УХВАЛА

ІМЕНЕМ України

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євтушенко
О.І.,

суддів: Євграфової
Є.П., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г.,
Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» про визнання
кредитного договору недійсним, за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» на рішення
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 06 травня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Чернівецької
області від 04 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» (далі
- ПАТ «Державний ощадний банк України»)
про визнання кредитного договору
недійсним, посилаючись на те, що 27
грудня 2013 року на його адресу надійшло
повідомлення про дострокове
повернення кредиту в сумі 9 596 грн 12 коп.
за договором від 12 травня 2008 року №
180004895.980, який він не підписував.

Договір від 12 травня 2008 року № 180004895.980 є
правочином, який згідно з чинним
законодавством повинен бути вчинений у
письмовій формі. Даний договір не
містить його підпису та підпису
начальника облуправління АТ
«Ощадбанк» Теслюк Г.В.

У договорі використано факсимільне
відтворення підпису за допомогою
засобів механічного або іншого
копіювання, електронного підпису або
іншого аналога власноручного підпису,
без відповідного погодження з ним
(позивачем), тобто не додержано
письмову форму правочину, що робить
його неукладеним.

Отже, факт укладення договору від 12
травня 2008 року № 180004895.980 між позивачем
та відповідачем викликає сумнів.

Серед матеріалів, які були надані
банком, є ряд звітів про стан рахунка
НОМЕР_1, зокрема з 26 березня до 26 квітня
2008 року, що свідчить про те, що даний
рахунок було відкрито для отримання
саме заробітної плати задовго до
наданого банком договору від 12 травня
2008 року № 180004895.980.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 06 травня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернівецької
області від 04 червня 2014 року, позов
задоволено.

Визнано недійсним договір від 12 травня
2008 року № 180004895.980 про відкриття
працівнику ВАТ «Ощадбанк» карткового
рахунка для платіжної картки та
здійснення розрахунково-касового
обслуговування за дебетово-кредитною
схемою, укладений від імені ВАТ
«Ощадбанк» в особі начальника філії -
Чернівецьке обласне управління ВАТ
«Ощадбанк» Теслюк Г.В., з однієї
сторони, і ОСОБА_3, з другої сторони.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ПАТ
«Державний ощадний банк України»
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі
судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 20 серпня 2007 року
між ВАТ «Ощадбанк» в особі заступника
начальника з роздрібного бізнесу філії
- Чернівецьке обласне управління ВАТ
«Ощадбанк» Дарійчук Г.В., з однієї
сторони, та ОСОБА_3, з другої сторони,
укладено договір № 180005471.980 про
відкриття працівнику ВАТ «Ощадбанк»
карткового рахунка для платіжної
картки та здійснення
розрахунково-касового обслуговування
за дебетово-кредитною схемою (а. с. 181-185).

У судовому засіданні сторони визнали,
що підписи в договорі виконані кожною
із сторін правочину особисто, тому ця
обставина не підлягає доказуванню.

Згідно з п. 1.1 договору № 180005471.980 банк
відкриває клієнту картковий рахунок
(далі - Картрахунок) НОМЕР_2 в гривнях.

Відповідно до п. 7.1 договору № 180005471.980
банк відкриває клієнту кредитну лінію
з лімітом кредиту у сумі 6 тис. грн.

Пунктом 12.2 договору № І80005471.980
визначено, що договір набуває чинності
з дати підписання його сторонами та діє
до закриття Картрахунка і завершення
всіх розрахунків за Картрахунком
відповідно до п. 11.1 цього договору.

У судовому засіданні позивач також
визнав, що особисто підписував
заяву-анкету на відкриття зазначеного
вище рахунка та видачу платіжної карти,
в якій зазначено номер балансового
рахунка - НОМЕР_3 та НОМЕР_2 із
зазначенням дати відкриття - 13 серпня
2007 pоку, виправленої на 16 серпня 2007 року
(а. с. 179).

ОСОБА_3 також визнав, що особисто
ознайомлювався і власноручно
підписував повідомлення про умови
кредитування від 16 серпня 2007 року (а. с.
180).

З оспорюваного договору від 12 травня 2008
року № 180004895.980 про відкриття
працівнику ВАТ «Ощадбанк» карткового
рахунка для платіжної картки та
здійснення розрахунково-касового
обслуговування за дебетово-кредитною
схемою вбачається, що 12 травня 2008 року
між ВАТ «Ощадбанк» в особі начальника
філії - Чернівецьке обласне управління
ВАТ «Ощадбанк» Теслюк Г.В., яка діє на
підставі довіреності від 23 березня 2008
pоку, з однієї сторони, та ОСОБА_3, з
другої сторони, укладено цей договір
(а. с. 8-12).

Згідно з п. 1.1 договору № 180004895.980 банк
відкриває клієнту картковий рахунок
НОМЕР_1 в гривнях.

Відповідно до п. 7.1 договору № 180005471.980
банк відкриває клієнту кредитну лінію
з лімітом кредиту у сумі 10 500 грн.

Умови щодо припинення дії раніше
укладеного договору № 180005471.980 або
внесення до нього відповідних змін
відсутні.

Згідно з висновком судової
почеркознавчої експертизи від 18
березня 2014 pоку № 551-К зображення
підписів у графах «Клієнт» (від імені
ОСОБА_3) та «Банк» (від імені начальника
філії Чернівецького обласного
управління AT «Ощадбанк» Теслюк Г.В.)
договору від 12 травня 2014 року № 180004895.980
про відкриття працівнику ВАТ
«Ощадбанк» карткового рахунка для
платіжної картки та здійснення
розрахунково-касового обслуговування
за дебетово-кредитною схемою нанесені
флексографським способом високого
друку з використанням еластичного
кліше (факсиміле).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що чинними законами або іншими
актами цивільного законодавства не
передбачено використання при
укладенні кредитного договору
факсимільного відтворення підпису;
згода сторін, у якій містяться зразки
відповідного аналога власноручних
підписів сторін, в кредитному договорі
та матеріалах справи відсутня;
наведені обставини є підставою для
визнання спірного договору недійсним з
огляду на приписи ст. ст. 203, 205, 207, 215 ЦК
України.

Апеляційний суд, залишаючи без змін
рішення суду першої інстанції, також
посилався на приписи ст. 1055 ЦК України
щодо нікчемності кредитного договору,
укладеного з порушенням письмової
форми.

З такими висновками судів погодитись
не можна з огляду на наступне.

Заявляючи позов про визнання недійсним
спірного договору, позивач має довести
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угод недійсними і
настання відповідних наслідків.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою ст. 203
Цивільного Кодексу України, а саме: 1)
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; 2) особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; 3) волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі; 4)
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Разом із тим, задовольняючи вимоги з
огляду на порушення письмової форми
кредитного договору, суд не звернув
уваги на те, що предметом оспорюваного
договору від 12 травня 2008 року, як і
предметом договору від 16 серпня 2007 року
є відкриття карткового рахунка для
обліку коштів до запитання і
здійснення операцій за ним на умовах
договору із використанням платіжної
картки (п. п. 1.1, 1.2 обох договорів).

Відносини банківського рахунка,
предметом яких є дії банку, спрямовані
на виконання зобов'язання щодо
належного надання фінансової послуги з
відкриття та ведення рахунка,
регулюються главою 72 ЦК України, а
параграфами 1 і 2 глави 71 (позика і
кредит) визначаються лише права та
обов'язки сторін, пов'язані з
кредитуванням рахунка (ч. 2 ст. 1069 ЦК
України).

Договір банківського рахунка є
консенсуальним та двостороннім.
Недійсність такого договору в разі
наявності порушень щодо письмової
форми законом не встановлена.

Задовольняючи позов, суд на порушення
вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України
наведеного не врахував та неправильно
визначився із правовідносинами, що
існують між сторонами; не звернув уваги
на те, що про наявність банківського
рахунка та користування ним ще до
укладання оспорюваного договору
ОСОБА_3 зазначав ще в позовній заяві (із
вказівкою про відкриття рахунка для
отримання заробітної плати), не надав
належної оцінки: 1) заяві позивача від 08
травня 2008 року про встановлення ліміту
кредиту за картковим рахунком (а. с. 23); 2)
заяві позивача про зарахування
заробітної плати та інших виплат на
картковий рахунок НОМЕР_1 згідно з
договором від 12 травня 2008 року (а. с. 23); 3)
заяві-анкеті позивача на відкриття
рахунка та видачу платіжної картки (а.
с. 24); 4) заяві позивача від 03 травня 2012
року про продовження терміну дії
зарплатної картки відповідно до
договору обслуговування БПК (а. с. 25); 5)
заяві позивача на перевипуск БПК за
картрахунком НОМЕР_1 (а. с. 26); 6)
підписаній позивачем таблиці з
визначення сукупної вартості
споживчого кредиту та реальної
процентної ставки станом на 12 травня 2008
року (а. с. 67); 7) рішенню Шевченківського
районного суду м. Чернівці від 21 травня
2013 року в справі за позовом ПАТ
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
(залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернівецької
області від 30 жовтня 2013 року), яким із
позивача у справі за оспорюваним
договором від 12 травня 2008 року про
здійснення розрахунково-касового
обслуговування стягнута
заборгованість в сумі 10 005 грн 80 коп. та
висновків про наявність підстав для
задоволення позову дійшов із
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув
і помилково залишив рішення суду
першої інстанції без змін.

Оскільки допущені судами порушення
норм матеріального та процесуального
права призвели до неправильного
вирішення справи, рішення судів першої
та апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 06 травня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Чернівецької
області від 04 червня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Євтушенко

Судді:
Є.П. Євграфова

І.М.
Завгородня

Ю.Г.
Іваненко

А.С. Олійник