Номер провадження: 22-ц/785/7520/14
Головуючий у першій інстанції Шепітко
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Кварталової А.М.,Фальчука В.П.

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Одеської міської ради - Лебедєва Романа
Сергійовича на заочне рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 07 липня 2011 року по цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до Суворовської
районної адміністрації Одеської
міської ради про визнання права
користування жилим приміщенням,
зобов`язання укласти договір найму, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
Суворовського районного суду м.Одеси з
позовом до Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради
про визнання за ним право користування
на квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язати
відповідача укласти з ним договір
найму на спірне житлове приміщення,
визнавши його основним наймачем та
відкривши на його ім`я окремий особовий
рахунок, мотивуючи це тим, що у
житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1
мешкала його знайома ОСОБА_4, яка була
основним квартиронаймачем. За час
свого життя ОСОБА_4 запропонувала йому
оселитися у її квартирі та доглядати за
нею, за що вона оформе на його ім`я
заповіт на вказану квартиру. ОСОБА_3
погодився, та з 01.11.2000 року став
проживати у зазначеній квартирі, де і
на даний час проживає. Однак, з
раптовою ІНФОРМАЦІЯ_1 року смертю
ОСОБА_4, остання не встигла зробити
заповіт.

Спадкоємців у померлої не має.

З дня смерті ОСОБА_4 минуло більше 10
років. Весь цей час він проживає у даній
квартирі, за власні кошти робить ремонт
та сплачує комунальні послуги.

Вказане і стало підставою для
звернення до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси від 07 липня 2011
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
26.03.2013 року, позов ОСОБА_3 задоволено.
Визнано за ОСОБА_3 право користування
квартирою АДРЕСА_1 та зобов`язано
Суворовську РА ОМР укласти з ОСОБА_3
договір найму на вказану квартиру,
визнавши його основним наймачем та
відкривши на його ім`я окремий особовий
рахунок.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
представник Одеської міської ради -
Лебедєв Роман Сергійович звернувся до
суду апеляційної інстанції з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати заочне рішення
Суворовського районного суду м.Одеси
від 07 липня 2011 року та постановити нове,
яким у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовити, посилаючись на порушення
судом першої інстанції при ухваленні
заочного рішення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
в межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для
справи;

2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими;

3) невідповідність висновків
суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також
розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про
його відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення
чи підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Норми матеріального права
вважаються порушеними або
неправильно застосованими, якщо
застосовано закон, який не
поширюється на ці правовідносини, або
не застосовано закон, який підлягав
застосуванню.

Порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення, якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
Законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з`ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
або заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Зазначеним положенням закону, рішення
суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що:

- будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради;

- ОСОБА_3 постійно проживає у квартирі
АДРЕСА_1, як член сім`ї основного
квартиронаймача ОСОБА_4 з 01.12.2000 року;

- після смерті основного
квартиронаймача, ОСОБА_3 залишився
безперешкодно проживати у квартирі,
сплачуючи комунальні та інші послуги,
що випливають з договору найму
житлового приміщення, та підтримуючи
квартиру у належному стані;

- договір найму між ОСОБА_3 та
Суворовською районною адміністрацією
Одеської міської ради не укладався,
іншого житла ОСОБА_3 не має,
зареєстрований за місцем роботи по
АДРЕСА_2 перебуває на квартирному
обліку в Суворовській районній
адміністрації Одеської міської ради з
2002 року.

Ухвалюючи заочне рішення про
задоволення вимог, визнаючи за ОСОБА_3
право користування квартирою,
зобов`язуючи Суворовську районну
адміністрацію Одеської міської ради
укласти договір найму з визнанням
ОСОБА_3 основним наймачем та відкриттям
на його ім`я окремого особового
рахунку, суд першої інстанції виходив
з того, що позивач правомірно набув
право користування квартирою, а як
наслідок - набув всі права та
обов`язки, що випливають з договору
найму житлового приміщення.

Проте погодитися з таким висновком
суду першої інстанції не можна,
оскільки суд дійшов до нього з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Сторонами не заперечується, що
будинок АДРЕСА_1, де розташована
квартира № 3 перебуває на балансі
Суворовської районної адміністрації,
яка є виконавчим органом Одеської
міської ради підзвітна та
підконтрольна їй.

Суворовська районна адміністрація
Одеської міської ради відповідно до
затвердженого Одеською міською радою
Положення про Суворовську районну
адміністрацію Одеської міської ради
виконує функції уповноваженого
власника житлового фонду жилих та
нежилих приміщень, а також комунальних
підприємств житлово-комунальних
сервісів, здійснює управління
комунальною власністю, яка розташована
на території району.

Відповідно до ч.3 ст. 16 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
матеріальною та фінансовою основою
місцевого самоврядування є рухоме і
нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, земля, природні
ресурси, що у власності територіальних
громад сіл, селищ, міст, районів у
містах, а також об`єкти їхньої спільної
власності, що перебувають в управлінні
районних і обласних рад.

Відповідно до ст. ст. 36, 41 ЖК
Української РСР облік громадян, які
потребують поліпшення житлових умов,
здійснюється, як правило, за місцем
проживання у виконавчому комітеті
районної, міської, районної в місті,
селищної, сільської Ради народних
депутатів. Контроль за станом обліку
на підприємствах, в установах,
організаціях громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, здійснюється
виконавчими комітетами місцевих Рад
народних депутатів і відповідними
органами професійних спілок.

В розумінні ст. ст. 42, 58, 61 ЖК
Української РСР жилі приміщення
надаються тільки громадянам, які
перебувають на обліку потребуючих
поліпшення житлових умов та внесені
до єдиного державного реєстру
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов. На підставі рішення про
надання жилого приміщення в будинку
державного або громадського житлового
фонду виконавчий комітет районної,
міської, районної в місті, селищної,
сільської Ради народних депутатів
видає громадянинові ордер, який є
єдиною підставою для вселення в надане
жиле приміщення. Користування жилим
приміщенням у будинках державного і
громадського житлового фонду
здійснюється відповідно до договору
найму жилого приміщення. Договір найму
жилого приміщення в будинках
державного і громадського житлового
фонду укладається в письмовій формі
на підставі ордера на жиле
приміщення між наймодавцем -
житлово-експлуатаційною організацією
(а в разі її відсутності - відповідним
підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

Як встановлено судом при постановленні
заочного рішення договір найму між
ОСОБА_3 та Суворовською районною
адміністрацією Одеської міської ради
не укладався, ОСОБА_3 зареєстрований
за місцем роботи по АДРЕСА_2 перебуває
на квартирному обліку в Суворовській
районній адміністрації Одеської
міської ради з 2002 року.

Таким чином, дані обставини свідчать,
що ОСОБА_3 до Суворовської районної
адміністрації з заявою про надання
йому для проживання квартири АДРЕСА_1,
видачу ордеру на вселення та про
укладення з ним договору найму по даній
квартирі, не звертався.

Доказів про звернення колишнього
основного наймача квартири із заявою
про вселення ОСОБА_3 до її квартири, як
члена сім`ї або у якості піднаймача,
позивачем в суді першої інстанції
надано не було.

Підтвердження фактичного проживання
у квартирі за відсутності законних
підстав про вселення у квартиру,
свідчить про заволодіння нею без
достатніх правових підстав, що не надає
підстав для визнання права
користування.

Виходячи з п. 11 Постанови пленуму
Верхового суду Україгни № 14 «Про
судове рішення» вбачається, що
оскільки правом на звернення до суду за
захистом наділена особа в разі
порушення, невизнання або оспорювання
саме її прав, свобод чи інтересів, а
також у разі звернення до суду органів
та осіб, яким надано право захищати
права, свободи та інтереси інших осіб
або державні та суспільні інтереси,
необхідно встановити, чи були порушені,
невизнані або оспорені права, свободи
чи інтереси цих осіб, а якщо були, то
вказати, чи є залучений у справі
відповідач відповідальним за це.

Проте, розглядаючи справу, суд першої
інстанції на зазначене уваги не
звернув, не перевірив, чи зверталася
позивач до Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради із
заявою про надання йому для
проживання квартири АДРЕСА_1, видання
ордеру на вселення та про укладення з
ним договору найму по даній квартирі,
чи є відмова у задоволенні звернення
позивача, якщо так, то чи є законною
така відмова.

Разом з тим відсутність звернення
ОСОБА_3 до Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради із
заявою про надання йому для
проживання квартири АДРЕСА_1, видачу
ордеру на вселення та про укладення з
ним договору найму по даній квартирі та
у зв`язку із цим відсутність
відповідного рішення відповідача
надає підстави вважати про відсутність
спору про право між позивачем і
Суворовською районною адміністрацією
Одеської міської ради та як слідство
відсутність порушення органом
місцевого самоврядування прав
позивача щодо квартири АДРЕСА_1.

При встановлених обставинах
вбачається, що:

- на час звернення ОСОБА_3 до суду до
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради з позовом про
визнання права користування жилим
приміщенням, зобов`язання укласти
договір найму та постановлення
заочного рішення від 07 липня 2011 року
про задоволення заявленого позову,
ОСОБА_3 будучи зареєстрованим за іншою
адресою та перебуваючи на квартирному
обліку в Суворовській районній
адміністрації Одеської міської ради з
2002 року, не надав доказів про звернення
колишнього основного наймача квартири
із заявою про вселення ОСОБА_3 до її
квартири, як члена сім`ї або у якості
піднаймача;

- до Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради із
заявою про надання йому для проживання
квартири АДРЕСА_1, видачу ордеру на
вселення та про укладення з ним
договору найму по даній квартирі не
звертався і рішення з цього приводу
органом місцевого самоврядування,
залученого до справи відповідачем, не
приймалося,

судова колегія доходить висновку про
те, що заочне рішення суду першої
інстанції не може залишатися в силі і
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

На підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України,
судова колегія -

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Одеської міської ради Лебедєва Романа
Сергійовича - задовольнити.

Заочне рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 07 липня 2011
року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_3 до
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради про визнання
права користування жилим приміщенням,
зобов`язання укласти договір найму.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання законної сили рішенням
суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
А.М. Кварталова

В.П. Фальчук