22-ц/775/218/2014(м)
інстанції Голуб Т.І.
Суддя-доповідач
н е м У к р а ї н и
03 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
суддів
Гаврилової Г.Л., Мироненко І.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі апеляційну
скаргу Міського комунального
підприємства «Будинкоуправління № 1»
Волноваської міської ради на рішення
Волноваського районного суду
Донецької області від 23 грудня 2013 року
у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до
Міського комунального підприємства
«Будинкоуправління № 1» Волноваської
міської ради та Приватного
підприємства «Будинкоуправління № 1 м.
Волноваха» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -
в с т а н о в и л а:
20 червня 2013 року позивач ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом до МКП
«Будинкоуправління № 1» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди. В обґрунтування
посилалася на те, що відповідач МКП
«Будинкоуправління № 1» не виконує
умови договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, тому покрівля
даху будинку АДРЕСА_1 не виконує
захисну функцію від атмосферних
опадів, в наслідок чого належна їй на
праві власності квартира АДРЕСА_1
неодноразово з 2005 року затоплювалася
дощовими водами і має технічні
пошкодження. Вона неодноразово
письмово зверталася до відповідача,
проте дах будинку до цього часу не
відремонтований. Просила стягнути з
відповідача МКП «Будинкоуправління №
1» вартість відновлювального ремонту у
сумі 10 933 гривні 44 копійки, в рахунок
відшкодування моральної шкоди 5000
гривень, та понесені нею витрати по
оплаті дослідження по оцінки вартості
відновлювального ремонту в сумі 800
гривень, витрати на правову допомогу в
Рішенням Волноваського районного суду
від 23 серпня 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_3 до МКП «Будинкоуправління № 1»
задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Волноваського районного суду
від 31 жовтня 2013 року заочне рішення
суду від 23 серпня 2013 року було
скасовано.

Ухвалою Волноваського районного суду
від 01 листопада 2013 року за клопотанням
представника позивача ОСОБА_4, діючої
на підставі довіреності, в якості
співвідповідача по справі залучено ПП
«Будинкоуправління № 1».

Рішенням Волноваського районного суду
від 23 грудня 2013 року позов ОСОБА_3 до МКП
«Будинкоуправління № 1» задоволено
частково. Стягнуто з МКП
«Будинкоуправління № 1» на користь
ОСОБА_3 в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 10 933 гривні 44
копійки, моральної шкоди 3000 гривень, за
проведення оцінки вартості
відновлювального ремонту 800 гривень та
3000 гривень за надання правової
допомоги. В іншій частині позову
відмовлено.

В задоволені позову ОСОБА_3 до ПП
«Будинкоуправління № 1» про стягнення
матеріальної та моральної шкоди
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі відповідач МПК
«Будинкоуправління № 1» просить
рішення в частині стягнення скасувати,
ухвалити нове про відмову в задоволені
позову. В обґрунтування посилається на
те, що відповідач надавав послуги по
утриманню будинку та споруд,
прибудинкової території до 31 травня 2012
року, в подальшому Волноваська міська
рада розірвала договір з
підприємством. З червня 2012 року послуги
по утриманню будинку позивача
надаються відповідачем ПП
«Будинкоуправління № 1», на адресу
якого і здійснюється оплата
комунальних послуг. Залиття квартири
позивача мало місце у листопаді 2012
року. Доводи позивача, що підприємство
не виконувало доброякісно
житлово-комунальні послуги у період
дії договору не обґрунтовані, жодного
доказу на підтвердження суду надано не
було.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України
справа розглянута за відсутності
позивача ОСОБА_3, яка про день та час
розгляду справи була повідомлена через
свого представника адвоката ОСОБА_4,
про що свідчить розписка (а.с.183).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача МКП
«Будинкоуправління № 1» Гриневич М.В.,
представника відповідача ПП
«Будинкоуправління № 1» Кураксіна Д.С.,
заперечення представника позивача
ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Апеляційний суд, відповідно до вимог
ст. 303 ЦПК України та з урахуванням
роз'яснень п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України №12 від 24
жовтня 2008 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку», перевіряє
рішення суду першої інстанції в межах
апеляційного оскарження в частині
задоволення позову про стягнення з МКП
«Будинкоуправління № 1» матеріальної
та моральної шкоди, відшкодування
судових витрат, оскільки рішення суду
про відмову в задоволені позову до ПП
«Будинкоуправління № 1» сторонами не
оскаржується.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
обов'язок забезпечення збереження
належного технічного стану
багатоквартирних будинків покладено
на підприємства, яке надає послуги в
сфері житлово-комунального
господарства, розмір матеріальної
шкоди підтверджений висновком
незалежного оцінювача, спричинення
моральної шкоди позивачу доведено.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Відповідно до п. п. 4, 5, 10 ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» до повноважень органів
місцевого самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг належать:
визначення виконавця
житлово-комунальних послуг відповідно
до цього Закону в порядку,
затвердженому центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства;
управління об'єктами у сфері
житлово-комунальних послуг, що
перебувають у комунальній власності
відповідних територіальних громад,
забезпечення їх належного утримання та
ефективної експлуатації; здійснення
контролю за дотриманням законодавства
щодо захисту прав споживачів у сфері
житлово-комунальних послуг.

Частиною другою статті 23 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» визначено, що власник має
право доручати повністю або частково
розпоряджатися та управляти належним
йому майном відповідно до закону та
договору балансоутримувачу або
управителю.

Балансоутримувач будинку зобов'язаний
забезпечувати управління майном
власними силами або укладати договір з
юридичною особою на управління майном.

Управитель зобов'язаний: забезпечувати
здійснення профілактичних, поточних,
капітальних та аварійних ремонтів
відповідно до встановлених
стандартами, нормативами, нормами і
правилами вимог щодо строків та
регламентів.

Як вбачається з матеріалів справи
власником квартири АДРЕСА_1 є позивач
ОСОБА_3, а власником будинку в якому
розташована квартира позивача є
Волноваська міська рада.

Покладаючи відповідальність за
заподіяння шкоди на відповідача МКП
«Будинкоуправління № 1» Волноваської
міської ради суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку, що
останній є балансоутримувачем будинку,
оскільки між позивачем та відповідачем
мали місце договірні відносини по
наданню житлово-комунальних послуг.

Так, дійсно, між позивачем ОСОБА_3 та
відповідачем МКП «Будинкоуправління №
1» в 2009 році був укладений договір про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкової території.
Дані послуги надавалися позивачу
відповідачем відповідно до рішення
виконкому Волноваської міської ради №
86 від 10 червня 2009 року «Про
затвердження тарифів на послуги по
утриманню і обслуговуванню житла і
прибудинкової території» та Договору
на виконання послуг по утриманню жилих
будинків і прибудинкової території від
15 червня 2010 року, укладеного між МКП
«Будинкоуправління № 1» та
Волноваською міською радою (а.с. 33-34, 64,
72).

Проте, 03 березня 2012 року між
Волноваською міською радою та
відповідачем МКП «Будинкоуправління №
1» була укладена Додаткова угода до
Договору на виконання послуг по
утриманню жилих будинків і
прибудинкової території від 15 червня
2010 року. Згідно якої внесені зміни до п.
8.1 щодо строків дії цього договору
замість слів «15 червня 2020 року» слід
читати « 31 травня 2012 року». Відповідно
до п.2 Додаткова угода є невід'ємною і
складовою частиною Договору на
виконання послуг по утриманню житлових
будинків та прибудинкових територій
від 15 червня 2010 року і дії до закінчення
строку дії цього договору (а.с. 71).

За таких підстав, висновок суду першої
інстанції про пролонгацію дії
договору, укладеного між позивачем та
відповідачем МКП «Будинкоуправління №
1» є хибним, адже з 31 травня 2012 року
підприємство припинило надавати
позивачу житлово-комунальні послуги у
зв'язку із розірванням з ним договору
власником будинку, Волноваської
міської ради.

Той факт, що мала місце заміна
виконавця по наданню
житлово-комунальних послуг
підтверджується і довідкою, долученої
позивачем ОСОБА_3 до позовної заяви.
Згідно якої позивач, отримуючи
житлово-комунальні послуги,
заборгованості перед ПП
«Будинкоуправління № 1» станом на 01
лютого 2013 року не мала.

Апеляційний суд задовольнив
клопотання представника апелянта про
залучення нових доказів в
обґрунтування доводів апеляційної
скарги, а саме: копію рішення
Волноваської міської ради № 18-521 від 25
травня 2012 року «Про затвердження
рішення виконкому від 03 травня 2012 року
№ 73 «Про затвердження результатів
конкурсу по наданню
житлово-комунальних послуг» (а.с.120),
копію рішення виконкому від 03 травня 2012
року № 73 «Про затвердження результатів
конкурсу по наданню
житлово-комунальних послуг» (а.с.123-125),
копію Договору № 1 від 05 червня 2012 року
«На виконання послуг з утримання
житлових будинків та прибудинкових
територій» (а.с.128), довідку ПП
«Будинкоуправління № 1» (а.с.119),
оскільки такі докази мають суттєве
значення по справі для правильного
вирішення, що відповідає положенням ч.2
ст. 303 ЦПК України.

Так, згідно рішення виконавчого
комітету Волноваської міської ради № 73
від 03 травня 2012 року «Про затвердження
результатів конкурсу по наданню
житлово-комунальних послуг» і Договору
про надання послуг по утриманню жилих
будинків і прибудинкової території № 1
від 05 червня 2012 року, укладеного між
Волноваською міською радою та ПП
«Будинкоуправління № 1», виконавцем
послуг по утриманню жилих будинків і
прибудинкової території в м. Волноваха
з 05 червня 2012 року по 05 червня 2022 року є
відповідач ПП «Будинкоуправління № 1».

До переліку житлових будинків, яким
надаються послуги по утриманню
житлових будинків і прибудинкової
території ПП «Будинкоуправління № 1»,
згідно затвердженого тарифу рішенням
виконкому Волноваської міської ради №
74 від 03 травня 2012 року «Про внесення
змін до рішення виконкому Волноваської
міської ради № 78 від 10 червня 2009 року
«Про затвердження на послуги з
утримання та обслуговування житла та
прибудинкових територій», входе
житловий будинок АДРЕСА_1.

Отже, виходячи з наведеного, з червня 2012
року будинок позивача знаходився на
обслуговуванні та утриманні
відповідача ПП «Будинкоуправління №
1».

Суд першої інстанції, залучивши до
участі у справі за клопотанням сторони
позивача поряд з відповідачем МКП
«Будинкоуправління № 1»
співвідповідачем ПП
«Будинкоуправління № 1», разом з тим, не
визначив хто є належним відповідачем,
адже не встановив коли мало місце
залиття.

Позивач, звертаючись з даним позовом
вказувала на те, що залиття її квартири
мало місце неодноразово, починаючи з 2005
року. Натомість, окрім загальних
тверджень, будь-яких доказів як це
передбачено ст. 60 ЦПК України, стороною
позивача, а ні суду першої інстанції, а
ні апеляційному суду, надано не було.

Акт про залиття квартири позивача
складено 16 січня 2013 року, проте в ньому
не зазначена конкретна дата, коли мало
місце залиття.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме: звіту про оцінку вартості
відновлювального ремонту, згідно якого
спеціалістом оцінщиком 30 листопада 2012
року була оглянута квартира позивача і
зафіксовані сліди намокання (а.с. 4-8);
заяви ОСОБА_3 до директора
Будинкоуправління про ремонт покрівлі
будинку від 11 січня 2012 року, в якій
позивач зазначає, що раніше близько
півтора місяці тому, була прийнята її
заявка про усунення течі покрівлі, але
ніяких робіт не виконано (а.с.37).

За таких обставин, сторонами в суді
апеляційної інстанції було погоджено,
що залиття квартири позивача в 2012 році
мало місце на прикінці листопада.

Згідно ст. ст. 1166, 1167 ЦК України
матеріальна і моральна шкода, завдана
пошкодженням майна особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Виходячи з положень ст.ст. 1166, 1167 ЦПК
України, на підставі яких суд вирішив
спір, єдиною підставою для
цивільно-правової відповідальності за
завдання шкоди є правопорушення, що
включає як складові елементи шкоду,
протиправне діяння особи, котра її
завдала, причинний зв'язок між ними, а
також вину заподіювача шкоди.

Втім, в ході судового розгляду, не
доведено, що залиття квартири позивача
в установлений період трапилось саме з
вини відповідача МКП
«Будинкоуправління № 1», не доведено
якими саме діями чи бездіяльністю
відповідача в період коли мало місце
залиття позивачу було заподіяно
матеріальну шкоду, а також наявність
причинно-наслідкового зв'язку між цими
діями чи бездіяльністю та заподіяною
шкодою.

За таких підстав колегія суддів дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову ОСОБА_3
до МКП «Будинкоуправління № 1» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Як при розгляді справи в суді першої
інстанції, так і при розгляді справи в
апеляційному суді, сторона позивача
наполягала на тому, що не має жодних
претензій у зв'язку із залиттям
квартири до відповідача ПП
«Будинкоуправління № 1».

Враховуючи наведене, відповідно до ст.
309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є порушення або
неправильне застосування норм
процесуального права, тому апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення шкоди скасуванню з
постановлянням нового рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки в задоволенні позову
відмовлено, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, судові витрати понесені
позивачем ОСОБА_3 при зверненні до суду,
відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Міського
комунального підприємства
«Будинкоуправління № 1» Волноваської
міської ради задовольнити.

Рішення Волноваського районного суду
Донецької області від 23 грудня 2013 року
в частині стягнення з Міського
комунального підприємства
«Будинкоуправління № 1» матеріальної
та моральної шкоди, судових витрат,
скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_3 до Міського
комунального підприємства
«Будинкоуправління № 1» Волноваської
міської ради про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
відмовити.

В решті рішення суду залишити без
зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
Л.І. Песоцька

Судді:
Г.Л.
Гаврилова

І.П.
Мироненко