АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22 -ц/796/3497/2014 року
Головуючий у 1-й інстанції:Гайдук С.В.
Доповідач: Чобіток А.О.
22 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :
головуючого - судді Чобіток А.О..
суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.
при секретарі - Лужецькій І.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Шевченківського
районного суду м.Києва від 6 березня 2014
року в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
В серпні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Універсал Банк»
пред»явило позов до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
відповідачем 26.06.2008 року і за умовами
якого останній отримав у кредит 50 000
грн. строком повернення 15.06.2015 року. В
зв»язку з втратою кредитного договору
позивач на підтвердження його
укладення посилався на кредитну заявку
відповідача,його заяву-підтвердження
про відкриття поточного
рахунку,виписку з особового рахунку
станом на 26.06.2008 року. Посилаючись на
порушення відповідачем своїх
обов»язків щодо погашення
кредиту,внаслідок чого утворилася
заборгованість,яка станом на 23.03.2013
року складає 43 033,75 грн.,позивач просив
стягнути з відповідача зазначену суму.
Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 6 березня 2014 року позов
задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції,відповідач подав апеляційну
скаргу,в якій просить скасувати
рішення та ухвалити нове,яким
відмовити в задоволенні позову.

Вказує,що суд ухвалив рішення на
припущеннях,чим порушив вимоги
процесуального права. Крім того
позивачем пропущено строк позовної
давності,про застосування якого він
просив, але суд, відмовляючи йому у
застосуванні позовної давності,
безпідставно послався на останній
платіж по погашенню кредиту від 16.07.2012
року,який було здійснено не ним.

Вислухавши доповідь судді,пояснення
представників сторін,обговоривши
доводи апеляційної скарги,обставини
справи,колегія суддів приходить до
наступного.

Відповідно до ч.4 ст.202 та ст. 626 ЦК
України двосторонній чи
багатосторонній правочин є договором.
Договір -це домовленість (погоджена
дія) двох або декілька
сторін,спрямована на
встановлення,зміну або припинення
цивільних прав та обов»язків.

Статтею 638 ЦК України передбачено,що
договір є укладеним,якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору,умови,що визначені законом
або є необхідними для договорів даного
виду,а також усі ті умови щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Задовольняючи позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» та стягуючи з
відповідача заборгованість у розмірі 43
033,75 грн. по кредитному договору №

№С61509,що був укладений між сторонами
26.06.2008 року,суд виходив з того,що
зазначений договір був дійсно
укладений і відповідно до його умов
відповідач отримав 50000 доларів США
строком повернення 15.06.2015 року,а
оскільки відповідач свої зобов»язання
щодо погашення кредиту належним чином
не виконував, утворилася
заборгованість,яка за даними позивача
складає вказану суму станом на 23.03.2013
року.

Проте колегія суддів не може
погодитися з таким висновком суду
першої інстанції,оскільки він не
відповідає вимогам закону,що регулює
правовідносини,які виникли між
сторонами та обставинам справи,а також
при постановленні такого рішення суд
першої інстанції допустився
припущень,що є порушенням вимог норм
процесуального права.

Так з матеріалів справи вбачається,що
дійсно 26.06.2008 року сторони уклали
кредитний договір, за умовами якого
відповідач отримав 50 000 грн.,про що
свідчить його анкета-заява від 24.06.2008
року,його заява-підтвердження про
відкриття поточного рахунку від 26.06.2008
року та виписка з особового рахунку
відповідача за 26.06.2008 року,на який 26.06.2008
року позивачем було перераховано 50 000
грн. кредитних коштів згідно з
договором від 26.06.2008 року.

Відповідно до заяви на видачу готівки
від 27 червня 2008 року відповідач отримав
з вказаного рахунку 48 000 грн.

Таким чином колегія суддів
погоджується з висновком суду про
укладення сторонами кредитного
договору та отримання відповідачем
кредиту у розмірі 50 000 грн.

Разом з тим позивачем при пред»явленні
позову та його обгрунтуванні не надано
кредитного договору,який був укладений
сторонами 26.06.2008 року, та графіку
погашення кредиту,а лише йдеться
посилання на службову записку вих..№114
від 07.02.2014 року начальника управління
адміністрування кредитних та
карткових продуктів роздрібного
бізнесу Примаченко Т.В. про втрату
кредитного договору.

Колегія суддів вважає,що відсутність
вказаного кредитного договору та
графіку погашення кредиту, позбавляє
можливості встановити істотні умови
договору,а саме розмір процентної
ставки за користування кредитним
коштами,строк повернення кредиту,строк
оплати поточних платежів,черговість
погашення кредиту, процентів,штрафних
санкцій за невиконання умов кредиту,
інших платежів та зробити висновок про
дійсний розмір заборгованості
відповідача по кредитному договору.

Крім того відповідач,заперечуючи проти
позовних вимог,надав квитанції на
підтвердження поповнення особового
рахунку на суму 20 855 грн.,які за
поясненнями представника банку були
скеровані на погашення відсотків за
користування кредитними коштами та
штрафних санкцій за невиконання
кредитного договору.

Але відсутність кредитного договору та
в зв»язку з цим відсутність інформації
щодо істотних його умов
договору,зокрема розміру відсотків за
користування кредитними
коштами,розміру штрафних санкцій та
підстав до їх застосування, строку
погашення щомісячних платежів,їх
черговість,позбавляють можливості
перевірити правильність нарахування
позивачем розміру заборгованості
відповідача за кредитним договором.

Незважаючи на вказані обставини,які
були встановлені при розгляді даного
спору,суд першої інстанції на них не
звернув уваги,хоча вони мають суттєве
значення для правильного вирішення
даного спору і на думку колегії суддів
ухвалив рішення на припущеннях чим
грубо порушив ч.4 ст.60 ЦПК України.

Таким чином,колегія суддів вважає,що
відсутність можливості встановити
істотні умови кредитного договору
сторін, унеможливлює з»ясування
обставин щодо розміру заборгованості
відповідача за вказаним кредитним
договором.

Зворотнє не доведено позивачем,а тому
колегія суддів приходить до висновку
про безпідставність позову.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.304.307,309,313,314,316,319
ЦПК України,колегія суддів,-

в и р і ш и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 6 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове,яким
відмовити в задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -