АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-ін.- Литвинова
Доповідач - Слободянюк
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді - Слободянюк
С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф,
КорчевногоГ.В.,

при секретарі - Шалапуді Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну м.Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
31 січня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання внести зміни та
доповнення до договору і нарахувати
проценти на вклад,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» (далі - БАНК ) про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання внести зміни та
доповнення до договору і нарахувати
проценти на вклад.

Зазначав, що 16 серпня 2013 року між ним та
БАНКом було укладено договір
строкового вкладу, за яким він передав
банку 1000 грн. на три місяці на умовах
сплати 16 % річних. Строк вкладу
закінчився 16 листопада 2013 року у
вихідний день, тому кошти було
повернуто відповідно до умов договору
у перший робочий для банку день - 18
листопада 2013 року. Разом з тим, проценти
за користування вкладом за останній
день перед його поверненням - 17
листопада 2013 року нараховано за
ставкою для вкладів «на вимогу», а не за
ставкою, визначеною у договорі від 16
серпня 2013 року. Крім того, нарахування
процентів за депозитом здійснено
починаючи із 19 серпня 2013 року, а не 17
серпня 2013 року - наступного дня після
надходження коштів до банку.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 31 січня 2014 року, залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 6 березня 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено (а.с.87-91,191-121).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 липня 2014 року
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06
березня 2014 року скасовано у частині
вирішення спору про нарахування
процентів за користування вкладом 17
листопада 2013 року, справу у цій частині
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції. В іншій частині
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 31 січня 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 06
березня 2014 року залишено без змін
(а.с.140-142).

В судовому засіданні ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримав,
представник БАНКу - Хитрова Л.В. -
скаргу не визнала.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку про часткове
задоволення скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це
було встановлено судом, 16 серпня 2013
року між ПАТ КБ «ПриватБанком» та
ОСОБА_3 було укладено договір про
заощадження № SAMDN9290 (Вклад
«Стандарт на 3 мес.»). Сума вкладу
становила 1000,00 грн., вклад оформлено
строком на 3 місяці по 16 листопада 2013
року включно та процентна ставка по
вкладу складала 16 % річних. Період
нарахування процентів за вкладом
встановлено - 1 місяць.

18 листопада 2013 року ОСОБА_3 отримав
суму вкладу разом із нарахованими
процентами у розмірі 1013,61 грн., яка
складається із суми вкладу - 1000,00 грн.,
процентів за користування вкладом - 13,59
грн. (за період з 17 жовтня 2013 року по 16
листопада 2013 року) + 0,02 грн. (за 17
листопада 2013 року). Всього відсотків
було нараховано за період з 17 серпня 2013
року (наступний день після надходження
суми вкладу) по 17 листопада 2013 року.

За договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором (ч. 1
с. 1058 ЦК України).

Позивач зазначав, що проценти за
користування вкладом за останній день
перед його поверненням - 17 листопада 2013
року нараховано за ставкою для вкладів
«на вимогу», а не за ставкою, визначеною
у договорі від 16 серпня 2013 року. Крім
того, нарахування процентів за
депозитом здійснено починаючи із 19
серпня 2013 року, а не 17 серпня 2013 року -
наступного після надходження коштів до
банку дня.

Посилаючись на указані обставини,
ОСОБА_3 просив визнати неправомірними
дії банку щодо недонарахування та
виплати не у повному обсязі процентів
за користування депозитними коштами;
зобов'язати банк внести зміни та
доповнення до договору банківського
вкладу

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України,
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Частиною 1 ст. 652 ЦК України передбачено,
що у разі істотної зміни обставин,
якими сторони керувалися при укладенні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

За ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не
досягли згоди щодо приведення договору
у відповідність з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його
розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Закон пов'язує можливість зміни
договору безпосередньо не з наявністю
істотної зміни обставин, а з наявністю
чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК
України, при істотній зміні обставин.

Відмовляючи у задоволенні позову у
частині внесення змін до договору
банківського вкладу, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що позивач не навів обставин,
які б підтверджували сукупність і
наявність таких чотирьох умов, за яких
неправильне нарахування процентів за
останній день користування вкладом
призвело до істотного порушення його
майнових інтересів, чи значною мірою
позбавило того, на що він розраховував.

Строк дії договору банківського
вкладу від 16 серпня 2013 року закінчився,
тому підстави для застосування ст. ст.
651, 652 ЦК України до спірних
правовідносин відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України,банк
виплачує вкладникові проценти на суму
вкладу в розмірі, встановленому
договором банківського вкладу.

Відповідно до п. п. 4, 6 договірних
положень, дія договору припиняється
після виплати усієї суми вкладу разом
із процентами, належними відповідно до
умов договору. Якщо закінчення строку
вкладу припадає на вихідний день, то
виплата суми вкладу здійснюється в
перший робочий для банку день.

Якщо після закінчення строку вкладу не
заявлено про бажання забрати кошти,
вклад автоматично продовжується ще на
один строк. Новий строк вкладу
починається з дня, наступного за датою
закінчення попереднього строку складу.

Враховуючи те, що перебіг тримісячного
строку вкладу сплив 16 листопада 2013 року
у вихідний день, а кошти за вкладом
повернуто у перший робочий для банку
день - 18 листопада 2013 року, саме ця дата
за змістом п. п. 4, 6 договору юридично є
днем закінчення строку вкладу,
максимальною межею нарахувань за
вкладом та початковою точкою відліку
нового строку дії договору.

Заявою від 14 листопада 2013 року ОСОБА_3
відмовився від продовження договору (а.
с. 58).

Наведені обставини свідчать про те, що
договір банківського вкладу на новий
строк не продовжився, а день 17
листопада 2013 року охоплюється періодом
нарахування 16 % річних за депозитом, що
залишено поза увагою суду першої
інстанції.

За таких обставин доводи апеляційної
скарги стосовного донарахування та
виплати процентів у розмірі 16% річних
за 17 листопада 2013 року є
обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у визнанні дій БАНКу
неправомірними, оскільки нарахування
процентів за користування вкладом із
порушенням умов договору само по собі є
неправомірними діями банку, порушене
право позивача у такому разі
захищається шляхом проведення
розрахунків у відповідності із
договірними положеннями. Визнання
неправомірними дій відповідача як
окремий спосіб захисту за таких
обставин не потребується. Доводи
апеляційної скарги стосовно цього не
заслуговують на увагу.

Враховуючи наведене колегія суддів
дійшла висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги,
скасування оскаржуваного рішення в
частині відмови у донарахуванні та
виплати за 17 листопада 2013 року 16%
річних за банківським вкладом,
ухваливши в цій частині нове рішення,
зобов*язавши відповідача здійснити
донарахування та виплату.

Керуючись ст..ст.303,307,309, 313 ЦПК
України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 31 січня 2014 року в частині
відмови у позові про донарахування та
виплату за 17 листопада 2013 року 16%
річних за вкладом скасувати, ухвалити в
цій частині нове рішення наступного
змісту.

Зобов*язати Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПриватБанк» здійснити донарахування
та виплату ОСОБА_3 (іден.номер НОМЕР_1)
проценти у розмірі 16% річних за вкладом
по договору про заощадження № SAMD №
9290 від 16 серпня 2013 року за 17
листопада 2013 року.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» на користь держави
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині рішення Печерського
районного суду м. Києва від 31 січня 2014
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: