ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення пені за несвоєчасну сплату
аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 26 березня 2014 року та рішення
апеляційного суду Полтавської області
від 18 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, у якому
просила стягнути з ОСОБА_4 на її
користь пеню за несплату аліментів на
утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 26 779 грн. 10 коп.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
рішення суду про стягнення аліментів
відповідачем виконувалось не в повному
обсязі внаслідок чого утворилась
заборгованість. З урахуванням
викладеного позивач просила суд
стягнути з відповідача пеню за
прострочення сплати аліментів.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 26 березня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 пеню за несплату своєчасно
аліментів на утримання сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 350 грн. У решті
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 18 червня
2014 року рішення суду першої
інстанції змінено. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 пеню за несвоєчасну
сплату аліментів на утримання сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 26 779 грн. 10
коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
змінити судові рішення, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судом установлено, що відповідно до
рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 20 березня 2007 року
ОСОБА_4 зобов'язаний
сплачувати на користь позивача
аліменти на утримання сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в
розмірі 150 грн. щомісячно.

Відповідач допустив заборгованість по
сплаті аліментів за період з вересня 2008
року по серпень 2013 року включно.

Згідно довідки Автозаводського ВДВС
Кременчуцького МУЮ, станом на 1 вересня
2013 року заборгованість по аліментах
становить 2 140 грн.

Відповідно до ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Крім того, оскільки зобов'язання зі
сплати аліментів носить періодичний
характер і повинно виконуватися
щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір
несплачених аліментів по кожному з цих
періодичних платежів, встановити
строк, до якого кожне із цих зобов'язань
має бути виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму.

Така правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
11 вересня 2013 року № 6-81цс13, яка згідно зі
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів.

Задовольняючи частково позовні вимоги
щодо стягнення пені за прострочення
сплати аліментів, суд апеляційної
інстанції правильного виходив із того,
що зобов'язання зі сплати аліментів
носить періодичний характер, тому
повинно виконуватися щомісяця.
Вирішуючи зазначений спір, суд повинен
з'ясувати розмір несплачених аліментів
по кожному з періодичних платежів,
встановити строк, до якого кожне із цих
зобов'язань мало бути виконано, та з
врахуванням встановленого обчислити
розмір пені, виходячи із суми
несплачених аліментів за кожен місяць
окремо від дня порушення платником
аліментів свого обов'язку щодо їх
сплати до дня ухвалення судом рішення,
підсумувавши розмір нарахованої пені
за кожен із прострочених платежів та
визначивши їх загальну суму.
Нарахування неустойки не обмежується
лише тим місяцем, протягом якого не
проводилось стягнення. Пеня має
нараховуватися в період з 1 числа
місяця, яких слідує за місяцем, у якому
утворилась заборгованість, і до дня
погашення відповідачем цієї
заборгованості.

Відповідно до пункту 11 постанови
Пленуму ВСУ від 18 грудня 2009
року № 14 "Про судове рішення у
цивільній справі" у мотивувальній
частині рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог.

Проте на порушення статей 213, 214 ЦПК
України суд апеляційної інстанції,
визначаючи розмір неустойки за
прострочення сплати аліментів у сумі 26
779 грн. 10 коп., яка підлягає стягненню, не
навів відповідних розрахунків, що
позбавляє суд касаційної інстанції
належним чином перевірити їх
обґрунтованість та законність.

Разом з тим, судом апеляційної
інстанції не дано оцінки розрахунку
пені, проведеного позивачем, який взято
до уваги при вирішенні позову.

Будь-які мотиви з цього приводу в
рішенні суду апеляційної інстанції
відсутні.

За таких обставин ухвалене апеляційним
судом судове рішення не може вважатися
законним й обґрунтованим, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК
України підлягає скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської
області від 18 червня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:Б.І.
Гулько А.О. Лесько С.Ф. Хопта М.Є.
Червинська