Провадження №2/761/7098/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

13 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Фролової І.В.,

при секретарі -
Вітріщаку Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2014 року позивач звернувся до
відповідача із вищезазначеним позовом,
в якому просив стягнути з відповідача
на її користь аліменти на утримання
спільної дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку
(доходів) щомісячно до досягнення
дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 15 лютого 2002 року між
нею та відповідачем було укладено шлюб,
який був зареєстрований Відділом
реєстрації актів громадянського стану
Солом`янського управління юстиції у м.
Києві. Після розірвання шлюбу між
сторонами у 2004 році, син проживає разом
з матір`ю та знаходиться на її
утриманні, згоди між батьками про
добровільне виконання свого обов`язку
з приводу утримання дитини до
досягнення нею повноліття не
досягнуто.

У судове засідання з`явився позивач,
позов підтримав в повному обсязі та
просив його задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві. Проти
винесення заочного рішення не
заперечував.

Відповідач у судове засідання не
з`явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином
(а.с. 13).

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 169, 224 ЦПК
України, вважає за можливе розглянути
справу за відсутності відповідача на
підставі наявних в справі доказів,
ухваливши заочне рішення, отримавши на
це згоду позивача.

Вислухавши пояснення позивача,
вивчивши докази у їх сукупності, суд
дійшов до висновку, що заявлений позов
є законним, обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню в повному обсязі
з наступних підстав.

15 лютого 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було укладено шлюб, що підтверджується
Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1,
виданного Відділом реєстрації актів
громадянського стану Солом`янського
управління юстиції у м. Києві.

У шлюбі народилася дитина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження
серія НОМЕР_2 від 04 жовтня 2002 року).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
розірвано рішенням Шевечнківського
районного суду м. Києва від 07 червня 2004
року.

Як вказує позивач у позовній заяві, з 2004
року дитина не отримує від батька
матеріальної підтримки.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні
розміру аліментів судом враховується
стан здоров'я та матеріальне становище
дитини; стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

Як визначено ч. 2 цієї ж статті,
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Згідно ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття, проте, згоди
щодо добровільного порядку здійснення
свого обов`язку між позивачем та
відповідачем не досягнуто.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про
захист прав дитини, батько (- ки) або
інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист
прав дитини, суд повинен докласти всіх
можливих зусиль для того, щоб
забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну
відповідальність за виховання та
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України
регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально важливим
урахуванням інтересів дитини.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги щодо
стягнення аліментів з відповідача на
користь позивача на утримання дитини у
розмірі 1/4 частини з усіх видів
заробітку (доходів) щомісячно до
досягнення дитиною повноліття, є
обґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
судове рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-218 ЦПК України та
ст.ст. 180-183 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дитини -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від
всіх видів заробітку щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

СУДДЯ: