22-ц/775/1487/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Богуславська
У Х В А Л А

Іменем України

09 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого Песоцької Л.І.

суддів Мироненко І.П.,
Супрун М.Ю.

при секретарі Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 11 вересня 2014 року
за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку
для пред'явлення виконавчого листа до
виконання,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя від 30 липня 2010 року
позов ОСОБА_1 задоволено, визнано
неправомірною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі міста Маріуполя
Донецької області і зобов'язано
Управління нарахувати позивачці та
виплатити щомісячну доплату до пенсії
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком відповідно до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» з 01
серпня 2008 року по 31 грудня 2009 року та з 01
січня 2010 року, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із заявою про поновлення строку
для пред'явлення виконавчого листа до
виконання, посилаючись на те, що
відповідач до 01 листопада 2011 року
добровільно виконував рішення суду і
вона не могла передбачити, що в
подальшому рішення не буде
виконуватись, та що стануться зміни у
діючому законодавстві, до того ж вона є
літньою людиною.

Ухвалою Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
11 вересня 2014 року у задоволені заяви
відмовлено.

Не погодившись з ухвалою, ОСОБА_1 в
апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права і неправильне застосування норм
матеріального права, просить ухвалу
суду скасувати та задовольнити її
заяву.

У судове засідання заявник і
представник Управління Пенсійного
фонду України не з'явились, про розгляд
справи повідомлені судовими
повістками (а.с. 39-42). Від ОСОБА_1
надійшла заява про розгляд справи за її
відсутністю.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК
України справа розглядається за
відсутністю заявника та представника
Управління Пенсійного фонду України.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволені заяви про
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення виконавчого листа до
виконання, суд виходив із того, що
заявником не надано доказів в
обґрунтування поважності причин його
пропуску.

З висновком суду не можна не
погодитись.

Згідно з ч. 1 ст. 371 ЦПК України
стягувачам, які пропустили строк для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання з причин, визнаних судом
поважними, пропущений строк може бути
поновлено.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції
Закону України від 4 листопада 2010 року N
2677-VI) виконавчі документи можуть бути
пред'явлені до виконання в такі строки:
1) посвідчення комісій по трудових
спорах, постанови судів у справах про
адміністративні правопорушення та
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення, -
протягом трьох місяців; 2) інші
виконавчі документи - протягом року,
якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї
статті, встановлюються для: 1) виконання
судових рішень - з наступного дня після
набрання рішенням законної сили чи
закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, а в разі якщо судове
рішення підлягає негайному виконанню, -
з наступного дня після його
постановлення; 2) виконання рішень
комісій по трудових спорах - з дня
видачі посвідчення на примусове
виконання рішення; 3) інших виконавчих
документів з наступного дня після
набрання ними юридичної сили, якщо інше
не передбачено законом.

Рішення про стягнення періодичних
платежів (у справах про стягнення
аліментів, про відшкодування шкоди,
заподіяної каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, втратою
годувальника тощо) можуть бути
пред'явлені для виконання протягом
усього періоду, на який присуджені
платежі.

Строки пред'явлення виконавчих
документів до виконання
встановлюються для кожного платежу
окремо.

У п. 21 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 лютого 2014 року N 6 «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» роз'яснено,
що перевіряючи додержання строку для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання, суд має враховувати як
положення статті 22 Закону про
виконавче провадження, так і інші акти
законодавства, якими врегульовано це
питання. При цьому відповідно до пункту
4 Прикінцевих та перехідних положень
Закону України від 4 листопада 2010 року N
2677-VI "Про внесення змін до Закону
України "Про виконавче провадження" та
деяких інших законодавчих актів
України щодо вдосконалення процедури
примусового виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб)"
виконавчі документи, видані до
набрання чинності цим Законом,
пред'являються до виконання у строки,
встановлені на момент їх видачі.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України
"Про виконавче провадження" стягувач,
який пропустив строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання,
має право звернутися із заявою про
поновлення строку пред'явлення до суду,
який видав виконавчий документ, або до
суду за місцем виконання. Суд розглядає
таку заяву в десятиденний строк, якщо
інше не передбачено законом.

Зі справи вбачається, що рішенням
Жовтневого районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 30
липня 2010 року позов ОСОБА_1 до УПФУ в
Жовтневому районі міста Маріуполя
задоволено, визнано неправомірною
бездіяльність УПФУ в Жовтневому районі
міста Маріуполя Донецької області і
зобов'язано Управління нарахувати
позивачці та виплатити щомісячну
доплату до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» з 01 серпня 2008 року
по 31 грудня 2009 року та з 01 січня 2010 року,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», з
урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
та фактично отриманих сум.

До 01 листопада 2011 року УПФУ виплачувало
ОСОБА_1 допомогу до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

На підставі Закону України «Про
внесення змін в Закон України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
№3491-УІ від 14 червня 2011 року, а потім на
підставі Законів України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік» та
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» Управлінням були прийняті рішення
про зменшення ОСОБА_1 розміру
підвищення до пенсії.

Із заявою про видачу виконавчого листа
за рішенням суду від 30 липня 2010 року
ОСОБА_1 звернулась до суду 11 липня 2013
року (а.с. 14). 25 грудня 2013 року судом
видано виконавчий лист (а.с. 16). До суду
із заявою про поновлення строку для
пред'явлення виконавчого листа до
виконання заявник звернулась 08 вересня
2014 року (а.с. 17).

Таким чином, оскільки виконавчий лист
було видано після набрання чинності
Законом України від 04 листопада 2010 року
N 2677-VI "Про внесення змін до Закону
України "Про виконавче провадження", то
він міг бути пред'явлений до виконання
протягом року з наступного дня після
набрання рішення м законної сили.
Добровільним виконанням відповідачем
рішення суду до 01 листопада 2011 року
було перервано строк для пред'явлення
виконавчого документа до виконання.
Проте, виконавчий лист було видано 25
грудня 2013 року, тобто, після перебігу
строку для пред'явлення до виконання.

Судом перевірялись доводи заявника про
поважність причин пропуску
зазначеного строку і обгрунтовано
зазначено про відсутність підстав для
його поновлення.

Не погодившись з висновками суду,
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі
посилається на ті ж обставини: похилий
вік, необізнаність про зміну діючого
законодавства, неможливість
передбачити, що відповідач відмовиться
від добровільного виконання рішення
суду.

З урахуванням конкретних обставин
справи доводи заявника не свідчать про
наяваність поважних причин та
обставин, які б унеможливлювали або
ускладнювали своєчасне предявлення
виконавчого листа до виконання.

За таких обставин ухвала суду
відповідає вимогам ст. 371 ЦПК України та
положенням ст. ст. 22, 24 Закону України
«Про виконавче провадження» і підстав
для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 11
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді