АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції: Коваленко І.В.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 на заочне рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 13 травня 2010 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

15 лютого 2010 року ПАТ «Універсал Банк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, у
якому просив стягнути з нього на свою
користь 2 565 грн. 91 коп. - прострочену
заборгованість по кредиту, 20 632 грн. 18
коп. - прострочену заборгованість по
відсотках, 30 108 грн. 45 коп. -
заборгованості по сумі дострокового
стягнення кредиту. Свої вимоги
обґрунтовував тим, що 18 березня 2008 року
між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1
(позичальник) був укладений кредитний
договір №СІ 25257, згідно з яким банк
надав ОСОБА_1 кредит у сумі 33 000 грн.
строком до 10 березня 2015 року. В
порушення умов кредитного договору
ОСОБА_1 не виконував свої зобов'язання
щодо своєчасного погашення
заборгованості за кредитом, що
призвело до виникнення заборгованості,
яка станом на 15.02.2010 становить 55483 грн. 72
коп.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 13 травня 2010
року позов ПАТ «Універсал Банк»
задоволено, стягнено з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Універсал Банк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 55483, 72 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи та витрати по оплаті
судового збору в розмірі 674, 83 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 16 червня 2014 року у
задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд
вказаного заочного рішення було
відмовлено.

03 липня 2014 року представник ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення, у якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
неповне з'ясування обставин у справі,
недоведеність обставин, які суд вважав
встановленими, просив його скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову ПАТ «Універсал
Банк». В обґрунтування заявлених вимог
апелянт вказав, що за подання позовної
заяви не було доплачено 1 копійку
судового збору, а тому позовна заява
підлягає залишенню без розгляду згідно
п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. Також апелянт
вказав, що суд першої інстанції
належним чином не перевірив
повноваження особи, яка підписала
позовну заяву, оскільки у матеріалах
справи відсутній оригінал довіреності
або її належним чином завірена копія.
На думку апелянта, банк неправомірно
нараховував відсотки на суму кредиту у
розмірі 1 320 грн., що були списані банком
як винагорода за ініціювання кредиту,
що суперечить вимогам п. 3.6. Правил
надання банками України інформації
споживачу про умови кредитування та
сукупну вартість кредиту, затвердженим
Постановою правління НБУ від 10 травня
2007 року № 168. Апелянт вважає неналежним
доказом розрахунок заборгованості,
оскільки у матеріалах справи відсутні
довіреності, видані на ім'я осіб, які
його підписали. Додатково апелянт
вказав, що незрозуміло яким шляхом
потрапила до матеріалів справи заява
від 13 травня 2014 року про розгляд справи
за відсутності представника позивача,
оскільки на ній відсутній штамп
канцелярії, а представник банку того
дня у судове засідання не з'явився.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримав і просив
суд її задовольнити.

Представник ПАТ «Універсал Банк» за
довіреністю - Шамраєнко Є.О. апеляційну
скаргу просив відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представників сторін,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 18 березня 2008 року між
ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1
(позичальник) був укладений кредитний
договір № СL 25257, за умовами якого банк
надав позичальнику кредит у сумі 33 000
грн. строком до 10 березня 2013 року зі
сплатою 36 % річних за користування
кредитними коштами.

Банк належним чином виконав свої
зобов'язання за кредитним договором,
надавши позичальнику кредит у розмірі
31 680, 00 грн., що підтверджується заявою
на видачу готівки.

ОСОБА_1 свої зобов'язання належним
чином не виконував, внаслідок чого
утворилась заборгованість, що станом
на 15.02.2010 року становила 55 483 грн. 72 коп.,
з яких:

- 2565 грн. 91 коп. - прострочена
заборгованість по кредиту;

- 20 632 грн. 18 коп. - прострочена
заборгованість по відсотках;

- 30108 грн. 45 коп. - заборгованість по сумі
дострокового стягнення кредиту;

- 2 177, 18 грн. - заборгованість по
підвищених відсотках.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції керувався ст.ст. 525-526, ч. 2 ст.
1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України та виходив з
того, що ОСОБА_1 свої зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконував, а тому позовні вимоги банку
є такими, що підлягають задоволенню.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
за подання позовної заяви не було
доплачено 1 копійку судового збору, а
тому позовна заява підлягає залишенню
без розгляду згідно п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК
України, колегія суддів виходить з
того, що ціна позову становить 55 483, 72
грн., а тому позивачем правомірно було
сплачено судовий збір у розмірі 554, 83
грн. Посилання апелянта на п. 6 Порядку
обчислення і накопичення
реєстраторами розрахункових операцій
сум податку на додану вартість,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2010 року,
та п. 7.4. Порядку проведення
спеціалізованих аукціонів за гроші,
затвердженого Наказом Фонду
державного майна України від 09 серпня
2000 року № 1660, не заслуговують на увагу,
так як жоден із нормативно-правових
актів не регулює порядок обчислення
судового збору.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими посилання апелянта
на те, що суд першої інстанції належним
чином не перевірив повноваження особи,
яка підписала позовну заяву, так як у
матеріалах справи наявна належним
чином посвідчена копія довіреності,
якою ПАТ «Універсал Банк» уповноважив
Ялоху А.М. на представництво своїх
інтересів, в тому числі на підписання і
подання позовної заяви (а.с. 34).

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
банком було неправомірно списано 1 320
грн. як винагороду за ініціювання
кредиту, колегія суддів виходить з
того, що сплата такої винагороди
позичальником передбачена п. 4.1.
кредитного договору, що не визнавався
недійсним. На думку колегії суддів,
банком було правомірно нараховано
відсотки за користування кредитом, так
як проценти нараховуються на суму
несплаченого залишку кредиту, розмір
якого становить 33 000 грн.

Також колегія суддів не приймає до
уваги посилання апелянта на те, що
розрахунок заборгованості не є
належним доказом, оскільки будь-яких
доказів на підтвердження відсутності
заборгованості чи існування її у
меншому розмірі суду не надано.

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання апелянта на те, що
незрозуміло яким шляхом потрапила до
матеріалів справи заява від 13 травня 2014
року про розгляд справи за відсутності
представника позивача, оскільки
зазначені доводи не дають підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та відмови у задоволенні
позову.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність у ПАТ «Універсал Банк»
права видавати кредити колегія суддів
також не бере до уваги, так як ПАТ
«Універсал Банк» є фінансовою
установою і має право надавати кредити.

Будь-яких інших доводів щодо
незаконності і необґрунтованості
рішення суду першої інстанції
апеляційна скарга не містить

З огляду на викладене, апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
за довіреністю - ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 13 травня 2010
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді