У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2014 р.
м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Буга Р.М.,

державного виконавця Бевза Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Жмеринці подання
старшого державного виконавця відділу
ДВС Жмеринського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження особи (боржника) у
праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов’язань,

В С Т А Н
О В И В:

Державний виконавець звернувся в суд з
цим поданням про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України до виконання ним своїх
зобов’язань по сплаті боргу по
аліментах в розмірі 37191,14 грн. на
користь ОСОБА_3 на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Виконавче
провадження відкрито 14.03.2006 за
дублікатом виконавчим листом №2а-305 від
28.08.2003 виданого Ленінським судом м.
Вінниці.

Подання аргументоване тим, що боржник
ухиляється від сплати аліментів, на
виклики державного виконавця не
з’являється, на попередження про
наслідки ухилення від сплати аліментів
не реагує. Згідно отриманих відомостей
в ході здійснення виконавчого
провадження будь-якого майна належного
боржнику, що підлягає опису, не
виявлено. За весь період сплатив
аліментів лише на суму 200 грн.

В судовому засіданні державний
виконавець просив задовольнити
подання, пояснив, що інформації щодо
перетину боржником кордону не
перевіряв, паспортом громадянина
України для виїзду за кордон боржник
не документувався.

Пропозицією суду щодо оголошення
перерви для надання в судове засідання
виконавчого провадження на
підтвердження обґрунтованості свого
подання, державний виконавець не
скористався.

Розглянувши подання та дослідивши
додані до нього документи, суд вважає,
що подання не підлягає задоволенню з
наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу ДВС.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно з ст. 6 ЗУ "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України", підставами для тимчасового
обмеження у праві виїзду громадян
України за кордон є ухилення боржника
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) - до
виконання зобов'язань.

Право державного виконавця на
звернення з поданням до суду про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон виникає лише у разі ухилення
боржника від виконання, покладених на
нього рішенням суду, зобов'язань, тобто
наявність лише самого зобов'язання не
наділяє державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за кордон. Окрім того, факт
ухилення має підтверджуватись
сукупністю доказів, які державний
виконавець повинен зазначити у
поданні. Звернення до суду з таким
поданням не має бути формальним.

Особа, яка має невиконані зобов'язання,
не може вважатися винною в ухиленні,
поки не буде доведено протилежне.
Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови "доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання".
Поняття "ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням" варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо) – такої позиції
притримується Верховний Суд України в
узагальненні судової практики щодо
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України від 01.02.2013.

Отже суд, вислухавши пояснення
державного виконавця та дослідивши
докази представлені державним
виконавцем в обґрунтування свого
подання (копію постанови про відкриття
виконавчого провадження від 14.03.2006,
копію виконавчого листа №2а-305 від
02.11.1998), приходить висновку, що на
підтвердження доводів, викладених у
поданні, державним виконавцем не
надано жодних доказів, що боржник
ухиляється від виконання покладених на
нього зобов’язань за рішенням суду
щодо сплати аліментів в зв’язку з чим
має намір виїхати за кордон, а тому
підстав для тимчасово обмеження
боржника у праві виїзду за кордон
немає.

Керуючись ст. 33 Конституції України,
ст.6 ЗУ "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України" від
21.01.1994, ст.ст.209, 210, 292-294, 377-1 ЦПК України
суд,

У Х В А
Л И В:

Подання старшого державного виконавця
відділу ДВС Жмеринського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_1 про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України до виконання ним своїх
зобов’язань - залишити без
задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Вінницької області
через Жмеринський міськрайонний суд
Вінницької області протягом п’яти
днів з дня отримання її копії.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду

ОСОБА_5