Дата документу 31.10.2014
Справа № 2-2443/11
Провадження № 4-с/334/49/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого
судді          Махіборода Н.О.

при секретарі           Кузьменко
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_1 на
бездіяльність державного виконавця
Ленінського відділу ДВС Запорізького
МУЮ, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою,
яка в подальшому була уточнена, на дії
державного виконавця Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ ОСОБА_2 у провадженні
якої знаходилося виконавче
провадження на примусове виконання
ухвали апеляційного суду Запорізької
області від 05.08.2011 року по справі
№22-4246/11 про заборону ОСОБА_3
здійснювати відчуження земельної
ділянки за адресою: м. Запоріжжя, вул.
Блюхера, буд. 23, до вирішення справи по
суті. Заявник просить суд визнати
неправомірною бездіяльність
державного виконавця Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ ОСОБА_2 та начальника
Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ
ОСОБА_4 щодо невнесення в реєстр
заборон відомостей щодо заборони
відчуження вищевказаної земельної
ділянки. А також, зобов’язати
державного виконавця Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ ОСОБА_5, на виконанні у
якої зараз знаходиться це провадження
чи іншого державного виконавця
Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ, в
провадженні якого буде знаходиться
виконавче провадження №31848424, вжити
заходів щодо внесення запису у
Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно, про заборону ОСОБА_3
здійснювати відчуження земельної
ділянки площею 0,1 га за адресою: м.
Запоріжжя, вул. Блюхера, 23. В
обґрунтування вимог заявник зазначив,
що 11.07.2014 року йому стало відомо, що
державним виконавцем Лукашевич В.В.
27.04.2012 року було вилучено з Єдиного
реєстру заборон відчуження об’єктів
нерухомого майна запис про арешт
зазначеної земельної ділянки та
оголошення заборони на її відчуження.
28.04.2012 року державним виконавцем
Лукашевич В.В. було винесено постанову
про заборону ОСОБА_3 відчужувати
земельну ділянку за адресою: м.
Запоріжжя, вул. Блюхера, б.23 до
вирішення справи по суті, однак, запис у
Єдиний реєстр заборон відчуження
об’єктів нерухомого майна про таке
обтяження, вона не внесла.

Заявник та його представник – ОСОБА_6
який представляє інтереси заявника на
підстави угоди від 06.08.2014 про надання
правової допомоги, у судовому
засіданні, наполягали на задоволенні
своїх вимог та просили суд
задовольнити їх в повному обсязі.

Державний виконавець Кривда Ю.В., в
провадженні якої перебуває
вищезазначене виконавче провадження,
проти доводів заявника заперечує в
повному обсязі із посиланням на те, що
при виконання судових рішень
немайнового характеру, в порядку ст. 75
Закону України «Про виконавче
провадження», запис у реєстр заборон не
вноситься.

Заслухавши заявника та його
представника - адвоката ОСОБА_6,
державного виконавця Кривду Ю.В.,
вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Як встановлено в судовому засіданні,
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 05.08.2011 року по справі
№22-4246/2011 року апеляційна скарга ОСОБА_1
задоволена частково. Ухвала судді
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 30.05.2011 року у цій справі
скасована та постановлена нова ухвала
наступного змісту: «Заборонити ОСОБА_3
відчуження земельної ділянки за
адресою: м. Запоріжжя, вул. Блюхера, буд.
23, до вирішення справи по суті» /а.с.49/.

Згідно приписів ч.3 ст.210 ЦК України якщо
ухвала має силу виконавчого документа
і підлягає виконанню за правилами,
встановленими для виконання судових
рішень, така ухвала оформлюється з
урахуванням вимог, встановлених
Законом України "Про виконавче
провадження".

З метою примусового виконання ухвали,
вона була подана до Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ – для виконання.

Постановою №31848424 від 03.04.2012 року
старший державний виконавець
Лукашевич В.В. наклала арешт та
оголосила заборону на відчуження
ОСОБА_3 земельної ділянку площею 0,1 га,
кадастровий номер :04:006:0231 за
адресою: м. Запоріжжя, вул. Блюхера, 23, та
в цей же день державний виконавець
Лукашевич В.В. винесла постанову про
закінчення виконавчого провадження у
зв’язку із повним та фактичним
виконанням судового рішення на
підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження /а.с. 4/.

Однак, в судовому засіданні було
встановлено, що державний виконавець
Лукашевич неправомірно винесла
постанову про закінчення виконавчого
провадження, оскільки цивільна справа
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
скасування державного акту, в
забезпечення якої виносилася
відповідна ухвала, ще перебувала на
розгляді.

Під час перевірки зазначеного
виконавчого провадження, начальник
Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ
постановою від 25.04.2012 року скасував
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 03.04.2012 року у зв’язку
із помилкою державного виконавця, так
як згідно резолютивної частини ухвали
апеляційного суду Запорізької області
від 05.08.2011 року судом було не накладено
арешт на земельну ділянку, а було
ухвалено заборонити ОСОБА_3
відчужувати земельну ділянку /а.с.54/.

27.04.2012 року державним виконавцем
Лукашевич В.В. було вилучено з Єдиного
реєстру заборон відчуження об’єктів
нерухомого майна запис про арешт та
оголошення заборони відчуження ОСОБА_3
земельної ділянки за адресою: м.
Запоріжжя, вул. Блюхера, буд. 23, що
підтверджується витягом про
реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об’єктів нерухомого майна
/а.с.53/.

28.07.2012 року державним виконавцем
Лукашевич В.В. було винесено постанову
про заборону вчиняти певні дії, якою
було заборонено ОСОБА_3 відчужувати
земельну ділянку за адресою: м.
Запоріжжя, вул. Блюхера, буд. 23 до
вирішення справи по суті, однак, запис у
Єдиний реєстр заборон відчуження
об’єктів нерухомого майна про таку
заборону не було нею внесено, що є
порушенням положень Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
/а.с.66/.

Відповідно до положень ст. 1 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно преамбули до Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» цей
Закон визначає правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Згідно аб. 5 ч.1 ст. 2
вказаного закону обтяження це заборона
розпоряджатися та/або користуватися
нерухомим майном, яка встановлена або
законом, або актами уповноважених на це
органів державної влади, їх посадових
осіб або яка виникає на підставі
договорів.

Пунктом 2 ч.2 ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» встановлено, що державна
реєстрація обтяжень здійснюється на
підставі рішень судів, що набрали
законної сили.

Крім того, пунктом 67 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, яке затверджено
Постановою КМУ №703 від 22.06.2011 року,
передбачено, що для проведення
державної реєстрації обтяжень речових
прав на нерухоме майно документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення обтяжень таких речових
прав, є, зокрема, рішення суду щодо
обтяження речових прав на нерухоме
майно, що набрало законної сили;
рішення державного виконавця щодо
обтяження речових прав на нерухоме
майно.

З урахуванням того, що
ухвала суду є різновидом судового
рішення, запис про ухвалу суду, якою
накладено заборону відчуження
нерухомого майна, повинно бути внесено
до реєстру заборон відчуження
об’єктів нерухомого майна.

ОСОБА_1 було подано
відповідну скаргу на ім’я начальника
Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ.
Однак, листом від 16.07.2014 року вих.№12
керівник виконавчої служби повідомив
про відмову у її задоволенні,
погодившись з тим, що реєстрація
заборони відчуження майна не
здійснюється у реєстрі заборон
відчуження об’єктів нерухомого майна
/а.с. 63-64/.

Ухвала апеляційного суду
Запорізької області від 05.08.2011 року по
справі №22-4246/2011 року є ухвалою про
забезпечення позову, якою обмежується
юридична можливість відповідачу
здійснити відчуження належного йому
спірного майна, тому, внесення запису у
державний реєстр заборон відчуження
об’єктів нерухомого майна є
обов’язковою умовою виконання такої
ухвали про забезпечення позову, так як
в іншому випадку відповідач буде мати
формальну можливість укласти
нотаріально посвідчену угоду про
відчуження нерухомого майна, на яку
накладено судом в забезпечення позову
заборону на відчуження.

Відповідно до положень ч.1 ст. 385 ЦК
України скаргу може бути подано до суду
у десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод.

Як вбачається з матеріалів
виконавчого провадження, ОСОБА_1 не
було повідомлено ні про скасування
постанови про арешт майна та
оголошення його відчуження від 03.04.2012
року, ні про скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 03.04.2012 року, ні про винесення
постанови про заборону вчиняти певні
дії від 28.04.2012 року. Приймаючи до уваги,
що ОСОБА_1 про порушення його прав
дізнався лише 11.07.2014 року, строк на
звернення із відповідною скаргою
останнім не пропущено.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 383-388 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірною
бездіяльність державного виконавця
Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ
ОСОБА_2 та начальника Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ ОСОБА_4, який листом
від 16.07.2014 року вих.№12 погодився з такою
бездіяльністю, щодо не внесення запису
до Єдиного реєстру заборон відчуження
об’єктів нерухомого майна про
заборону ОСОБА_3 здійснювати
відчуження земельної ділянки площею 0,1
га за адресою: м. Запоріжжя, вул.
Блюхера, 23.

Зобов’язати державного виконавця
Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ
ОСОБА_5 чи іншого державного виконавця
Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ, в
провадженні якого буде знаходиться
виконавче провадження №31848424, вжити
заходів щодо внесення у Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно
запису про заборону ОСОБА_3 здійснювати
відчуження земельної ділянки площею 0,1
га за адресою: м. Запоріжжя, вул.
Блюхера, 23.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом 5 днів з для її
постановлення до апеляційного суду
Запорізької області через Ленінський
районний суд м. Запоріжжя.

Суддя