Справа № 204/4658/14-ц
Провадження № 2/204/1967/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді

Дубіжанської Т.О.

при секретарі
Сорокіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на 1/2 частку
домоволодіння, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року позивачка звернулася
до суду з позовом про визнання права
власності на ? частку домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1. В
обґрунтування своїх вимог позивачка
вказала, що 24 липня 1971 року між нею та
ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб. 01.10.2008
року даний шлюб було розірвано. Під час
зареєстрованого шлюбу позивачка з
чоловіком збудували спірне
домоволодіння, що підтверджується
свідоцтвом про право приватної
власності на житловий будинок, виданий
25 червня 1992 року, на ім'я її чоловіка -
ОСОБА_3. Житловий будинок в цілому був
зареєстрований 25.06.1992 року за ОСОБА_3 в
ДМБТІ в реєстровій книзі № 554 під № 135.
Після закінчення будівництва їхня
сім'я постійно мешкає і зареєстрована
за вказаною адресою, що
підтверджується випискою із
будинкової книги. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3
помер. За життя він склав заповіт в
якому заповів все його майно рухоме та
нерухоме, де б воно не було та з чого б
воно не складалося їхньому синові -
ОСОБА_2 27.08.2012 року відповідач звернувся
до 3 Дніпропетровської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після померлого.
Вищезазначене домоволодіння було
набуте подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_1 під
час шлюбу, а тому є їхньою спільною
сумісною власністю. Позивачка
звернулася до 3 Дніпропетровської
державної нотаріальної контори із
заявою про видачу їй свідоцтва про
право власності на ? частку
домоволодіння АДРЕСА_1, але постановою
від 16.06.2014 року їй було відмовлено у
видачі свідоцтва про право власності
на ? частку вказаного домоволодіння,
придбаного подружжям в період
зареєстрованого шлюбу у зв'язку з тим,
що шлюб між нею та ОСОБА_3 був
розірваний ще у 2008 році. У зв'язку з чим
позивачка була змушена звернутися до
суду з даним позовом.

Позивачка у судове засідання не
з'явилася, але надала до суду заяву в
якій позовні вимоги підтримала та
просила розглянути справу без її
участі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, але надав суду заяву в якій
позовні вимоги визнав та просив
розглянути справу без його участі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1
ст. 60 СК України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Частиною ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372
ЦК України передбачено, що у разі
поділу майно, що є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

У судовому засіданні встановлено, що
згідно витягу з державного реєстру
актів цивільного стану громадян 24
липня 1971 року між позивачкою та ОСОБА_3
був зареєстрований шлюб у Жовтневому
відділі державної реєстрації актів
цивільного стану Дніпропетровського
міського управління юстиції у
Дніпропетровській області, актовий
запис № 1605. 01.10.2008 року даний шлюб було
розірвано, що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 13).
Від даного шлюбу народився син - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Під час шлюбу подружжям ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 було збудовано домоволодіння,
що підтверджується свідоцтвом про
право особистої власності на житловий
будинок від 25.06.1992 року, згідно якого
домоволодіння АДРЕСА_1, було
зареєстровано на ОСОБА_3 (а.с. 11). Після
закінчення будівництва сім'я ОСОБА_3
постійно проживала та була
зареєстрована за вказаною адресою, що
підтверджується випискою з будинкової
книги (а.с. 18-20).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с. 14). За життя він склав заповіт,
посвідчений 26.02.2012 року приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстром № 268, в якому все своє майно
заповів синові, відповідачу по справі -
ОСОБА_2 (а.с.16). 27.08.2012 року відповідач
звернувся до 3 Дніпропетровської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
померлого 12.04.2012 року заповідача, у
зв'язку з чим являється спадкоємцем,
який прийняв спадщину належним чином.
Позивачка також звернулася до 3
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори із заявою про
видачу їй свідоцтва про право
власності на ? частку домоволодіння
АДРЕСА_1 оскільки воно було придбано
під час шлюбу, але нотаріус, постановою
від 16.06.2014 року, відмовив їй у видачі
свідоцтва про право власності на ?
частку житлового будинку з
господарчими будівлями, що знаходяться
за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, на момент
смерті останнього був розірваний (а.с.
49).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№ 7 роз'яснюється, що свідоцтво про
право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Як вбачається з наданих суду
документів, домоволодіння за вказаною
адресою було набуте подружжям ОСОБА_3
під час шлюбу, а тому є їхньою спільною
сумісною власністю, так як іншого ні
домовленостями, ні законом, ні рішенням
суду не встановлено.

Відповідно до технічного паспорту
домоволодіння, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, складається з: житлового
будинку А-2, веранди а-1, погреба під А-2,
літньої кухні Б, сараю Е під Б, ганка б,
гаража В, оглядової ями під В, прибудови
б над В, погреба з шийкою Г, вбиральні Д,
альтанки Ж, споруди, мостіння №1-14, І.
Житловий будинок 2-А складається з:
І-веранда, 1-1 коридор, 1-2,1-3 житлові
кімнати, 1-4 їдальня, 1-5 кухня, 1-6
санвузол, мансарда: 1-7 коридор, 1-8 і 1-9
житлові кімнати, загальною площею 149,5
кв.м., житловою - 88,2 кв.м. (а.с. 21-26).

Таким чином, суд прийшов до висновку що
вищезазначене домоволодіння є
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_3 та ОСОБА_1, а оскільки частки
подружжя є рівними, та відповідач не
заперечує проти цього факту, то суд
вважає за можливе визнати за
позивачкою права власності на 1/2
частину спірного домоволодіння.

На підставі викладеного, керуючись ст.
328, 368, 372 ЦК України, ст. ст. 60, 70 СК
України, ст. ст. 3, 10, 57-61, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на ? частку
домоволодіння - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, що складається з:
житлового будинку А-2, веранди а-1,
погреба під А-2, літньої кухні Б, сараю Е
під Б, ганка б, гаража В, оглядової ями
під В, прибудови б над В, погреба з
шийкою Г, вбиральні Д, альтанки Ж,
споруди, мостіння №1-14, І. Житловий
будинок 2-А складається з: І-веранда, 1-1
коридор, 1-2,1-3 житлові кімнати, 1-4
їдальня, 1-5 кухня, 1-6 санвузол, мансарда:
1-7 коридор, 1-8 і 1-9 житлові кімнати,
загальною площею 149,5 кв.м., житловою - 88,2
кв.м.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Т. О. Дубіжанська