АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції - Коренюк А.М.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Іванченко М.М., Желепа О.В.

при секретарі
Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу представника Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» - Рязанової Софії
Олександрівни на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 29 липня 2014
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Головного управління державної
міграційної служби України, третя
особа - служба у справах дітей
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
зняття особи з реєстраційного обліку
та виселення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду
м. Києва від 29 липня 2014 року позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Головного
управління державної міграційної
служби України, третя особа - служба у
справах дітей Дарницької районної в м.
Києві державної адміністрації про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, зняття особи з
реєстраційного обліку та виселення -
задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» заборгованість за кредитним
договором в розмірі 6 973 627 грн. 12 коп.,
судовий збір 3 654 грн. 00 коп., а
всього - стягнуто 6 977 281 грн. 12 коп.

В інший частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ТОВ «ОТП «Факторинг
Україна» - Рязанова С.О. подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 29 липня 2014
року в частині відмови в задоволенні
вимог про зняття ОСОБА_4, з
реєстраційного обліку та виселення
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 з квартири АДРЕСА_1 та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлені належно,
тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Судом встановлено, що між ЗАТ (ПАТ) "ОТП
банк", правонаступником якого є ТОВ "ОТП
Факторинг Україна" (а.с.51-55, 56-69, 70-73, 74-78),
та ОСОБА_2 28 лютого 2008 року був
укладений кредитний договір №
МL-004/086/2008 щодо надання кредитних коштів
в загальній сумі 250 000 доларів 00 центи
США, з кінцевим строком повернення та
сплати всіх платежів до 28 лютого 2023
року, на умовах забезпеченості,
поворотності, строковості, платності
кредитних ресурсів та з оплатою
плаваючої процентної ставки - FIDR,
фіксованого відсотку - 5, 99% річних
(а.с.7-8, 9-15, 16-22, 23, 30-32).

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором 28 лютого 2008 року між ЗАТ "ОТП
банк" та ОСОБА_3 було укладено договір
поруки № 811-004/086/2008, за умовами якого
ОСОБА_3 зобов'язувалась солідарно на
добровільних засадах відповідати
перед кредитором у повному обсязі за
своєчасне і повне виконання
зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним
договором, а саме: повернути кредит,
сплатити проценти за його користування
та штрафні санкції в розмірі, строки та
у випадках, передбачених кредитним
договором, а також відшкодувати
можливі збитки та виконати інші умови
Кредитного договору в повному обсязі
(а.с.26-27, 33-36).

Відповідно до статті 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Позивач виконав свої зобов'язання,
надавши відповідачу кредитні кошти в
повному обсязі, що підтверджується
розгорнутим розрахунком
заборгованості, випискою по особовому
рахунку позичальника (а.с.106-135, 177), проте
відповідач не належним чином виконує
умови договору, який як позичальник
зобов'язувався своєчасно сплачувати
проценти за користування кредитом,
дотримуватися графіку повернення
кредитних коштів, повернути кредит у
визначені договором терміни, а також
виконати інші зобов'язання згідно
кредитного договору, і погасити всю
суму кредиту у визначений договором
строк.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(стаття 526 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач не
виконав взяті на себе зобов'язання,
передбачені кредитним договором, тобто
не сплачує відсотки за користування
кредитними коштами та не повертає
чергові суми отриманого кредиту, не
погашає всю суму кредиту згідно з
вимогами Кредитного договору (а.с.177).

Позивачем на виконання умов кредитного
договору надсилалися боржнику
рекомендовані листи з повідомленням
про вручення щодо існуючої
заборгованості і необхідністю
погасити вказаний борг, проте дані
повідомлення відповідачем залишено
без уваги та виконання, сума боргу
залишилась незмінною.

Відповідач порушив свої зобов'язання
щодо щомісячного повернення частини
кредитних коштів та сплати процентів
за користування кредитом.

У разі порушення відповідачем своїх
зобов'язань за кредитним договором,
відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК
України, позивач має право достроково
стягнути заборгованість по кредиту,
відсоткам та комісії, вимагати
виконання інших зобов'язань за
кредитним договором відповідно до ст.
1048 ЦК України.

Станом на 03 червня 2014 року загальна
заборгованість відповідача перед
банком становить 293 563 долари 02 центи
США, що еквівалентно 3 486 813 грн. 56 коп. за
офіційний курсом НБУ на дату
проведення розрахунку, та штрафні
санкції - 12 726 869 грн. 45 коп., що вцілому
складає 16 213 683 грн. 01 коп., яка
складається з наступних складових:
залишок заборгованість за кредитом - 247
622 доларів 67 центи США, що еквівалентно 2
941 154 грн. 11 коп.; заборгованість за
відсотками - 45 940 доларів 35 центів США,
що еквівалентно 545 659 грн. 45 коп.; пеня - 12
726 869 грн. 45 коп. (а.с.177).

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про можливість
зменшити розмір пені та задовольнив
позов в частині стягнення з
відповідачів заборгованості за
кредитом - 247 622 доларів 67 центи США, що
еквівалентно 2 941 154 грн. 11 коп.,
заборгованості за відсотками - 45 940
доларів 35 центів США, що еквівалентно 545
659 грн. 45 коп. та пені - 3 486 813 грн. 56 коп., а
всього - 6 973 627 грн. 12 коп.

Вирішуючи спір в частині вимог про
зняття особи з реєстраційного обліку
та виселення, судом встановлено
наступне.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором 28 лютого 2008 року між ЗАТ "ОТП
банк" та ОСОБА_2 було укладено договір
іпотеки № PML-004/086/2008, за умовами якого
ОСОБА_2 передав в іпотеку ЗАТ "ОТП банк"
квартиру АДРЕСА_1, яка належить йому на
праві власності (а.с.39-44, 45-46).

Згідно виконавчого напису нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу від 21 квітня 2009 року звернуто
стягнення на вказаний предмет іпотеки
(а.с.146).

На час розгляду даної справи
виконавчий напис нотаріуса не
виконано, що підтверджено сторонами.

ОСОБА_3 всупереч вимог п.п. «h» п.5.2
статті 5 Договору іпотеки прописав
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в квартиру АДРЕСА_1
(а.с.147).

Відповідно ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців. Разом з тим, ч.1 ст. 40 цього ж
Закону передбачено, що звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
в порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що позивачем при
зверненні до суду з даною вимогою
дотримані вимоги та процедура
виселення, передбачені чч.2 та 3 цієї ж
ст. 40 вказаного Закону (а.с.48-49, 50). Однак,
на підставі Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» від 03
червня 2014 року, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що вимоги
позивача про зняття особи з
реєстраційного обліку та виселення
задоволенню не підлягають.

Відповідно до роз'яснень Верховного
суду України згідно ч. 2 ст. 40 Закону №
898-ІVу редакції від 22 вересня 2011 року
після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Аналогічне положення містить змінена
згідно із Законом № 3795-VІ (3795-17) від 22
вересня 2011 року ч. 3 ст. 109 ЖК України.

Зі змісту зазначених норм вбачається,
що вимога письмового попередження про
добровільне звільнення житлового
приміщення стосується лише такого
способу звернення стягнення на предмет
іпотеки, як позасудове врегулювання на
підставі договору, і не застосовується
в порядку звернення стягнення за
рішенням суду. Задоволення позову про
виселення мешканців із переданого в
іпотеку житлового приміщення не
залежить від дотримання
іпотекодержателем ч. 2 ст. 40 Закону №
898-ІV. З врахуванням ч. 2 ст. 39 Закону №
898-ІV відповідне рішення може бути
прийняте судом (за заявою
іпотекодержателя) одночасно з
прийняттям рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Судам потрібно мати наувазі, що 7 червня
2014 року набрав чинності Закон № 1304-VІІ
від 3 червня 2014 року «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», відповідно до якого
протягом його дії:

1) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно зі ст. 4 Закону
України від 2 жовтня 1992 р. № 2654-ХІІ «Про
заставу» та/або предметом іпотеки
згідно зі ст. 5 Закону № 898-ІV, якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що в позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно;

- загальна площа такого нерухомого
житлового майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку;

2) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) інше
майно (майнові права), яке відповідно до
законодавства або кредитного договору
підлягає стягненню з позичальника,
зазначеного у пп. 1 цього пункту, при
недостатності коштів, одержаних
стягувачем від реалізації (переоцінки)
предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити
(продати, передати) заборгованість або
борг, визначений у пп. 1 цього пункту, на
користь (у власність) іншої особи.

Виходячи з наведеного, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
відмову в задоволенні позову в частині
зняття особи з реєстраційного обліку
та виселення.

Доводи апеляційної скарги є переказом
позовної заяви, висновків суду не
спростовують та не впливають на
правильність ухваленого у справі
рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» - Рязанової Софії
Олександрівни - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 29 липня2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: