У х в а л а

6 жовтня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, подану
представником - ОСОБА_4, про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Департаменту охорони здоров'я
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), Київського міського
пологового будинку № 2, третя особа -
ОСОБА_5, про визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення,
скасування наказу про призначення на
посаду, поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що відповідно до наказу Головного
управління охорони здоров'я м. Києва
від 18 травня 2011 року № 635/к її було
призначено на посаду головного лікаря
Київського міського пологового
будинку № 2. Згідно наказу Департаменту
охорони здоров'я виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від 7
травня 2013 року № 477/к вона була
звільнена з даної посади за прогул на
підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.
Зазначала, що вона була відсутня на
робочому місці з поважних причин, а
саме їй було видано листок тимчасової
непрацездатності на період з 30 квітня
2013 року по 8 травня 2013 року. Крім того,
зазначала, що від неї не було відібрано
пояснення з приводу відсутності на
роботі, не було ознайомлено з наказом
про звільнення та не було видано
своєчасно трудову книжку.

Також позивач зазначала про те, що
вказаний листок непрацездатності є
підробленим документом та посилалась
на інший листок непрацездатності,
виданий 13 листопада 2013 року ЦРЛ
Києво-Святошинського району Київської
області про тимчасову
непрацездатність за період з 2 травня

2013 року по 8 травня 2013 року, та який був
виданий на підставі обміну витягу з її
медичної картки АТ «Об'єднання
медичних центрів» м. Рига.

З урахуванням викладеного ОСОБА_3
просила суд визнати незаконним та
скасувати наказ про звільнення її з
посади головного лікаря від 7
травня 2013 року № 477/к; скасувати наказ
про призначення

ОСОБА_5 головним лікарем Київського
міського пологового будинку

№ 2 від 21 травня 2013 року № 517/к; поновити
на посаді головного лікаря Київського
міського пологового будинку № 2 ОСОБА_3;
стягнути з Київського міського
пологового будинку № 2 на користь
ОСОБА_3 середній заробіток за період
затримки видачі трудової книжки у
розмірі

1 069 грн 44 коп. та середній заробіток за
час вимушеного прогулу у розмірі
199 672 грн 88 коп.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 29 листопада 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від

29 січня 2014 року, у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 червня 2014 року
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 29 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29
січня 2014 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3, подана представником - ОСОБА_4,
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 червня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема, ч. 4
ст. 40, ст. 149 КЗпП України, що потягло, на
думку заявника, ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21
вересня 2011 року, 29 березня 2013 року, 16
жовтня 2013 року, 9 липня 2014
року та від 13 серпня 2014 року.

Із доданих до заяви судових рішень
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ випливає різне визначення
предмета регулювання правових норм,
різні підстави та зміст позовних вимог
й різні фактичні обставини у
порівнянні з судовим рішенням, яке
оскаржується.

Крім того, у заяві про перегляд
вбачається посилання на порушення
судом норм процесуального права щодо
доказування позову, що не може бути
підставою для допуску справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
Департаменту охорони здоров'я
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), Київського міського
пологового будинку № 2, третя особа -
ОСОБА_5, про визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення,
скасування наказу про призначення на
посаду, поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за заявою ОСОБА_3, поданої
представником - ОСОБА_4, про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 червня 2014 року
до провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко