АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у І інстанції - Трусова Т.О.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого судді Андрієнко
А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Осмолович
В.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційними скаргами представника
Публічне акціонерне товариство
«Мегабанк» - Кожокар Вікторії
Миколаївни та ОСОБА_3 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
08 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Публічне
акціонерне товариство «Мегабанк», про
стягнення грошової компенсації за
частку у спільному майні подружжя,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 та з
урахуванням уточнень просив стягнути з
ОСОБА_3 грошову компенсацію за Ѕ частку
квартири АДРЕСА_1 в сумі 201 871,85 грн.,
обґрунтовуючи тим, що з 28 квітня 1990
року по 6 грудня 2010 року сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
під час якого ними була придбана спірна
квартира вартістю 80 000 доларів США, що
еквівалентно 404 000 гривень. Для оплати
вартості квартири ОСОБА_3 уклала з ВАТ
«Мегабанк» кредитний договір, за яким
їй було надано в кредит 68 000 доларів США,
а решту 12 000 доларів США сторони
сплатили із спільних коштів подружжя. В
даний час кредит відповідачем сплачено
частково.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 08 липня 2014 року позов
задоволено частково. В порядку поділу
спільного сумісного майна подружжя
визнано за ОСОБА_4 право власності на
29/100 часток квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 57,90 кв.м., житловою площею 29,60
кв.м., яка належить ОСОБА_3 на підставі
договору купівлі-продажу від 28 грудня
2005 року, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 28 грудня
2005 року та зареєстрованого в реєстрі за
№ 1689. В порядку поділу спільного
сумісного майна подружжя визнано за
ОСОБА_3 право власності на 71/100 часток
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 57,90
кв.м., житловою площею 29,60 кв.м., яка
належить ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу від 28 грудня 2005 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 28 грудня 2005 року та
зареєстрованого в реєстрі за № 1689.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в розмірі 1171,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ПАТ «Мегабанк» та відповідач ОСОБА_3
звернулися із апеляційними скаргами, в
яких просять рішення суду скасувати,
посилаючись на те, що суд першої
інстанції неповно з'ясував обставини
справи, зібраним доказам не дав
належної оцінки та допустив порушення
норм матеріального та процесуального
права.

В суді апеляційної інстанції апелянти
підтримали апеляційні скарги, просили
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач просив апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3.
перебували у зареєстрованому шлюбі з 28
квітня 1990 року (т. 1 а.с. 29). Від шлюбу
сторони мають двох синів:
повнолітнього ОСОБА_6 та малолітнього
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 31, 32).

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 7 грудня 2010 року шлюб між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано (т. 1 а.с. 33-35).

За час шлюбу на підставі договору
купівлі-продажу від 28 грудня 2005 року
було придбано двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, правовстановлюючі документи
на яку оформлені на дружину ОСОБА_3 (т. 1
а.с. 6-7).

Відповідно до умов договору
купівлі-продажу від 28 грудня 2005 року
спірна квартира придбана за 404 000 грн.,
що еквівалентно 80 000 доларів США.

Квартира придбана за рахунок коштів
сімейного бюджету в сумі 12 000 доларів
США та кредитних коштів в сумі 68 000
доларів США, які отримані відповідачем
ОСОБА_3 на підставі умов укладеного нею
з ВАТ «Мегабанк» кредитного договору №
09в-п/2005 від 28 грудня 2005 року (т. 1 а.с. 60-61).

Погашення кредиту здійснювалось за час
шлюбу сторін за рахунок їх спільних
коштів.

Рішенням суду від 6 грудня 2010 року про
розірвання шлюбу встановлено, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 фактично припинили
шлюбні стосунки з липня 2010 року.

З довідки Публічного акціонерного
товариства «Мегабанк» вбачається, що
за час спільного проживання сторін, з 28
грудня 2005 року по 30 червня 2010 року, на
погашення тіла кредиту було сплачено 34
769,29 доларів США (т. 1 а.с. 154).

Відповідно до ст.. 60 ч.2 СК України
вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Визначаючи частки кожного із подружжя
в спільній сумісній власності , а саме
АДРЕСА_1 , суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку про те, що
спільною є лише частина квартири, яка
придбана в період шлюбу сторін, тобто
до червня 2010 року включно за 12 000
доларів США спільних сумісних коштів
та за 34 769,29 доларів США, які сплачені
банку із спільного бюджету, всього 46 769,
29 доларів США, які належать подружжю в
рівних частках, а саме по 23 384, 65 доларів
США.

Якщо 80000 дол. США - це 100 % від вартості
квартири, то 23 384, 65 - це 29100 частин
квартири, на які суд першої інстанції
визнав право власності за позивачем, а
71100 частку залишив у власності
відповідачки.

Посилання представників ПАТ
«Мегабанк» та ОСОБА_3 на ту обставину,
що суд вийшов за межі позовних вимог не
може бути прийнято до уваги, оскільки
позивач звернувся до суду з позовом про
поділ майна подружжя, визначивши
спосіб поділу - стягнення компенсації
за свою частку в спільному майні.

Суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про поділ майна
подружжя ОСОБА_3, однак, визначив цей
поділ в інший спосіб, лише визначивши
частку позивача у спільному сумісному
майні.

В суді апеляційної інстанції позивач
пояснив, що він погоджується з таким
способом поділу спільного сумісного
майна, так як апелянт не спроможна йому
сплатити в даний час компенсацію за
його частку в цьому майні.

Колегія суддів також не погоджується
із доводами представника ПАТ
«Мегабанк» в тій частині, що
порушуються його права як
іпотекодержателя, оскільки квартира
АДРЕСА_1 перебуває в іпотеці у банку і
не може бути передана у власність іншій
особі ніж іпотекодатель.

Відповідно до Закону України «Про
іпотеку» в разі переходу права на
нерухоме майно , яке перебуває в
іпотеці, до іншої особи, право
іпотекодержателя зберігається.

Крім того, право позивача на частку у
спільному сумісному майні подружжя не
може бути порушено лише з тих підстав,
що квартира перебуває в іпотеці у
банку.

Колегія суддів прийшла до
висновку про те, що суд першої
інстанції повно і всебічно

з'ясував обставини справи, зібраним
доказам дав належну оцінку та прийшов
до правильного висновку про
доведеність позовних вимог позивачем.

Постановлене судом рішення
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, що наведені в
апеляційних скаргах.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги представника
Публічне акціонерне товариство
«Мегабанк» - КожокарВікторії
Миколаївни та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного
суду м.Києва від 8 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подання до
цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :