Справа № 2-687/11
Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/783/5668/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючої судді: Берези В.І.,
суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г.,

за участю секретаря судового
засідання: Іванової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на заочне рішення
Шевченківського районного суду
м.Львова від 28 березна 2011 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о
в и л а:

оскаржуваним рішенням позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» 24035 грн. 45 коп.
заборгованості за кредитним договором.
Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, просить таке скасувати
і ухвалити нове рішення.

В апеляційній скарзі зазначає, що
рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи. Мотивує тим, що
судом недотримано умов проведення
заочного розгляду справи. Відповідач
не був належно повідомлений про судове
засідання від 28.03.2011 року, а тому не мав
можливості подати докази. Судом не
досліджено та в матеріалах справи
відсутній детальний розрахунок
заборгованості за спірним кредитним
договором. Стягнуто неустойку в
розмірі 25 відсотків від суми
неповернутого кредиту та/або
несплачених процентів, строк сплати
яких настав, коли розмір штрафу не може
перевищувати розміру подвійної
облікової ставки НБУ, котра в даний
період не перевищувала 12 відсотків
річних. Позивач мав право стягувати
пеню з відповідача лише за 1 останній
рік. Крім того, в матеріалах справи
відсутні відомості про надсилання
письмової вимоги про погашення
заборгованості.

В судове засідання з`явився
представник позивача - Мочульський Л.Б.,
відповідач та його представник не
з`явилися, поважних причин неявки
належними документами не підтвердили,
тому справу заслухано у його
відсутності відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, який заперечив
проти апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, межі та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Відповідно до ст.213 ЦК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

З огляду на наявні в матеріалах справи
та досліджені в судовому засіданні
докази, оскаржуване рішення відповідає
даним вимогам.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що 26.11.2007 року було
укладено кредитний договір № 509/07/06, на
підставі якого, позивач видав ОСОБА_5
кредит у розмірі 15900,00 грн., з кінцевим
терміном повернення 26.11.2010 року, зі
сплатою 24% річних. Погашення кредиту та
сплата процентів за його користування
повинна була здійснюватись в порядку
та строки згідно з графіком погашення
заборгованості по кредиту та
відсотках.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
позичальник взяті на себе зобов`язання
за кредитним договором належним чином
не виконав, внаслідок чого в нього
виникла заборгованість перед
кредитором в розмірі 24035, 45 грн.

З даним висновком погоджується і
колегія суддів.

Так, відповідно до ст.1054 Цивільного
кодексу (далі-ЦК) України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов`язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов`язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання
має виконуватись належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов`язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 ЦК України.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості (а.с.3), заборгованість
за кредитним договором становить 24035, 45
грн., з яких: 13625, 11 грн. становить
поточна заборгованість по кредиту; 7908,
30 грн. - прострочена заборгованість за
нарахованими процентами; 2502, 04 грн.
плата за пропуск платежів.

Посилання апелянта на те, що судом не
досліджено та в матеріалах справи
відсутній детальний розрахунок
заборгованості за спірним кредитним
договором, не заслуговують на увагу.

Згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

З урахуванням того, що відповідачем не
представлено суду іншого розрахунку
заборгованості та доказів, які би
підтверджували помилковість наявного
в матеріалах справи розрахунку,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
наявну суму заборгованості в розмірі
24035, 45 грн. Даний розрахунок поданий до
суду одночасно із заявленим позовом.

Встановивши порушення кредитного
зобов`язання збоку ОСОБА_2, судом
правильно застосовано відповідні
норми Цивільного кодексу України до
спірних правовідносин та вирішено
стягнути дану суму заборгованості на
користь ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Крім того, не заслуговує на увагу
обґрунтування вимог апеляційної
скарги в частині відсутності доказів
повідомлення відповідача про судове
засідання, призначене на 28.03.2011 року, та
нібито невідповідності підпису на
повідомленні. Таке спростовується
наявним в справі рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с.27) з відміткою про
доставку 02.03.2011 року. Саме доставити та
вручити судову повістку адресату під
розписку є обов`язком працівника
відділення поштового зв`язку, а з
огляду на реквізити та штемпель
відділення поштового зв`язку на
відповідному повідомленні,
достовірність останнього не викликає
сумнівів.

Щодо посилання апелянта на
неправомірність стягнення неустойку в
завищеному розмірі - 25 відсотків від
суми неповернутого кредиту та/або
несплачених процентів, то такі є
безпідставними.

Максимальний розмір пені за
несвоєчасне виконання грошових
зобов`язань передбачений Законом
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов`язань». Згідно зі ст.ст. 1, 3 даного
Закону, суб`єктами правовідносин є
підприємства, установи та організації,
незалежно від форм власності та
господарювання, а також фізичні особи -
суб`єкти підприємницької діяльності;
обмеження щодо неустойки стосується
лише пені.

Враховуючи те, що відповідач є фізичною
особою, а в п.4.3. спірного кредитного
договору зазначено про сплату
позичальником штрафу за несвоєчасне
повне чи часткове повернення кредитних
коштів та за несвоєчасну повну чи
часткову сплату процентів у розмірі 25
відсотків від суми неповернутого
кредиту та/або несплачених процентів,
строк сплати яких настав, доводи
апелянта в цій частині не заслуговують
на увагу.

Даний кредитний договір був підписаний
відповідачем, а тому останній
погодився з його умовами, в тому числі
із розміром штрафу.

Штраф, передбачений п.4.3. кредитного
договору, нараховується однією сумою і
визначається від суми простроченої
заборгованості позичальника на момент
нарахування штрафу. З огляду на те, що
штраф був нарахований безпосередньо
перед зверненням до суду із позовною
заявою, що підтверджується розрахунком
заборгованості, строк позовної
давності щодо вимог про стягнення
штрафних санкцій не є пропущений.

Також, необґрунтованими є доводи
апелянта в частині необхідності
обов`язкового з`ясування судом, чи
дотримався позивач норм Цивільного
кодексу України про надіслання
позичальнику письмової вимоги про
погашення заборгованості. Так,
Цивільний кодекс України не передбачає
обов`язкового надсилання письмової
вимоги про погашення заборгованості.

За таких обставин, беручи до уваги
доведеність факту неналежного
виконання відповідачем зобов`язання за
кредитним договором, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права

Відтак, апеляційну скаргу необхідно
відхилити, а оскаржуване рішення
залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст.ст.
313, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л
а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
відхилити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м.Львова від 28 березна
2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.