АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/7742/14
Головуючий у 1 інстанції -Ключник А.С.
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

головуючого -
Панченка М.М.

суддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі -
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє
за дорученням ОСОБА_2, на рішення
Святошинського районного суду м.Києва
від 17 квітня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк »Правекс-Банк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року позивач ОСОБА_3
акціонерне товариство комерційний
банк «Правекс-Банк» (далі
ПАТ»Правекс-Банк») звернувся з позовом
до відповідача ОСОБА_2 і просив винести
рішення, яким стягнути заборгованість
за кредитним договором, що, станом на
12.07.2013 року, за розрахунком позивача,
складає 807.027грн.06 коп., з урахуванням
відсотків та штрафних санкцій.

Позивач послався на те, що між
ним та позичальником ОСОБА_2 20.03.2008 року
укладено кредитний договір за №895-004/08Ф,
згідно якого, банк надав позичальнику
споживчий кредит у сумі 52.813 євро на
термін до 20.05.2018 року під 13% річних.

Оскільки боржник не виконував
договірні кредитні зобов»язання, банк
звернувся до суду з даним позовом до
суду.

Рішенням Святошинського
районного суду м.Києва від 17 квітня 2014
року позов задоволено /т.1 а.с.206-209/.

Судовим рішенням ухвалено
стягнути зі ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Правекс-Банк» борг за кредитом у сумі
807.027 грн.06 коп., та судові витрати у сумі
3.441 грн.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1,
яка діє за дорученням ОСОБА_2, не
заперечуючи правильності нарахування
кредитної заборгованості, просить
скасувати рішення Святошинського
районного суду м.Києва від 17 квітня 2014
року та ухвалити нове рішення яким
відмовити у позові за пропуском строку
позовної давності. Скаржник зазначав,
що строк позовної давності належить
вираховувати з дати укладення
кредитної угоди, тобто, з 20.03.2008 року, а
тому, звернувшись до суду з позовом з
перевищенням трирічного строку з
указаної дати, позивач пропустив строк
позовної давності щодо судового
захисту своїх прав /т.1 а.с.211-212/.

Інших доводів, крім неправильного
застосування судом строків позовної
давності, апеляційна скарга не містить.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення учасників процесу, вивчивши
матеріали справи та обговоривши
апеляційну скаргу в межах заявлених
доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити частково. Рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позовні
вимоги є обґрунтованими, а розрахунок
заборгованості позивачем виконаний
правильно.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу свої вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону
ухвалене у справі рішення першої
інстанції не відповідає.

Сторони, будучи повідомленими належним
чином про дату та час розгляду справи, в
судове засідання не з"явились, з
заявами про відкладення розгляду
справи до суду не звертались, у зв"язку
з чим, суд розглядає неявку сторін
безпричинною та, в силу ч.2 ст.305 ЦПК
України, вважає за правомірне
розглянути справу за їх відсутності на
підставі доказів, які містяться в
матеріалах справи.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов»язковою підставою для скасування
рішення.

У зв»язку з цим, колегія суддів дійшла
висновку про необхідність вийти за
межі апеляційної скарги та переглянути
рішення суду першої інстанції також і
в частині стягнутої кредитної
заборгованості, оскільки судом, на
думку колегії суддів, неправильно
виконаний розрахунок кредитної
заборгованості, що є порушенням вимог
процесуального закону повно та
всебічно досліджувати обставини
справи, і, відповідно, в силу ст.338 ЦПК
України, є підставою для скасування
судового рішення.

Як слідує з матеріалів справи, 20.03.2008
року між ПАТ»Правекс-Банк» та ОСОБА_2
укладено кредитний договір за №895-004/08Ф,
згідно якого, позивач
ПАТ»Правекс-Банк» надав ОСОБА_2, як
позичальнику, споживчий кредит у сумі
52.813 євро на термін до 20.05.2018 року під
13% річних /т.1 а.с.8-15,19-28/.

В подальшому, відповідно до п.1.2.
договору про внесення змін і доповнень
до кредитного договору №895-004/08Ф від
20.03.2008 року, укладеного 01.08.2008 року
розмір відсоткової ставки змінювався: -
з 20.06.2008 року - 14,5%; з 11.07.2008 року - 15,5%; з
01.08.2008 року - 14,5%.

Відповідно до пунктів 4.1., 4.2. кредит
надано на умовах його забезпечення,
строковості, повернення та сплати за
користування, шляхом погашення
рівними частинами щомісяця. А відсотки
за користування кредитом підлягають
сплаті щомісяця до 10 числа місяця
наступного за місяцем нарахування
відсотків.

Згідно до п.9.1 кредитного договору, в
разі порушення термінів погашення
кредиту та відсотків, передбачена
сплата позичальником пені за кожен
день прострочення в розмірі подвійної
процентної ставки, зазначеної у п.1.3.
договору, що діяла в період
прострочення, від суми заборгованості
за весь час прострочки.

Таким чином, між ПАТ»Правекс-Банк» та
ОСОБА_2 виникли відносини договору
кредиту, які, відповідно до ст.1054 ЦК
України полягають у тому, що банк
(кредитодавець) зобов"язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов"язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно ст.627 ЦК України відповідно до
ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до п.п.7.1.4., 7.1., 8.1., 8.1.1., 8.2.
кредитної угоди зазначено, що Банк має
право вимагати дострокового погашення
заборгованості за кредитом, сплати
належних відсотків і передбачених
договором неустойок, а також
відшкодування збитків, заподіяних
Банку внаслідок невиконання або
неналежного виконання відповідачем
договору, порушення термінів платежів,
встановлених договором, а відповідач
зобов»язаний повернути позивачу суму
заборгованості, що залишилася за
кредитом, сплатити належні відсотки і
неустойки.

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов»язковим для виконання сторонами.

Встановлено, що позичальник ОСОБА_2, не
виконував свої зобов»язання, у зв»язку
з чим, за ним, станом на 12.07.2013 року,
утворилась заборгованість, що, за
розрахунком позивача, складається: з
непогашеного кредиту у сумі 44.051 євро,
пені за прострочку кредиту у сумі 457
євро., пені за прострочку відсотків, у
сумі 6.602 євро, заборгованості за
відсотками у сумі 26.294,73 євро., що
становить у загальній сумі 77.404,73 євро,
що за курсом валют на час звернення до
суду (100.00 євро = 1.042 грн.61 коп.)
відповідає 807.027 грн.06 коп.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов"язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору.

А згідно до ст.611 ЦК України у
разі порушення зобов»язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
1.припинення зобов»язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов»язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2. зміна умов зобов»язання; 3.
сплата неустойки; 4. відшкодування
збитків та моральної шкоди.

У разі порушення боржником
строків сплати чергових платежів,
передбачених договором, відповідно до
ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом
усього часу - до встановленого
договором строку закінчення виконання
останнього зобов»язання вправі
заявити у суді вимоги про дострокове
повернення тієї частини позики (разом з
нарахованими відсотками - ст.1048 ЦК), що
підлягає сплаті.

Колегія суддів вважає, що
відповідачем ОСОБА_2, в результаті
невиконання ним кредитної угоди
порушені права ПАТ»Правекс-Банк», як
кредитора, а тому дострокове звернення
банку до суду за відновленням цього
порушеного права, є обґрунтованими.

Між тим, дійшовши висновку про
стягнення з відповідача на користь
позивача кредитної заборгованості,
колегія суддів вважає за необхідне
застосувати строк позовної давності,
яка не була застосована судом першої
інстанції.

Встановлено, що відповідачем у
суді першої інстанції було заявлене
письмове клопотання про застосування
строку позовної давності, відповідно
до ч.3 ст.267 ЦК України /т.1 а.с.90-91/.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст.261 ЦК України
початок перебігу строку позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов.

Відповідно до п.1ч.2ст.258 ЦК
України позовна давність в один рік
застосовується зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Виходячи із наданих показників
заборгованості по тілу кредиту,
встановлено, що прострочену
заборгованість стягнуто у розмірі 13.238
євро в межах трирічного строку
позовної давності, за період, починаючи
з 1.06.2011 року до дня звернення з позовом
до суду.

При цьому, враховуючи наявність
погашення позичальником до 1.06.2011 року
тіла кредита у сумі 8.762 євро, залишкова
частина тіла кредита, на час звернення
до суду з цим позовом, становить 30.813
євро, що у підсумку узгоджується з
загальною сумою кредита виданого
банком позичальнику у розмірі 52.813 євро
згідно кредитної угоди (8.762 + 13.238 + 30.813 =
52.813).

В частині позовних вимог щодо
стягнення відсотків встановлено
наступне.

Так, із розрахунку, наданого суду
позивачем слідує, що заборгованість за
відсотками у сумі 26.254,73 євро нарахована
за період з 1.06.2009 року по день звернення
до суду з цим позовом /т.1 а.с.43-44/.

Між тим, враховуючи трирічний
строк позовної давності, який належить
вираховувати з серпня 2010 року по день
звернення позивача до суду з цим
позовом - серпень 2013 року, виходячи із
показників наданих суду позивачем,
відносно яких скаржник не заперечує,
цей борг становить 19.089,73 євро.

При вирахуванні пені за
прострочені відсотки у розмірі 6.602
євро, позивач застосував термін - з
липня 2009 року, що також перевищує
річний строк позовної давності для
стягнення пені, встановлений ст.258 ЦК
України.

У зв»язку з цим, пеню за прострочку
сплати відсотків належить стягнути за
період, починаючи з серпня 2012 року, що
відповідно до показників наданим
банком у розрахунку, становить 2.261,84
євро.

Таким чином, стягненню підлягає сума
заборгованості по кредиту у загальному
розмірі 65.402,57 євро, що за курсом валют,
станом на 12.07.2013 року з розрахунку 1042,6069
грн. за 100 євро, становить 682.148 грн.80 коп.

Незважаючи на те, що скаржник в
апеляційній скарзі не посилався на
неправильність нарахованої судом
заборгованості, колегія суддів,
керуючись ст.303 ЦПК України вважала за
правомірне ухвалити нове рішення в
частині стягнення кредитної
заборгованості, як виконаної судом
першої інстанції з недотриманням вимог
закону.

В частині вимог, викладених в
апеляційній скарзі про відмову у
позові з тих підстав, що банк мав право
звернутись до суду з цим позовом лише
протягом трьох років після укладення
кредитної угоди, тобто, в період до
21.03.2011 року, є помилковим, таким, що не
узгоджується з порядком застосування
строку позовної давності, встановленим
ст.256,257 ЦК України, а тому ці доводи
скаржника суд відхиляє, як
безпідставні.

Виходячи з цих вимог
матеріальних норм права і, враховуючи
встановлені у судовому засіданні
обставини, колегія суддів вважає
правомірним скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про часткове задоволення
позову, стягнувши зі ОСОБА_2, на користь
ПАТ »Правекс-Банк» кредитну
заборгованість у загальній сумі 65.402,57
євро, що за курсом валют становить 682.148
грн.80 коп.

Рішення в частині стягнення
судових витрат належить залишити без
змін.

Керуючись ст.ст.307,308,309 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка
діє за дорученням ОСОБА_2, задовольнити
частково.

Скасувати рішення
Святошинського районного суду м.Києва
від 17 квітня 2014 року та ухвалити нове
рішення наступного змісту.

Позовну заяву Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
»Правекс-Банк» до ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
паспорт: серія НОМЕР_2 виданий
Радянським РУ ГУ МВС України у м.Києві
7.02.1998 року, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Правекс-Банк» заборгованість за
кредитним договором від 20.03.2008 року за
№895-004/08Ф у сумі 65.402(шістдесят п»ять тис.
чотириста два) євро,57 євроцентів, що за
курсом валют становить 682.148(шістсот
вісімдесят дві тис.сто сорок вісім)
грн.80 коп.

В решті позову відмовити.

В решті рішення Святошинського
районного суду м.Києва від 17 квітня 2014
року залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, але
може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з
моменту проголошення шляхом подання
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді