АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-ій інстанції - Чех Н.А.
Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Музичко
С.Г.

Суддів - Семенюк Т.А,
Кравець В.А.,

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою представника
Приватного акціонерного товариства
«ВАП-АСИСТАНС» Брик Яни Андріївни на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 06 серпня 2014 року в справі за
позовом Приватного акціонерного
товариства «ВАП-АСИСТАНС» до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 06 серпня 2014 року В
задоволенні позовних вимог Приватного
акціонерного товариства «ВАП -
АСИСТАНС» про стягнення
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник позивача - Брик Яна
Андріївна подала апеляційну скаргу, в
якій просить оскаржуване рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.
Посилається на те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи та
наявним в матеріалах справи доказам.

В судовому засіданні представник
позивача Брик Я.А. підтримала
апеляційну скаргу та просила її
задовольнити. Представник відповідача
ОСОБА_5 в судовому засіданні проти
задоволення апеляційної скарги
заперечувала.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив із того, що
ВАП-АСИСТАНС» не було надано до суду
належного розрахунку заборгованості
відповідача за кредитним договором,
враховуючи, що на момент передачі
новому кредитору, заборгованість
становила 2 194,86 грн., а позивач просить
стягнути заборгованість по тілу
кредиту у розмірі 7 004,64 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та актів цивільного
законодавства.

Положення ст. 626 ЦК України вказують
на те, що договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Умовами ст.530 ЦК
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів» договір про
надання споживчого кредиту
укладається між кредитодавцем та
споживачем, відповідно до якого
кредитодавець надає кошти (споживчий
кредит) або бере зобов'язання надати їх
споживачеві для придбання продукції у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а споживач зобов'язується
тернути їх разом з нарахованими
відсотками.

Судом першої інстанції встановлено, що
20,06,2012 року між ТОВ «ФК «Магістр» та
ОСОБА_4, було укладено договір про
надання споживчого кредиту № 200612/05, за
умовами якого відповідачу видано
кредит, у розмірі 10 000 грн., процентна
ставка за користування кредитом
становить (річна) 189 % ,строком до 05.12.2012
року.(а.с.6)

29.10.2012 року між сторонами була укладена
додаткова угода №1 до зазначеного
договору, в якій погодили
реструктуризувати заборгованість, яка
станом на 29.10.2012 року становила 7 004,55
грн., з яких по тілу кредиту - 4 174,86 грн.,
по процентах - 1 459,14 грн, пеня 1370,55 грн.
Пунктом 9,1 сторони продовжили дію
договору від 20.06.2012 року до 18.10.2013 року
(а.с.12)

05.06.2013 року між ПАТ «ВАП - АСИСТАНС» та
ТОВ «ФК «Магістр» було укладено
договір уступки права вимоги №
ФК02/06/13.(а.с.18)

З реєстру, за яким відбулося право
вимоги фактором, наданого ТОВ «ФК
«Магістр, заборгованості відповідача
станом на 04.06.2013 року по відсоткам
становить 2 194,86 грн., загальна сума
богру 13 306,63 грн. (а.с.56).

Відповідно до наданого позивачем
уточненого розрахунку заборгованості
ОСОБА_4 станом на 27.11.2013 року становить
18444,97 грн..(а.с.114)

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Враховуючи, що позивачем не доведено
нараховану суму боргу по тілу кредиту,
оскільки як встановлено судом,
розрахунки заборгованості відповідача
містять розбіжності, на які апелянт не
зміг надати обґрунтованої відповіді,
суд першої інстанції надав правову
оцінку зазначеним обставинам та
зібраним в справі доказам.

Окрім того, за договором факторингу
одна сторона (фактор) зобов'язується
передати грошові кошти в розпорядження
іншої сторони (клієнта) за плату , а
клієнт зобов'язується відступити
факторові своє право грошової вимоги
до третьої сторони (боржник) (ст.1077 ЦК
України).

Виходячи з предмету договору
факторингу, відступлення права вимоги
відбувається з моменту передачі
фактором грошових коштів клієнту
(фінансування), про що зазначено в п. 3.5
договору факторингу.

Надані платіжні доручення
представником позивача щодо передачі
грошових коштів клієнтів свідчать про
передачу цих грошових коштів у меншому
розмірі ніж передбачено договором
факторингу (а.с. 140-142).

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про неправильне застосування норм
матеріального права, невідповідність
зроблених в рішенні висновків
фактичним обставинам справи є
необгрунтованими.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
Приватного акціонерного товариства
«ВАП-АСИСТАНС» Брик Яни Андріївни
відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 06 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий

Судді