АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6846/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Демидова С. О. Доповідач - Лаченкова
О.В. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

13 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П.,
Городничої В.С.

при секретарі - Видюковій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 19 червня 2014 року
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті
особи Жовтнева у місті
Дніпропетровську рада управління -
служба у справах дітей,
Красногвардійська районна у місті
Дніпропетровську рада управління -
служба у справах дітей про визначення
місця проживання дитини та стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, та по зустрічному позову ОСОБА_2
до ОСОБА_3, третя особа Кіровська
районна у місті Дніпропетровську рада
управління - служба у справах дітей про
відібрання дитини та повернення її
тому з ким вона проживає, -

ВСТАНОВИЛА:

До Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська надійшла позовна
заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи
Жовтнева районна у місті
Дніпропетровську рада управління -
служба у справах дітей,
Красногвардійська районна у місті
Дніпропетровську рада управління -
служба у справах дітей про визначення
місця проживання дитини та стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, та по зустрічному позову ОСОБА_2
до ОСОБА_3, третя особа Кіровська
районна у місті Дніпропетровську рада
управління - служба у справах дітей про
відібрання дитини та повернення її
тому з ким вона проживає.

ОСОБА_2 звернулася з зустрічною
позовною заявою до ОСОБА_3 та просила
суд відібрати неповнолітнього ОСОБА_4 у
його батька та повернути матері, а
також стягнути з ОСОБА_3 на її користь
спричинену моральну шкоду. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивачка по зустрічному позову
посилалась на те, що 23 лютого 2014 року
після сварки з сином - ОСОБА_4 покинув
місце її проживання та пішов проживати
до батька. На її дзвінки та умовляння
повернутися до неї ОСОБА_4 відповідає
відмовою. Такі дії відповідача
спричинили ОСОБА_2 моральні страждання
які вона оцінює в 10 000 грн. та просить
стягнути на її користь з відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, треті особи Жовтнева районна у
місті Дніпропетровську рада
управління - служба у справах дітей,
Красногвардійська районна у місті
Дніпропетровську рада управління -
служба у справах дітей про визначення
місця проживання дитини та стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини - задоволено частково.

Визначено місце проживання ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з його батьком ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, інд
номер НОМЕР_1, аліменти на утримання
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь батька
ОСОБА_3, в розмірі 1/6 частини від усіх
видів заробітку щомісячно, але не менше
30 % прожиткового мінімуму,
встановленого для дітей відповідного
віку, до досягнення ОСОБА_4 повноліття,
починаючи стягнення з 20 березня 2014 року

Стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, інд
номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3
понесені судові витрати в розмірі 121, 80
грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, інд
номер НОМЕР_1, на користь держави
судовий збір в розмірі 243грн. 60коп.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Кіровська
районна у місті Дніпропетровську рада
управління - служба у справах дітей про
відібрання дитини та повернення її
тому з ким вона проживає - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду змінити, задовольнивши в
повному обсязі її позовні вимоги.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та в межах
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що скарга задоволенню не підлягає з
таких підстав.

Відповідно ч.1 ст.141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ч.1 ст.157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно.

Частиною 1 ст.160 СК України передбачено,
що місце проживання дитини, яка не
досягла десяти років, визначається за
згодою батьків.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст.161 СК України якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Судом встановлено, що сторони з 21 липня
2001 року знаходились в шлюбі, який було
зареєстровано у відділі РАГСу
Жовтневого районного управління
юстиції м. Дніпропетровська, актовий
запис № 568.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4,
що підтверджується свідоцтвом про
народження серія НОМЕР_2(а.с.8).

28 листопада 2005 року шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 було розірвано, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 (а.с.7).

Після розірвання шлюбу син залишився
проживати разом з матір»ю. Однак
починаючи з 2005 року ОСОБА_2 стала
перешкоджати ОСОБА_3 у спілкуванні з
дитиною. Що підтверджується
неодноразовими зверненнями ОСОБА_3 до
виконавчого комітету Жовтневої
районної у м. Дніпропетровську ради.

Так, 21 грудня 2005 року виконавчим
комітетом Жовтневої районної ради у
місті Дніпропетровську було надано
висновок яким вважано за доцільне
призначити батьку ОСОБА_3 та бабусі
ОСОБА_6 зустрічатись з малолітнім сином
та онуком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без
порушення режиму дня для дитини кожної
п'ятниці з 10.00 до суботи 19.00. (а.с. 14).

21 квітня 2006 року рішенням виконавчого
комітету Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради № 296 вирішено
призначити батьку ОСОБА_3 зустрічатись
з малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
без порушення режиму дня дитини кожної
п'ятниці з 10.00 годин до суботи 19.00 годин
(а.с. 13).

Незважаючи на рішення виконавчого
комітету Жовтневої районної ради у м.
Дніпропетровськ, ОСОБА_2 постійно
чинила перешкоди у спілкуванні сина з
батьком, що підтверджується актом від
03 травня 2006 року про невиконання
рішення органу опіки та піклування (а.с.
12).

02 листопада 2011 року рішенням
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з

ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в
розмірі 1/4 частини від усіх видів
заробітку (а.с. 50).

23 лютого 2014 року, ввечері між ОСОБА_4 та
його матір*ю - ОСОБА_2 відбулася сварка в
результаті якої мати вдарила дитину,
після чого ОСОБА_4 покинув місце
проживання: АДРЕСА_3 та втік до батька
на АДРЕСА_2. Даний факт підтвердила в
судовому засіданні й сама ОСОБА_2 та
пояснила, що дійсно між нею та сином
никла сварка, в ході якої вона ударила
сина, після чого він втік до батька.

Згідно висновку судово - медичної
експерта від 24 лютого 2014 року № 597 у
ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у
вигляді : слабко помітних синців шиї,
ссадини правої кисті та правого
колінного суглобу, що спричинено від
дії тупого твердого предмета. За своїм
характером виявлені у ОСОБА_4 тілесні
ушкодження відносяться до легких
тілесних ушкоджень, що мають незначні
скороминущі наслідки (а.с. 16).

Після даного випадку ОСОБА_4 не
відвідував школу та знаходився на
амбулаторному лікуванні з діагнозом
струс головного мозку з 24 лютого по 14
березня 2014 року, а потім з 17 березня по 24
березня 2014 знаходився вдома у батька з
діагнозом ГРВ, що підтверджується
довідками виданими комунальним
закладом «Дніпропетровського центру
первинної медико - санітарної допомоги
№ 7» (а.с.65).

З березня 2014 року ОСОБА_4 мешкає з
батьком ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 де
виконавчим комітетом ;
Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради 26 березня 2014
року проведено обстеження житлово -
побутових умов малолітнього ОСОБА_4
згідно якого: сім*я займає однокімнатну
квартиру, розташовану на другому
поверсі багатоповерхового будинку,
власником якої є гр. ОСОБА_7. Санітарний
стан житла задовільний, у квартирі
нещодавно зроблено сучасний ремонт. У
кімнаті є всі необхідні меблі, ОСОБА_4
має індивідуальне місце для сну,
постільну білизну, обладнаний куточок
для підготовки уроків (а.с. 49).

З червня 2014 року ОСОБА_4 разом з сім*єю
батька переїхав до с. Вовниги
Солонянського району
Дніпропетровської області, де 12 червня
2014 року службою у справах дітей
Солонянської районної
держадміністрації проведено
обстеження матеріально побутових умов
сім*ї згідно якого ОСОБА_4 має власну
кімнату, ліжко постільну білизну в
наявності одяг, взуття, речі особистого
вжитку, в будинку створенні всі належні
умови для виховання і утримання дитини.

ОСОБА_4 - ОСОБА_2 проживає за адресою
АДРЕСА_3 , в квартирі яка належить на
праві власності її чоловіку ОСОБА_8, що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (а.с. 45). В даній квартирі
управління - служби у справах дітей
Кіровського району у м.
Дніпропетровську 13 березня 2014 року
було проведено обстеження умов
проживання згідно якого: умови
проживання задовільні, мається
централізоване водопостачання, тепло
та газопостачання. Квартира обладнана
необхідною та побутовою технікою, для
дитини виділено окрему кімнату, яка
обладнана меблями, письмовий стіл,
ліжко (а.с. 46).

ОСОБА_3 працює в КЗ «Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер» ДОР на
посаді лікаря фтизіатра, мати ОСОБА_2
знаходиться в декретній відпустці по
догляду за дитиною.

10 червня 2014 року органом опіки та
піклування виконавчого комітету
Красногвардійськогої районної у місті
ради надано висновок щодо доцільності
проживання малолітнього ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_3.

В матеріалах справи мається заява
нотаріально посвідчена ОСОБА_4 в якій
він виявив бажання проживати з батьком,
а не з матір*ю з якою у нього постійно
виникають сварки. (а.с.9).

Окрім того в матеріалах справи мається
заява написана власноруч ОСОБА_4, в якій
він зазначив, що мати та вітчим його
ображали (а.с. 10).

Суд першої інстанції дійшов до
вірного висновку про часткове
задоволення позову ОСОБА_9 та відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
враховуючи ставлення батьків ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 до виконання своїх батьківських
обов'язків, особисту прихильність
дитини до батька, висновок органа опіки
та піклування виконавчого комітету
Красногвардійської районної у місті
ради, вік дитини, якій вже виповнилося
дванадцять років та вона разом з
батьками має право вирішувати з ким їй
проживати, побутові умови проживання
батька та матері, можливість створення
належних умов для виховання, а також те,
що ОСОБА_3 може створити необхідні
умови для проживання та розвитку
дитини, задоволення гармонійного
розвитку дитини в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості, суд вважає, що
визначення місця проживання дитини
разом із батьком буде в повній мірі
сприяти розвитку та інтересам дитини.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції, в присутності педагога
ОСОБА_4 надав пояснення в яких пояснив,
що він бажає проживати з батьком, а з
матір'ю він спілкується на вихідних з
кінця дня п»ятниці до понеділка,з мамою
він порозумівся , вона його не
сварить,однак все ж бажає проживати з
батьком.

Стосовно позовних вимог про стягнення
аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на
утримання сина суд знаходить їх
обґрунтованими та такими що підлягають
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 зараз
знаходиться на утриманні свого батька,
який на теперішній час сплачує
аліменти ОСОБА_2 на утримання сина
ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини,окрім того в
нього на утриманні знаходиться
малолітня дитина, також суд враховує що
ОСОБА_2 також має на утриманні
малолітню дитину та знаходиться в
декретній відпустці по догляду дитиною
та вважає можливим стягувати з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання ОСОБА_4 до досягнення ним
повноліття щомісячно в розмірі 1/6
частини від усіх видів заробітку, але
не менше 30 % прожиткового мінімуму,
встановленого для дітей відповідного
віку.

Стосовно зустрічних позовних вимог
ОСОБА_2 про відібрання дитини та
повернення тому з ким вона проживала та
стягнення моральної шкоди суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив
посилаючись на те,що підстав для
повернення дитини саме матері
немає,оскільки було встановлено та не
заперечувалось сторонами що ОСОБА_4 сам
покинув місце проживання матері та
добровільно пішов проживати до батька.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 про
стягнення з ОСОБА_3 на її користь 10 000
грн. суд обґрунтовано відмовив в їх
задоволенні з наступних підстав.

ОСОБА_2 в позовній заяві та під час
судового розгляду не надала суду
належних доказів наявності моральної
шкоди на підтвердження факту
заподіяння їй ОСОБА_3 моральних
страждань, та не довила його вину, не
надала доказів причинно - наслідкового
зв'язку між діями ОСОБА_3 та начебто
завданою шкодою.

Отже, заслухавши сторони та дослідивши
матеріали справи, суд вважає їх
належними та достатніми для вирішення
справи по суті, та такими, що
відповідають вимогам статей 59-60 ЦПК
країни, згідно яких належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування, а сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції. Обставини, на які
посилається позивачка, були предметом
дослідження суду першої інстанції і
отримали об'єктивну оцінку.

Суд першої інстанції вірно встановив
обставини справи та відповідні їм
правовідносини, рішення суду
узгоджується з доказами, наявними у
справі, а тому підстав для його зміни чи
скасування не вбачається.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення
рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 19 червня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
О.В.Лаченкова

Судді

О.П.Варенко

В.С.Городнича