
належало, в зв‘язку з чим виконавче
провадження по справі припинено 13.04.2007
року.

Дослідивши матеріали клопотання та
заперечення, суд вважає, що клопотання
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.390 ч.1 ЦПК України
рішення іноземного суду (суду
іноземної держави; інших компетентних
органів іноземних держав, до
компетенції яких належить розгляд
цивільних чи господарських справ;
іноземних чи міжнародних арбітражів)
визнаються та виконуються в Україні,
якщо їх визнання та виконання
передбачено міжнародним договором,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або за
принципом взаємності.

Україна та Російська Федерація є
учасниками Конвенції про правову
допомогу і правові відносини у
цивільних, сімейних і кримінальних
справах від 22.01.1993 року, яка набрала
чинності для України 14.04.1995 року, а для
Російської Федерації 10.12.1994 року.

Згідно вимог ч.1 ст. 191 ЦПК України
рішення іноземного суду може бути
пред'явлено до примусового виконання в
Україні протягом трьох років з дня
набрання ним законної сили, за винятком
рішення про стягнення періодичних
платежів, яке може бути пред'явлено до
примусового виконання протягом усього
строку проведення стягнення з
погашенням заборгованості за останні
три роки.

Судом встановлено, що рішенням
Дудінського міського суду
Таймирського (Долгано-Ненецького)
автономного округу Російської
Федерації від 28.04.2006 року стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 800000 руб.
основного боргу, судові витрати в сумі
8100 руб, а всього 808100 руб. Вказане
рішення не оскаржувалось та набрало
законної сили (а.с.4, 6). На виконання
рішення суду 13.08.2007 року судовим
пристав-виконавцем накладено арешт на
нерухоме майно, що належало боржнику та
передано стягувачу ОСОБА_3, про що
свідчить її особистий підпис (а.с.18-21).
Постановою від 25.05.2010 року судовим
пристав-виконавцем ОСОБА_3 у порушенні
виконавчого провадження щодо
стягнення з ОСОБА_4 боргу в сумі 808100 руб.
за рішенням Дудінського міського суду
від 28.04.2006 року - було відмовлено в
зв‘язку із завершенням виконавчого
провадження по справі (а.с.24).

Згідно вимог ст.396 ч.2 п.5 ЦПК України,
якщо міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, такі випадки не
передбачено, у задоволенні клопотання
може бути відмовлено, якщо пропущено
встановлений міжнародними договорами,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, та цим Законом
строк пред'явлення рішення іноземного
суду до примусового виконання в
Україні.

В зв‘язку з пропущенням стягувачем
ОСОБА_3 встановленого національним
законодавством України трирічного
терміну для пред'явлення до
примусового виконання в Україні
рішення Дудінського міського суду
Таймирського (Долгано-Ненецького)
автономного округу Російської
Федерції від 28.04.2006 року про стягнення
основного боргу та судових витрат з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, підстави для
задоволення клопотання її
представника відсутні.

Керуючись ст.ст. 390-397 ЦПК
України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3,
про надання дозволу на примусове
виконання на території України рішення
Дудінського міського суду
Таймирського (Долгано-Ненецького)
автономного округу Російської
Федерції від 28.04.2006 року про стягнення
основного боргу та судових витрат з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 – залишити
без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя