Дата документу 20.10.2014
Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року
м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області в складі:

головуючого - судді Ковальової Ю.В.,

при секретарі - Бочко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополі цивільну
справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми
боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області із позовом до відповідача про
стягнення з нього суми боргу за
договором позики від 01 березня 2011 року
в розмірі 38 100,00 грн. та за договором
позики від 29 грудня 2011 року в розмірі
1900,00 грн., а всього 40 000,00 грн. та судові
витрати

В обґрунтування позову посилається на
те, що 01.03.2011 року, між сторонами було
укладено договір позики, відповідно до
умов якого позивач передав відповідачу
грошову суму в розмірі 39 000,00 грн., а
відповідач зобов'язався повернути
отримані у позику гроші до 20 квітня 2011
року і отримав від нього відповідну
розписку від 01.03.2011 року на
підтвердження вказаної обставини.

Крім того, 29.12.2011 року, між сторонами
було укладено ще один договір позики,
відповідно до умов якого позивач
передав відповідачу грошову суму в
розмірі 1 900,00 грн., а відповідач
зобов'язався повернути отримані у
позику гроші до 29.12.2011 року і отримав
від нього відповідну розписку від
29.12.2011 року на підтвердження вказаної
обставини.

Однак в зазначений строк відповідач не
повернув грошові кошти, а лише в січні
2013 року він повернув позивачу 900,00 грн.
за договором позики від 01.03.2011 року і з
того часу більше грошей йому не
повертає.

Позивач в судовому засіданні підтримав
заявлені позовні вимог, просив
стягнути суму боргу з відповідача по
розпискам від 01.03.2011 року та від 29.12.2011
року та судові витрати по сплаті
судового збору та по сплаті витрат,
пов»язаних з публікацією в пресі
оголошення про виклик відповідача.
Разом з тим, зазначив, що протягом
квітня 2012 року-листопада 2013 року
відповідач сплачував безготівковим
способом по 500-1000 грн. в рахунок
погашення боргу за вищевказаними
розписками, всього на суму 8505грн,
причому за якою саме розпискою яка сума
сплачувалась, пояснити не зміг. Крім
того, вказав, що у грудні 2013 року
відповідач на погашення боргу за
розпискою передав йому 1000грн. готівкою.

Відповідач у судовому засіданні позов
визнав частково, суду пояснив, що
протягом квітня 2012 року-листопада 2013
року ним здійснювались часткові
погашення заборгованості за вказаними
розписками безготівковим способом по
500-1000 грн. в рахунок погашення боргу за
вищевказаними розписками, всього на
суму 8505грн. Крім того, у грудні 2013 року
ним на погашення боргу за розпискою
позивачу передано 1000 грн. готівкою.
Також в січні 2013 року він повернув
позивачу 900,00 грн. за договором позики
від 01.03.2011 року. Вказав, що не мав змоги
сплатити всю суму боргу вчасно у
зв»язку із скрутним матеріальним
становищем.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
вислухавши пояснення сторін, суд
вважає, що позов слід задовольнити
частково виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 61 ЦПК України, обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Встановлено, що між сторонами 01.03.2011
року було укладено договір позики,
відповідно до умов якого позивач
передав відповідачу грошову суму в
розмірі 39 000,00 грн., а відповідач
зобов'язався повернути отримані у
позику гроші до 20 квітня 2011 року(а.с.6).

Крім того, 29.12.2011 року, між сторонами
було укладено ще один договір позики,
відповідно до умов якого позивач
передав відповідачу грошову суму в
розмірі 1 900,00 грн., а відповідач
зобов'язався повернути отримані у
позику гроші до 29.12.2011 року(а.с.7).

Розписки підписані відповідачем, що
підтверджує факт отримання ним грошей,
тобто позивач свої зобов'язання за
договорами виконав у повному обсязі.

Однак в зазначений строк відповідач не
повернув грошові кошти, а лише в січні
2013 року він повернув позивачу 900,00 грн.
за договором позики від 01.03.2011 року - 900,00
грн. Дані обставини визнаються
сторонами.

Крім того, протягом квітня 2012
року-листопада 2013 року відповідачем
здійснювались часткові погашення
заборгованості за вказаними
розписками безготівковим способом по
500-1000 грн. в рахунок погашення боргу за
вищевказаними розписками, всього на
суму 8505грн. Крім того, у грудні 2013 року
відповідачем на погашення боргу за
розпискою позивачу передано 1000 грн.
готівкою. Дані обставини
підтверджуються відповідними
квитанціями Приватбанку (а.с.23-24) та
визнаються сторонами.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Статтею 1049 ЦК України передбачено,
що позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого
самого роду та такої самої якості, що
були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором. За нормою ч.1 ст. 1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 цього Кодексу, за ч.1 якої
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Оскільки відповідач не повернув у
визначений строк всю суму боргу, суд
вважає, що сума боргу в розмірі 30495 грн.
(39000+1900-900-8505-1000) підлягає стягненню з
нього на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Враховуючи викладене, оскільки судові
витрати по сплаті судового збору та по
сплаті витрат, пов»язаних з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача були належним чином
підтверджені позивачем наданими
квитанціями (а.с.1,18-20), згідно ст. 88 ЦПК
України, на користь позивача
підлягають стягненню з відповідача, з
урахуванням розміру задоволених
позовних вимог, судовий збір в сумі 304,
95грн. та по сплаті витрат, пов»язаних з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача в розмірі 320,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,
ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 212-215, 224-228 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який
зареєстрований за АДРЕСА_1, мешкає за
АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, який проживає за АДРЕСА_3 суму
боргу за розписками від 01 березня 2011
року на суму 39000 (тридцять дев»ять
тисяч) гривень та від 29 грудня 2011 року
на суму 1900 (одна тисяча дев»ятсот)
гривень в розмірі 30495 /тридцять тисяч
чотириста дев»яносто п»ять/ гривень 00
копійок, судові витрати по сплаті
судового збору в розмірі 304 /триста
чотири/ гривні 95 копійок та по сплаті
витрат, пов»язаних з публікацією в
пресі оголошення про виклик
відповідача в розмірі 320 /триста
двадцять/ гривень 20 копійок, а всього
31120 /тридцять одну тисячу сто двадцять/
гривень 15 копійок.

В решті позову-відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ:
Ю.В. Ковальова