Провадження №2-о/521/327/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2014 року Малиновський районний
суд міста Одеси у складі головуючого
судді Граніна В.Л., при секретарі
Лукьянової В.І., розглянувши у судовому
засіданні цивільну справу за заявою
ОСОБА_1 про встановлення факту, що має
юридичне значення, зацікавлена особа -
Головне управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м.
Одеси звернувся ОСОБА_1 з заявою про
встановлення факту проживання на
території України, у якій просить
ухвалити рішення суду, яким встановити
факт проживання на території України
на момент 24.08.1991 року та на момент 13.11.1991
року. Даний факт має для нього юридичне
значення, оскільки від нього залежить
реалізація ним права на отримання або
(поновлення) громадянства України.

Представник заявника у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник зацікавленої особи у
судовому засіданні приймав участь,
надав пояснення, та не заперечував
проти позовних вимог.

Вислухавши пояснення заявника,
допитавши свідків, перевіривши
матеріали справи та дослідивши надані
докази, суд вважає, що наявні підстави
для задоволення заяви. Вказані
правовідносини регулюються ст. 256 ЦПК
України, згідно якої судом
встановлюються факти, які мають
юридичне значення і від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб.

В судовому засіданні встановлені
наступні фактичні обставини.

Заявник, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
(свідоцтво про народження серії НОМЕР_2
від 12 жовтня 1965 року, запис №58) після
закінчення свого навчання
загальноосвітньої школи в Республіці
Вірменія в 1982 році переїхав в Україну,
Одеську область до свого батька ОСОБА_3,
який проживав в Україні з 1979 року, та з
того часу постійно проживає на
території України.

Батько заявника - ОСОБА_3 проживав та
був прописаний на території України, а
саме в Одеській області, Біляївський
район с. Нерубайське з 05 лютого 1979 року
по 17 лютого 1987 року, про що свідчить
довідка з Нерубайської сільської ради
від 01 березня 2013 року за №02-17-156.

Після закінчення загальноосвітньої
середньої школи 14 червня 1982 року,
ОСОБА_1 переїхав з Вірменії до свого
батька в Україну в Одеську область,
селище Нерубайське де проживав та був
прописаний постійно разом з ним до 26
лютого 1991 року, що підтверджується
довідкою з сільської ради.

Після 1991 року заявник виписався з с.
Нерубайське та переїхав у Вінницьку
область, с. Погребище у зв'язку з
роботою, та був там прописаний з 20
березня 1991 року по 23 листопада 2000 року,
відповідно до копії паспорту
громадянина України серії НОМЕР_3,
виданого Погребищенським РВ УМВС
України Вінницькій області 23 листопада
2000 року, з відміткою про реєстрацію.

На початку 90-х років заявник
познайомився з його майбутньою
дружиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, (паспорт
громадянина України серії НОМЕР_4
виданого Біляївським РВ УМВС України в
Одеській області 30 травня 2006 року), яка
проживала також у Біляївському районі
Одеської власті, с. Яськи з 14 жовтня 1991
року, згідно із паспортом з відміткою
про реєстрацію, а також домовою книгою
з Яськівської сільської ради.

Пропрацювавши у Вінницькій області,
заявник разом з ОСОБА_4 переїхали до ФРН
у м. Бремен-Мітте, саме там вони
зареєстрували свій шлюб 18 листопада 1993
року, про що свідчить свідоцтво про
шлюб серії НОМЕР_5 від 18 листопада 1993
року, зареєстровано в реєстрі за №3-9037.
Також там народилися двоє їхніх дітей:
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, (свідоцтво про
народження серії НОМЕР_6 від 03 червня 1994
року, запис №3-9035), та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4, (свідоцтво про народження
серії НОМЕР_7 від 11 травня 1995 року, запис
№3-9036).

У зв'язку народженням двох дітей
заявник з дружиною вирішили
повернутися знову на Україну, в Одеську
область, Біляївський район де і
проживали до цього.

Факт того, що заявник був прописаний у
Вінницькій області, с. Погребище
підтверджується копією паспорта
громадянина України. Отримавши свій
паспорт 23 листопада 2000 року заявник
виписався та зареєструвався у Одеській
області смт. Миколаївка.

На початку листопада 2000 році, ОСОБА_1
звернувся вже з новим паспортом
громадянина України для отримання
нового паспорту для виїзду за кордон,
та отримав його 11 грудня 2000 року,
відповідно до закордонного паспорту
серії НОМЕР_8 від 11 грудня 2010 року.

В березні 2001 року заявник звернувся з
тим же паспортом в ограни ДАЇ для
отримання водійського посвідчення.
Склавши всі іспити, він отримав
водійське посвідчення 17 квітня 2001 року,
згідно із водійським посвідченням
серії НОМЕР_9 від 17 квітня 2001 року.

Одразу після отримання водійського
посвідчення, близько квітень-травень
2001 року, заявника запросили до
міграційної служби та попросили
передати їм свій громадянський паспорт
для перевірки, після чого заявнику його
не повернули, сказавши, що він
незаконно виданий, але при цьому
заявнику не дали ніяких письмових
пояснень. Паспорту для виїзду за кордон
та водійське посвідчення у заявника не
вилучали.

За відповіддю Головного Управління МВС
України в Одеській області від 27.11.2013 р.
№ 1/1566 Головне управління не володіє
інформацією щодо видання (вилучення)
паспорта громадянина України серії
НОМЕР_10, виданого 23.11.2000 р.
Погребищенським РВ УМВС України у
Вінницькій області на ім'я ОСОБА_1,
18.07.1965 р. н., оскільки надання відомостей
про документування паспортами
громадян України відноситься до
компетенції органів Державної
міграційної служби України.

З 2001 року по 2012 рік ОСОБА_1 продовжував
жити в Україні без громадянського
паспорту, а лише по закордонному
паспорту. Те, що заявник весь час
продовжує проживати в Україні також
підтверджується численними штампами
перетину кордону у закордонному
паспорті, копія якого додана до справи,
якщо виїжджав куди-небудь, то тільки
перетинаючи кордон з України.

Дружина заявника - ОСОБА_4 постійно була
прописана та проживає на Україні весь
час з 14 жовтня 1991 року та була прописана
разом з їхніми синами: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, у
Біляївському районі у с. Яськи, а з 23
вересня 2009 року в АДРЕСА_1. ОСОБА_4 також
зареєстрована в Україні як фізична
особа підприємець (ФОП), (свідоцтво про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_11 від 22
червня 2006 року).

ОСОБА_1 також є найманим працівником на
СПД ФОП «ОСОБА_4» (трудовий договір між
працівником і фізичною особою від 09
серпня 2010 року).

Діти заявника: ОСОБА_5 та ОСОБА_6
навчалися та закінчили
загальноосвітню школу №275, що
підтверджується довідкою №208 від 14
травня 2013 року ЗОШ №275. ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, (паспорт громадянина
України серії НОМЕР_12 виданого
Біляївським РВ ГУМВС України в
Одеській області 18 червня 2010 року) у 2010
році поступив та навчається до
Національного університету «Одеська
юридична академія» IV рівня
акредитації, про що свідчить довідка за
№2/217 від 14 травня 2013 року. ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4, (паспорт громадянина
України серії НОМЕР_13 виданого
Біляївським РВ ГУМВС України в
Одеській області 06 травня 2011 року), у 2013
році закінчив навчання у ЗОШ № 275,
відповідно до довідки за №207 від 14
травня 2013 року.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11, будучи
приведені до присяги, згідно з вимогами
ЦПК України та попереджені про
кримінальну відповідальність за
завідомо неправдиві показання, кожний
окремо підтвердили, що ОСОБА_1 проживав
на території України на момент 24.08.1991
року та на момент 13.11.1991 року. Вони
повідомили, що неодноразово
зустрічалися з ним в цей період в
Одеській області, де заявник и мешкав.

У суду немає яких-небудь підстав
ставити під сумнів істинність фактів,
повідомлених свідками, їхні показання
відповідають і не суперечать іншим
зібраним у справі доказам.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону
України «Про громадянство України» від
08.01.2001 року №2235-III, громадянами України
є усі громадяни колишнього СРСР, які на
момент проголошення незалежності
України (24 серпня 1991 року) постійно
проживали на території України.

У пункті 44 Порядку провадження за
заявами і поданнями з питань
громадянства України та виконання
прийнятих рішень, затвердженого Указом
Президента України від 27 березня 2001
року №215, встановлено, що у разі
відсутності документів, що
підтверджують факт постійного
проживання особи до 24 серпня 1991 року на
території, яка стала територією
України, для оформлення набуття
громадянства України подається
відповідне рішення суду.

Таким чином, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази і оцінивши їх
в сукупності, суд приходить до висновку
про наявність достатніх підстав для
встановлення факту, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав на території
України, на момент 24.08.1991 року та на
момент 13.11.1991 року.

Керуючись вимогами ст.ст. 60, 209, 212-215, 256-259
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Встановити юридичний факт проживання
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території
України на момент 24.08.1991 року та на
момент 13.11.1991 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в десяти денний строк з дня
проголошення рішення.

Головуючий