АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 311/1293/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1664/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Заїки В.М.,

суддів: Варвус Ю.Д., Пастощука М.М.,

при секретарі:
Дубовій М.В.,

за участю:
представника апелянта - Москалюк С.А.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» на рішення
Волочиського районного суду
Хмельницької області від 18 червня 2014
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
споживчого кредиту.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника апелянта, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів

в с т а н о в и л а :

В квітні 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» (далі - Банк), звертаючись
до суду з даним позовом в обґрунтування
своїх заявлених вимог вказував, що
12.04.2007 року між Банком та ОСОБА_2 було
укладено договір №ZPXRRX01530082, відповідно
до умов якого відповідачка отримала
кредит в розмірі 1731 грн. 58 коп. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердила свою згоду на
те, що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка»(Стандарт) складає між нею
і Банком договір. Однак своїх
зобов'язань за договором ОСОБА_2
належним чином не виконує, станом на
26.03.2014 року за нею рахується
заборгованість в розмірі 30 861 грн. 61
коп., яка складається з: 6 144 грн. 82 коп. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 1516 грн. 80 коп. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 21 254 грн. 20 коп. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф
(фіксована частина); 1 445 грн. 79 коп.-
штраф (процентна складова).

З урахуванням викладеного позивач
просив позов задовольнити та стягнути
з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором в сумі 30 861 грн. 61 коп. та
судові витрати.

Рішенням Волочиського районного суду
від 18 червня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погодившись з таким вирішенням
спору, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в особі
свого уповноваженого представника,
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення

________________________________________________________________________
______________________

Головуючий у першій інстанції: Чорний
С.Б.
Провадження № 22-ц/792/1664/14

Доповідач: Заїка В.М.

Категорія: 19,27

вимог матеріального та процесуального
права просить скасувати означене
рішення та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Апелянт вказує, що суд не вірно дійшов
до висновку про пропущений строк
позовної давності, зокрема зазначає, що
договором встановлено 5- річний термін
позовної давності, строк дії договору
закінчився 10.04.2009 року, з позовною
заявою Банк звернувся 09.04.2014 року.. Крім
того, відповідачкою здійснювалися
поодинокі платежі на погашення боргу
(пені) протягом 2010 року, що свідчить про
визнання нею свого боргу та
переривання строку позовної давності.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримала доводи
апеляційної скарги з тих самих мотивів,
просила її задовольнити та скасувати
оскаржуване рішення.

ОСОБА_2 належним чином повідомлена про
розгляд справи, в судове засідання не
з'явилася, а тому перешкод для розгляду
немає.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону оскаржуване
рішення повністю не відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до
копії свідоцтва про розірвання шлюбу
від 19.10.2010 року після реєстрації
розірвання шлюбу відповідачці
присвоєно прізвище - Щесняк.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа зобов'язується надати грошові
кошти позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що відповідно до
укладеного договору №ZPXRRX01530082 від
12.04.2007 року ОСОБА_2 отримала грошові
кошти в сумі 1 731 грн. 58 коп. на купівлю
мобільних телефонів та зобов'язалася
їх повернути до 10.04.2009 року зі сплатою
відсотків 1% на місяць.

Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_2
належним чином не виконувала.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
минув трирічний строк позовної
давності, протягом якого банк міг
звернутися до суду за своїм захистом.

З таким висновком суду неможна
погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Згідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Як встановлено апеляційним судом,
відповідно до заяви позичальника №
ZPXRRX01530082 від 12.04.2007 року(а.с.4), ОСОБА_2
отримала інформаційно - консультативну
послугу від банку в повному обсязі до
отримання кредиту, ознайомилася з
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам, які були їй наданні у
письмовій формі. Підтвердила те, що
отримала оригінал кредитного договору.
Виразила свою згоду, що зазначена Заява
разом з запропонованими ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам,
тарифами складає між нею та банком
кредитно-заставний договір, в чому
розписалася.

Отже, Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) є складовою кредитного
договору, укладеного між сторонами
12.04.2007 року.

Відповідно до п.5.5. даних Умов терміни
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
Договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років.

Кредитний договір, укладений між
сторонами 12.04.2007 року на строк 24 місяці
до 10.04.2009 року. Позивач звернувся до
суду за захистом своїх порушених прав
через 4 роки та 364 дні після закінчення
строку виконання договору - 09.04.2014 року,
тобто в межах п'ятирічного строку
позовної давності.

Відповідно до умов договору строк
позовної давності встановлено
тривалістю 5 років, враховуючи
обов'язок сплатити заборгованість за
кредитом, станом на 09.04.2014 року строк
позовної давності не сплив до жодної із
вимог банку.

Крім того, відповідно до розрахунку
заборгованості (а.с.3)
ОСОБА_2здійснювала погашення боргу
(пені) 01.10.2010 року та 28.12.2010 року.

Відповідно до ст.234 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
суд вважає, що суд першої інстанції
дані обставини належним чином не
з'ясував, що призвело до помилкового
висновку про відмову у позові за
спливом строку позовної давності.

А отже, є всі підстави для стягнення з
відповідача на користь банку
заборгованості по кредитному договору.

Відповідно до ст..526,527,530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Пунктом 5.1. Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) передбачено, що при
порушенні позичальником зобов'язання
щодо погашення кредиту у порядку та
строки, відповідно до заяви, сплати
комісії та відсотків за користування
кредитом, він зобов'язаний сплатити
банку пеню в розмірі 0,25 % від суми
простроченого платежу, але не менше 1
гривні за кожний день.

Враховуючи, що відповідачка порушила
зобов'язання щодо повернення кредиту
та інших обов'язкових платежів, банк
обґрунтовано заявив вимогу про
стягнення з ОСОБА_2 пені, відповідно до
розрахунку заборгованості, в сумі 21 254
грн 20 коп.. За таких обставин вказана
вимога - про стягнення пені підлягає
задоволенню.

Що стосується позовних вимог по
стягненню штрафів, відповідно до п.5.3
Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам
(«Розстрочка»)(Стандарт)при порушенні
позичальником строків платежів по будь
- якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором більш ніж на 30
днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф розмірі 500 грн.+5%
від суми заборгованості.

При розподілі судових витрат, суд
виходить із положень ст.88 ЦПК України,
згідно якої стороні на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтвердженні судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржуване
рішення суду першої інстанції
постановлене з порушенням норм
матеріального права, через неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. У зв'язку з цим,
воно підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову.

Керуючись ст.ст.307,309, 316,319,324 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити
частково.

Рішення Волочиського районного суду
Хмельницької області від 18 червня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРИВАТБАНК»
заборгованість за кредитним договором
№ZPXRRX01530082 від 12 квітня 2007 року в розмірі
30 861 грн.61 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий
збір в розмірі 462грн. 93 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
В.М.Заїка