АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/7722/14
Головуючий 1-ї інстанції - Цвіра
Справа № 2-638/397/13
Доповідач - Шевченко
Категорія : спадкове.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Черкасова В.В.,
Кокоші В.В.

при секретарі - Ткаченко Г.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 13 жовтня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа - приватний
нотаріус ОСОБА_4, Головне управління
юстиції в Харківській області, 10-та
Харківська державна нотаріальна
контора про розірвання договору
купівлі-продажу та визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом, -

В С
Т А Н О В И Л А :

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання недійсної довіреності між
ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посвідченої
приватним нотаріусом ОСОБА_4, визнання
недійсним договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 та визнання за ним
права власності на цю квартиру в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову посилався
на те, що в результаті пожежі в квартирі
загинула його двоюрідна сестра ОСОБА_5
Відповідно до заповіту, складеного
померлою, він (позивач) є спадкоємцем
її майна.

У квітні 2012 року він звернувся до
шостої Харківської нотаріальної
контори із заявою при прийняття
спадщини. При отриманні необхідних
довідок для прийняття спадщини йому
стало відомо, що прокуратурою міста
вилучено інвентаризаційну справу та
після її повернення всі матеріали
направлені до юридичного відділу
Харківської міської ради.

Також, стало відомо, що за
паспортом ОСОБА_5 приватним нотаріусом
посвідчена довіреність, згідно якої
ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_2 бути її
представником з питань продажу спірної
квартири, проте остання померла у
березні 2012 року, а довіреність
посвідчена у квітні 2012 року, тобто
після її смерті.

У травні 2012 року, відповідно до
договору купівлі-продажу, ОСОБА_2, який
діяв в інтересах ОСОБА_5, продав спірну
квартиру ОСОБА_3 За цим фактом у жовтні
2012 року була порушена кримінальна
справа за ознаками злочину,
передбаченого ч. 2 ст.15, ч.3 ст.190 КК
України, слідство по якій на час
звернення до суду з даним позовом не
закінчено.

Оскільки квартира продана на
підставі сфабрикованої довіреності і
вийшла з володіння ОСОБА_5 не з її волі,
вона повинна бути повернута власнику.

У квітні 2014 року позивач
звернувся до суду з уточненою позовною
заявою, в якій просив розірвати
зазначений вище договір
купівлі-продажу.

Відповідачка ОСОБА_3 та її
представник проти позову
заперечували.

Рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 13 жовтня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги апелянт
посилається на порушення судом норм
процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що були заявлені у суді
першої інстанції, дослідивши
матеріали справи, судова колегія
приходить до наступного.

Ухвалюючи рішення про
відмову у задоволенні уточнених
позовних вимог про розірвання договору
купівлі-продажу квартири, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про їх безпідставність,
оскільки позивач не був стороною
оскаржуваного договору.

Стаття 655 ЦК України
закріплює законодавче визначення
договору купівлі-продажу, згідно з яким
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно ( товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 651
ЦК України зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_5 на праві
приватної власності належала квартира
АДРЕСА_1 (а.с.103 т.1).

Згідно свідоцтва про смерть від 03
квітня 2012 року ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що вчинений актовий
запис за № 4590 (а.с. 10 т. 1).

За життя ОСОБА_5 на підставі
заповіту від 07 лютого 2006 року заповіла
все своє майно ОСОБА_1 (а.с.139 т.1).

26 квітня 2012 року, тобто після
смерті ОСОБА_5, приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 посвідчена довіреність
від імені ОСОБА_5, якою остання
уповноважила ОСОБА_2 продати квартиру
АДРЕСА_1 та зареєструвати її за адресою:
АДРЕСА_2 (а.с. 45, т. 1).

24 травня 2012 року між ОСОБА_2, який
діяв на підставі довіреності від імені
ОСОБА_5, та ОСОБА_3 було укладено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 та зареєстрований у
реєстрі за № 1171 (а.с. 116, т. 1).

Рішенням реєстратора КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» від 29 травня 2012 року
відмовлено у реєстрації прав на імя
ОСОБА_3 (а.с.121 т.1).

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення
або оспорювання.

У відповідності до цивільного
законодавства особа, яка вважає, що її
речові права порушено, має право
звернутися до суду з позовом про
визнання відповідної угоди недійсною
(ст. ст. 215-235 ЦК України).

Вважаючи своє право порушеним
ОСОБА_1 звернувся до суду спочатку з
позовом про визнання недійсними
довіреності та договору
купівлі-продажу квартири з підстав
невідповідності їх вимогам закону.

Проте в процесі розгляду справи,
користуючись своїми процесуальними
правами, ОСОБА_1 уточнив свої позовні
вимоги у яких просив розірвати
зазначений вище договір
купівлі-продажу (220-223 т.1).

З огляду на викладене, та
враховуючи, що ОСОБА_1 не був стороною
оспорюваного договору, суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив йому у
задоволенні уточненого позову.

За викладених обставин, колегія
суддів, проаналізувавши матеріали
справи та виходячи з предмета
заявленого позову, дійшла висновку про
відповідність вимогам закону рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 13 жовтня 2014 року, що є
підставою для відхилення апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 13 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: