АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6508/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Остапенко Н. Г. Доповідач -
Свистунова О.В. Категорія 2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого
Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої
В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Книш
К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою
Дніпропетровської міської ради

на рішення Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 03 березня 2014
року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи:
Дніпропетровська міська рада, Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про визначення часток у праві
спільної сумісної власності, про
визнання права власності та зустрічним
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті
особи: Дніпропетровська міська рада,
Друга Дніпропетровська державна
нотаріальна контора про визначення
часток у праві спільної сумісної
власності, припинення спільної
сумісної власності, про визнання права
власності , -

В С Т А Н О
В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи: Дніпропетровська
міська рада, Друга Дніпропетровська
державна нотаріальна контора про
визначення часток в праві спільної
сумісної власності, визнання права
власності на ? частину квартири в
порядку спадкування за законом,
визнання права власності на ? частину
квартири в порядку ст. 393 ЦК України.
Сплативши судовий збір, відповідно до
вимог чинного законодавства.

Уточнивши вимоги, просив суд визначити
частки у праві спільної сумісної
власності, яка належить кожному із
співвлсників по 1/4 частині квартири
АДРЕСА_2, припинити право спільної
сумісної власності ОСОБА_6, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5. на дане житло та
визнати за ним право власності на 1/4
частину вказаної житлової квартири в
порядку спадкування за законом та
визнати за ним право власності на 1/4
вказаної квартири в порядку ст.. 392 ЦК
України.

Крім того, у листопаді 2013 року ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 звернулисі із зустрічною
позовною заявою до ОСОБА_3, треті особи:
Дніпропетровська міська рада, Друга
дніпропетровська державна нотаріальна
контора про визначення часток у праві
спільної сумісної власності,
припинення права спільної сумісної
власності, про визнання права
власності на 1/4 частину квартири за
кожним в порядку ст..392 ЦК України.
Сплативши судовий збір, відповідно до
вимог чинного законодавства.

У обґрунтування заявлених позовних
вимог вказали, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_3, а також ОСОБА_6 на праві
спільної сумісної власності належить
квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва
про право власності від 24 січня 2000 року,
виданого виконкомом міської Ради
народних депутатів на підставі
розпорядження №6/139-2000 від 24 січня 2000
року, записано в реєстрову книгу 356п за
реєстровим №18-36.

Співвласник квартири ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася
спадщина на частку, яка належала йому
на праві спільної сумісної власності у
вказаній квартирі - 1/4 частка.

Спадкоємцями першої черги за законом
на спадкове майно після смерті ОСОБА_6 є
ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4

ОСОБА_5 у нотаріальну контору з заявою
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_6 не звертався.

Після смерті ОСОБА_6 із заявою про
прийняття спадщини звернувся ОСОБА_3.

ОСОБА_4 звернулася до Другої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
відмову від прийняття спадщини на
користь ОСОБА_3 у встановлений законом
строк.

Однак, у зв'язку з втратою
свідоцтва про право власності на
квартиру ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не мають
змоги розпорядитися квартирою,
оскільки, не можуть підтвердити своє
право власності на частки зазначеної
квартири. Тому і змушені звернутися до
суду. Просили визначити частки у праві
спільної сумісної власності, яка
належить кожному по 1/4 частині квартири
АДРЕСА_2, припинити право спільної
сумісної власності ОСОБА_6, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на дане житло та визнати
право власності на 1/4 частину квартири
за кожним в порядку ст..392 ЦК України.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 03 березня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи:
Дніпропетровська міська рада, Друга
дніпропетровська державна нотаріальна
контора про визначення часток в праві
спільної сумісної власності,
припинення права спільної сумісної
власності, про визнання права
власності на 1/4 частину квартири в
порядку спадкування за законом та
визнання права власності на 1/4 частину
квартири в порядку ст..392 ЦК України -
задовольні частково.

Визнано за ОСОБА_3 право
власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_2 загальною площею 63.8 кв.м.,
житловою площею 39.5 кв.м., допоміжна 24.3
кв.м. що складається з: коридору 1 площею
10.7 кв.м., кладової 2 площею 1.5 кв.м., кухні
3 площею 8.5 кв.м., житлової 4 площею 17.5
кв.м., житлової 5 площею 10.5 кв.м., ванної 6
площею 2.6 кв.м., вбиральні 7 площею 1.0
кв.м., житлової 8 площею11.5 кв.м., лоджії I
площею 2.6 кв.м.

Визнано за ОСОБА_3 право
власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_2 загальною площею 63.8 кв.м.,
житловою площею 39.5 кв.м., допоміжна 24.3
кв.м. що складається з: коридору 1 площею
10.7 кв.м., кладової 2 площею 1.5 кв.м., кухні
3 площею 8.5 кв.м., житлової 4 площею 17.5
кв.м., житлової 5 площею 10.5 кв.м., ванної 6
площею 2.6 кв.м., вбиральні 7 площею 1.0
кв.м., житлової 8 площею11.5 кв.м., лоджії I
площею 2.6 кв.м. в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3
року.

У задоволенні позову в
іншій частині-відмовлено.

Зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
треті особи: Дніпропетровська міська
рада, Друга дніпропетровська державна
нотаріальна контора про визначення
часток в праві спільної сумісної
власності, припинення права спільної
сумісної власності, про визнання права
власності на 1/4 частину квартири за
кожним в порядку ст..392 ЦК
України-задоволені.

Визнано за ОСОБА_5 право
власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_2 загальною площею 63.8 кв.м.,
житловою площею 39.5 кв.м., допоміжна 24.3
кв.м. що складається з: коридору 1 площею
10.7 кв.м., кладової 2 площею 1.5 кв.м., кухні
3 площею 8.5 кв.м., житлової 4 площею 17.5
кв.м., житлової 5 площею 10.5 кв.м., ванної 6
площею 2.6 кв.м., вбиральні 7 площею 1.0
кв.м., житлової 8 площею11.5 кв.м., лоджії I
площею 2.6 кв.м.

Визнано за ОСОБА_4 право
власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_2 загальною площею 63.8 кв.м.,
житловою площею 39.5 кв.м., допоміжна 24.3
кв.м. що складається з: коридору 1 площею
10.7 кв.м., кладової 2 площею 1.5 кв.м., кухні
3 площею 8.5 кв.м., житлової 4 площею 17.5
кв.м., житлової 5 площею 10.5 кв.м., ванної 6
площею 2.6 кв.м., вбиральні 7 площею 1.0
кв.м., житлової 8 площею11.5 кв.м., лоджії I
площею 2.6 кв.м.

Додатковим рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
03 липня 2014 року доповнено рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 03 березня 2014 року
та вирішено питання стосовно судових
витрат.

У апеляційній скарзі
Дніпропетровська міська рада просить
рішення суду скасувати та постановити
нове рішення по суті позовних вимог, з
тих підстав, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в межах
заявлених вимог та на підставі тих
доказів, що надані були сторонами під
час розгляду справи по суті, в
достатньо повному обсязі з'ясував
права і обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 24 січня 2000 року, виданого
виконкомом міської ради народних
депутатів на підставі розпорядження
№6/139-2000 від 25 січня 2000 року, записано в
реєстровому книгу №356п за реєстровим
№18-36, квартира АДРЕСА_2 належить на
праві спільної сумісної власності
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.15).

Загальна площа приміщень трикімнатної
квартири №25 - 66,4 кв.м., загальна площа
квартири 63,8 кв.м., що складається з:
житлової площі - 39,5 кв.м., допоміжної
площі - 24,3 кв.м.; площі літніх приміщень -
2,6 кв.м. Квартира складається з коридору
1 площею 10,7 кв.м., кладової 2 площею1,5
кв.м., кухні площею 8,5 кв.м., житлової 4
площею 17,5 кв.м., житлової 5 площею 10,5
кв.м.,ванної 6 площею 2,6 кв.м., туалету 7
площею 1,0 кв.м., житлової 8 площею 11,5
кв.м., лоджії І площею 2,6 кв.м. (а.с.16-19).

Згідно довідки від 26.07.2013 року №5244 у
квартирі АДРЕСА_5 станом на 11.08.2012 р.
зареєстровано дві особи - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.24).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.21).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася
спадщина на частку яка належала йому в
праві спільної сумісної власності у
квартирі АДРЕСА_2.

Згідно довідки Другої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори та копії
спадкової справи №971/2012, після смерті
ОСОБА_6 із заявою про прийняття
спадщини звернувся ОСОБА_3 (а.с.69-78).

26 жовтня 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
Другої дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
відмову від обов'язкової частки та від
належної їй частини у спадщині, що
залишилась після смерті ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_3 (а.с.70) .

Відповідно до листа нотаріуса №1701/02-14
від 03.05.2013 року ОСОБА_3 відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на частку квартири АДРЕСА_2, після
смерті ОСОБА_6, у зв'язку з відсутністю
оригіналу правовстановлюючого
документу на спадкове майно (а.с.22).

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції, дослідивши докази у справі
та надавши їм належну оцінку, правильно
застосувавши норми матеріального
права, які регулюють ці правовідносини,
а саме: ст.ст. 1216, 1223, 1261-1265, 1226, 1258, 1259, 1261,
1268, 1270 ЦК України, дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
сторони у справі є співвласниками
спірного майна та спадкоємцями
померлого за законом, а оскільки,
сторонами втрачено Свідоцтво про право
власності на житло, як майно що
спадкується, позивач за первісним
позовом не може отримати свідоцтво про
право на спадщину після смерті батька у
нотаріальній конторі, а відповідачі
розпорядитись майном, що належить їм на
праві власності.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК
України, «власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності».

Колегія суддів, з таким висновком
суду першої інстанції погоджується,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач за
первісним позовом ОСОБА_3 є рідним
сином померлого, що підтверджується
свідоцтвом про його народження (а.с.14)

Крім того, в ході розгляду справи
було встановлено, що сторони по справі
дійсно є співвласниками квартири
АДРЕСА_2 по 1/4 частині, але втратили
документ, який засвідчує це право
власності. Що також підтверджено
довідкою КП «ДМБТІ» № 3786 від 23.04.2013
року, з якої вбачається, що право
власності на спірну квартиру
зареєстровано саме за ОСОБА_6, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Доводи апеляційної скарги щодо
незаконності оскаржуваного рішення
суду у зв»язку з тим, що в матеріалах
справи відсутня постанова нотаріуса
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії відносно видачі спадкоємцю
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті батька колегія
суддів вважає безпідставними та
відхиляє їх виходячи з наступного.

Так, підставою для звернення
позивача за первісним позовом до суду
була письмова відмова нотаріуса вих..
№1701/02-14 від 03.05.2013 року, якою ОСОБА_3
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на частку
квартири АДРЕСА_2, після смерті ОСОБА_6,
у зв'язку з відсутністю оригіналу
правовстановлюючого документу на
спадкове майно (а.с.22). Оскільки,
зазначена відповідь була видана
державним нотаріусом, у позивача не
було сумнівів щодо її законності та
достатності і це питання з»ясовувалось
судом першої інстанції. Крім того,
колегії було надано постанову
нотаріуса про відмову у вчиненні
нотаріальних дій від 30 вересня 2014 року,
яку було видано ОСОБА_3 при його
повторному зверненні до нотаріуса за
роз»ясненнями з приводу видачі йому
відмови у вчиненні нотаріальних дій у
вигляді листа.

Враховуючи вищевикладені
обставини, колегія вважає, що суд
першої інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог щодо визнання за ОСОБА_3 права
власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_2 в порядку спадкування за
законом після смерті батька - ОСОБА_6,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року та на 1/4
частину квартири АДРЕСА_2 у зв'язку з
втратою документа, який засвідчує це
право власності. За відповідачами і
відповідно позивачами за зустрічним
позовом ОСОБА_5 визнати право власності
на 1/4 частину квартири та ОСОБА_4
визнати право власності на 1/4 квартиру
АДРЕСА_2 в порядку приватизації у
зв'язку з втратою документа, який
засвідчує їх право власності.

Згідно ст. 364 та п. 2 ст. 370 ЦК України
співвласники мають право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
сумісній власності. Згідно ст.372 ЦК
України у разі виділу частки із майна,
що є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

На підставі викладеного,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що позовні вимоги позивача за
первісним позовом ОСОБА_3 та позивачів
за зустрічним позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_4
є законними, обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги
не спростовують правильність
висновків у рішенні суду, протирічать
вимогам законодавства, яке регулює
спірні правовідносини, матеріалам
справи, зводяться до переоцінки
доказів по справі.

Судом першої інстанції у
досить повному обсязі з'ясовані права
та обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які б могли
призвести до скасування або зміни
рішення суду, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та
конкретні обставини справи, судове
рішення відповідає вимогам норм
матеріального і процесуального права і
тому, колегія апеляційного суду вважає,
що згідно до ст. 308 ЦПК України правових
підстав для скасування рішення не
вбачає, а тому, доводи апеляційної
скарги підлягають відхиленню, а
рішення суду першої інстанції
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
міської ради - відхилити.

Рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
03 березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді