Справа № 346/4385/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2136/2014
Головуючий у 1 інстанції Веселов В.М.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого-судді
Фединяка В.Д.

суддів:
Малєєва А.Ю., Девляшевського В.А.

секретаря
Мельник О.В.

з участю
позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на стороні
відповідача: відділ державної
виконавчої служби Коломийського
міськрайонного управління юстиції;
ПАТ «Акцент-Банк» про визнання права
власності на автомобіль за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Коломийського міськрайонного
суду від 02 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_2
звернулась в суд з указаним позовом
і зазначала, що вона 13 вересня 2011 року
за 40000 грн. купила в ОСОБА_3 автомобіль
марки «FIAT SCUDO» ідентифікаційний номер
кузова НОМЕР_1, 2002 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2, який
знаходиться в її володінні та
користуванні. Оскільки на момент
укладення договору купівлі - продажу
автомобіля не було можливості зняти
автомобіль з реєстраційного обліку
ОСОБА_3 видав їй та ОСОБА_4 довіреність
про повне розпорядження цим
автомобілем. На виконання постанови
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Коломийського міськрайонного
управління юстиції від 12.02.2014 року
про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження в рахунок стягнення боргу
з ОСОБА_3 в користь ПАТ «Акцент-Банк»
у розмірі 327829,89 грн. 24.07.2014 року за
місцем її проживання описано й
арештовано належний їй автомобіль
марки «FIAT SCUDO» ідентифікаційний номер
кузова НОМЕР_1, 2002 року випуску.
Посилаючись на те, що договір
купівлі-продажу автомобіля виконаний
на момент його укладення, вона набула
права власності на цей автомобіль на
підставі ст.328 ЦК України і є законним
власником даного транспортного засобу,
просила визнати за нею право
власності на легковий автомобіль марки
«FIAT SCUDO», білого кольору,
ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1,
2002 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_2, зареєстрований в Коломийському
ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській
області за ОСОБА_3 виключити даний
автомобіль з опису та звільнити його
з-під арешту.

Рішенням Коломийського
міськрайонного суду від 02 вересня
2014 року ОСОБА_2 відмовлено у
задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
ставиться питання про скасування
оскаржуваного рішення з ухваленням
нового про задоволення позову,
вказуючи на те, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи, дав
неправильну оцінку поданим доказам,
допустив порушення норм
матеріального і процесуального права
й ухвалив незаконне рішення. На думку
апелянта, суд не врахував того, що
законодавством не передбачено
обов'язкової вимоги щодо нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
автомобіля і застосування до спірних
відносин ст.209 ЦК України є помилковим.

У судовому засіданні ОСОБА_2
підтримала доводи апеляційної скарги,
просить задовольнити цю скаргу.

Представник ОСББ Клюс О.Р.
апеляційну скаргу не визнала, вважає
рішення суду законним та
обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи та
перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК
України наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги з таких
підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що спірний
автомобіль перед укладенням договору
купівлі-продажу не був знятий з
реєстраційного обліку в
уповноваженому органі ДАІ, тому не
відбулось 13.09.2011 року переходу права
власності на цей автомобіль від
ОСОБА_3 до позивачки. Отже, такий
договір є неукладеним.

Висновок суду відповідає вимога
закону і матеріалам справи.

Відповідно до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК правочини
фізичних осіб між собою на суму, що
перевищує у 20 і більше разів розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, крім правочинів,
передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу,
належить вчиняти у письмовій формі.

Згідно із ст. ст. 638, 639 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Договір може
бути укладений у будь-якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом.

Відповідно до п. п. 7, 8 постанови
Кабінету Міністрів України від 7
вересня 1998 року N 1388 "Про затвердження
Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів" власники
транспортних засобів та особи, що
експлуатують такі засоби на законних
підставах, або їх представники (далі -
власники) зобов'язані зареєструвати
(перереєструвати) транспортні засоби
протягом десяти діб після придбання
(одержання) або митного оформлення, або
тимчасового ввезення на територію
України, або виникнення обставин, що є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів. Документами,
що підтверджують правомірність
придбання транспортних засобів, їх
складових частин, що мають
ідентифікаційні номери, є засвідчені
підписом відповідної посадової особи,
що скріплений печаткою:
довідка-рахунок за формою згідно з
додатком 1, видана суб'єктом
господарювання, діяльність якого
пов'язана з реалізацією транспортних
засобів та їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери; договори
та угоди, укладені на товарних біржах
на зареєстрованих у Департаменті
Державтоінспекції бланках, договори
купівлі-продажу транспортних засобів,
оформлені в Державтоінспекції, інші
засвідчені в установленому порядку
документи, що встановлюють право
власності на транспортні засоби.

Судом установлено, що 13 вересня
2011 р. ОСОБА_3 видав на ім'я позивачки
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 довіреність,
посвідчену приватним нотаріусом, якою
уповноважив останніх розпоряджатися
(продати, обміняти, здати в оренду тощо)
належним йому на праві власності
спірним автомобілем.

Укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
договір - доручення, як підстава для
визнання права власності на спірний
автомобіль, не відповідає формі,
встановленій для таких договорів
наведеною постановою Кабінету
Міністрів України від 7 вересня 1998 року
N 1388, отже, не може створювати у його
сторін будь-яких прав і обов'язків, в т.
ч. бути підставою для набуття позивачем
права власності на транспортні засоби.
Зокрема, позивачкою не подано
документи, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів, їх складових частин, що мають
ідентифікаційні номери, засвідчені
підписом відповідної посадової особи,
що скріплений печаткою:
довідки-рахунку за формою згідно з
додатком 1, виданої суб'єктом
господарювання, діяльність якого
пов'язана з реалізацією транспортних
засобів та їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери.

Суд першої інстанції
обґрунтовано відхилив у підтвердження
позову подану позивачкою розписку
про отримання ОСОБА_3 40000 грн. за
проданий спірний автомобіль, оскільки
така розписка не відповідає вимогам,
встановленим постановою Кабінету
Міністрів України від 7 вересня 1998 року
N 1388 щодо купівлі - продажу спірного
автомобіля.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду викладених в оскаржуваному
рішенні, тому не можуть бути підставою
для скасування справедливого і по суті
правильного рішення суду лише з одних
формальних міркувань.

Колегія суддів вважає
оскаржуване рішення таким, що ухвалене
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права. Підстав для
скасування цього рішення, за доводами
апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити. Рішення Коломийського
міськрайонного суду від 02 вересня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ з часу набрання
законної сили.

Головуючий-суддя В.Д.Фединяк

Судді:
А.Ю.Малєєв

В.А.Девляшевський