22-ц/775/1359/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області
в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Супрун М.Ю., Попової С.А.

при секретарі Бельченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі апеляційну
скаргу І а рішення
Орджонікідзевського районного суду
Донецької області від 25 липня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3, про захист
прав споживачів, стягнення
матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної шкоди в розмірі сплаченої
вартості замовлення в сумі 7900 грн.,
неустойки, обрахованої на день
ухвалення рішення, та 7900 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що 11 квітня 2014
року вона уклала з відповідачем
договір, згідно умов якого останній
зобов'язався виконати роботи по
виготовленню, доставці та встановленню
ПВХ - конструкцій, вікон. За даним
договором в якості завдатку позивач
сплатила 7900 грн., а залишок в розмірі 2000
грн. повинна була сплатити після
виконання замовлення, строк якого був
обумовлений в договорі тривалістю в 25
днів з часу підписання договору. Після
пред'явлення претензії 06 травня 2014
року, відповідач у договорі
зобов'язався поставити вікна 17 червня
2014 року. Однак і до цього часу
зобов'язання не виконав, на вимоги
повернення сплаченої суми не реагує, у
зв'язку з чим, позивач звернулася до
суду за захистом своїх прав.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя від 25 липня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено частково. Стягнуто з
фізичної особи-підприємця, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 сплачену за товар суму в
розмірі 7900 грн., моральну шкоду в
розмірі 2000 грн., витрати по сплаті
судового збору в сумі 243,60 грн., витрати
на правову допомогу в сумі 974,40 грн., а
всього 11 118 грн.

В задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3
просить рішення суду скасувати, в
задоволені позову ОСОБА_2 відмовити.

В обґрунтування посилається на те, що
суд першої інстанції ухвалюючи рішення
про задоволення позовних вимог ОСОБА_2,
не дав належної оцінки тим обставинам,
що за умовами договору (п.3.1) позивач
зобов'язана була сплатити повну
вартість замовлення. Пунктом 4.1
договору передбачалось, що у разі не
виконання замовником умов п.3.1 договір
вважається розірваним і завдаток не
повертається. Позивачем умови п.3.1
договору виконані не були, до цього
часу повна вартість замовлення не
сплачена, тому відсутні підстави
повернення завдатку. Що стосується
моральної шкоди, то факт її заподіяння
позивачем не доведено, тим більш, в
такій значній сумі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений телефонограмою,
зареєстрованою 27 серпня 2014 року в
журналі телефонограм за № 1359 та
судовою повісткою, про що свідчить
замовне поштове повідомлення.
Представник відповідача адвокат
ОСОБА_4 про розгляд справи була
повідомлена судовою повісткою, про що
свідчить замовне поштове повідомлення
(а.с. 45, 46, 49).

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК
України апеляційний суд розглядає
справу за відсутності відповідача
ОСОБА_3 та його представника адвоката
ОСОБА_4, які будучи належним чином
повідомленими про час і місце розгляду
справи, до суду не з'явилися, про
причини своєї неявки суд не повідомили,
заяв про відкладення розгляду справи
не надавали.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення позивача ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_5, дослідивши
матеріали справи і обговоривши доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає
задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Рішення суду в частині відмови
стягнення пені сторонами не
оскаржується.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2 суд першої інстанції, дійшов
висновку про наявність передбачених
Законом України «Про захист прав
споживачів» підстав для стягнення
сплаченої вартості замовлення, у
зв'язку з невиконанням умов договору
про виконання робіт. Крім того, суд
зазначив, що невиконання відповідачем
ОСОБА_3 умов договору зумовило
порушення життєвого укладу позивача
ОСОБА_2 та негативно вплинуло на її
психологічний стан, бо призвело до
необхідності прилаштування до
несприятливих умов, тому вимоги про
відшкодування моральної шкоди
підлягають задоволенню.

Проте повністю погодитися з такими
висновками суду першої інстанції не
можна.

Судом встановлено, що 11 квітня 2014 року
між ОСОБА_2 та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 був
укладений договір на виготовлення та
поставку вікон на загальну вартість 9909
грн..

Згідно п.2.2 договору позивачем ОСОБА_2
було сплачено завдаток вартості
продукції 7900 грн., а 2009 грн. підлягало
сплаті після передання товару у
власність замовнику.

За умовами договору, після сплати
вартості замовлення, виконавець
зобов'язувався передати у власність
замовнику виготовлені вироби протягом
25 днів з дня укладення договору.
Зобов'язання виконавця вважається
виконаними в повному обсязі після
підписання замовником акту
прийому-передачі замовлених виробів.

За претензією позивача відповідачем 06
червня 2014 року до договору було внесено
додатковий запис про те, що
встановлення вікон замовнику
відбудеться 17 червня 2014 року, який було
скріплено печаткою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції вирішуючи позов в
частині стягнення сплаченої вартості
замовлення, повно встановив обставини
та відповідні їм правовідносини,
правильно застосував норми
матеріального права - ст. 10 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
ст.ст. 526, 530, 571 ЦК України, дав належну
оцінку наданим доказам і дійшов
обґрунтованого висновку, що оскільки
відповідач не виконав умови договору,
замовлення у визначенні строки
поставлено не було, відповідач навіть
не приступив до його виконання, то
позов ОСОБА_2 в частині стягнення
сплаченої суми завдатку в розмірі 7900
грн. підлягає задоволенню.

Доводи ОСОБА_3, викладені в апеляційній
скарзі, не спростовують правильності
висновків, зроблених судом першої
інстанції, зводяться до оцінки доказів
і не містять правових підстав для
скасування судового рішення в цій
частині.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитися з висновками суду про
задоволення позовних вимог в частині
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди виходячи з наступного.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
захист прав споживачів», який
поширюється на спірні правовідносини,
передбачено право споживача на
відшкодування моральної шкоди лише у
випадках, коли така шкода заподіяна
небезпечною для життя і здоров'я людей
продукцією.

У відповідності до ч. 2 ст. 22 Закону
України «Про захист прав споживачів»
та п. 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 12 квітня 1996 року № 5
«Про практику розгляду цивільних справ
за позовами про захист прав
споживачів» при задоволенні вимог
споживача суд одночасно вирішує
питання щодо відшкодування моральної
(немайнової) шкоди.

У відповідності до п. 2 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» спори про
відшкодування завданої фізичній чи
юридичній особі моральної шкоди
розглядаються, зокрема: коли право на
її відшкодування безпосередньо
передбачено нормами Конституції
України або випливає з її положень; у
випадках, передбачених законодавством,
яке встановлює відповідальність за
заподіяння моральної шкоди; при
порушенні зобов'язань, які підпадають
під дію Закону України «Про захист прав
споживачів» чи інших законів, що
регулюють такі зобов'язання і
передбачають відшкодування моральної
шкоди.

Покладаючи на відповідача обов'язок
відшкодування завданої моральної
шкоди, суд першої інстанції на
зазначені вимоги закону уваги не
звернув та не врахував, що за змістом п.
5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист
прав споживачів» відшкодуванню
підлягає моральна шкода, завдана
небезпечною для життя і здоров'я людей
продукцією, у випадках, передбачених
законодавством.

Відшкодування моральної шкоди,
заподіяної споживачу внаслідок
неправомірних дій відповідача нормами
Закону України «Про захист прав
споживачів» не передбачено, не
передбачено такої відповідальності і
домовленістю сторін при укладенні
договору про виконання робіт.

За таких підстав, враховуючи, що
позивач не довела, що порушення
відповідачем умов договору
купівлі-продажу створило небезпеку для
її життя і здоров'я, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
правових підстав для відшкодування їй
моральної шкоди.

Враховуючи, що неправильне
застосування судом норм матеріального
права призвело до неправильного
вирішення спору про відшкодування
моральної шкоди, судове рішення в цій
частині відповідно до вимог ч.1 ст. 309
ЦПК України підлягає скасуванню з
відмовою позивачу у задоволенні
позовних вимог, у зв'язку з чим
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Оскільки колегія суддів дійшла
висновку про відмову в задоволені
позову в частині стягнення моральної
(немайнової) шкоди, з резолютивної
частини рішення підлягає виключенню
посилання «а всього 11 118 грн.».

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
25 липня 2014 року в частині стягнення
моральної шкоди, скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_2 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди,
відмовити.

Виключити з резолютивної частини
посилання «а всього 11 118 грн.».

В решті рішення суду залишити без
зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді: