РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/10246/14-ц

2/643/3915/14

23.10.2014 Московський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого - Скотаря А.Ю.;

при секретарі - Кречетовій М.А.;

за участю представників:
позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа:
приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання договору дарування
недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаною
позовною заявою в обґрунтування якої
зазначив, що був власником квартири
АДРЕСА_1, яку погодився передати у
власність донці - ОСОБА_4 за умови його
довічного утримання останньою,
забезпечення продуктами харчування,
ліками та надання допомоги по
господарству.

11.06.2004 відповідач привезла його до
приватного нотаріуса в кабінеті якої
він, не ознайомлюючись, підписав
підготовлені останнім документи,
вважаючи, що підписав договір
довічного утримання, за яким донька
буде його доглядати до смерті.

Відносини між сторонами були гарні
доки позивач мав можливість самостійно
себе доглядати, проте після погіршення
стану здоров'я (перенесення операції та
обмеження самостійного пересування)
відповідач фактично відмовилась від
нього. В восени 2014 року йому стало
відомо, що 11.06.2004 було укладено не
договір довічного утримання, як він
вважав, а договір дарування, за яким він
подарував свою квартиру донці. Позивач
зазначає, що під час укладення договору
від 11.06.2004 він помилявся щодо обставин,
які мають істотне значення, а саме
вважав, що укладає не договір
дарування, а договір довічного
утримання.

Про вказане свідчать і ті факти, що
позивач до теперішнього часу проживає
в спірній квартирі, оплачує комунальні
послуги, а відповідач зареєстрована та
мешкає за іншою адресою, у власному
будинку, тобто навіть не прийняла дар.

ОСОБА_3 зазначає, що наміру дарувати
квартиру він не мав, іншого житла для
проживання не має, під час підписання
договору помилявся щодо його природи,
отже просить визнати договір дарування
спірної квартири від 11.06.2004 недійсним.

В суді позивач підтримав позовні
вимоги, просив їх задовольнити в
повному обсязі та дав пояснення
відповідно до обставин, викладених в
позові. При цьому не заперечував, що
тривалий час разом зі своєю дружиною
мешкав в будинку відповідача,
знаходився на утриманні останньої, яка
відвідувала його в лікарні коли той
занедужав, проте вважає, що такі дії з
боку доньки були викликані саме
укладенням договору довічного
утримання.

Відповідач проти позову
заперечувала, зазначивши, що
ініціатива подарувати їй спірну
квартирою виходила від батька, це було
його бажанням та волею. Жодних
домовленостей щодо утримання
відповідача між сторонами не було і для
цього не було потреби, так як вона
завжди піклувалась про батька, який
тривалий час разом зі своєю дружиною
мешкав в її будинку, а спірну квартиру
здавав в оренду. Лікування батька
завжди оплачувала відповідач, як і
останню операцію, пов'язану з переломом
стегна. Крім того, просила застосувати
до вимог позивача позовну давність.

Від третьої особи надійшла заява
про слухання справи за її відсутності.

Суд, заслухавши сторони, допитавши
свідків, дослідивши надані докази,
встановив наступні обставини і
відповідні їм правовідносини: згідно
договору дарування квартири від 11.06.2004
(далі Договір) ОСОБА_3 передав у
власність безоплатно, а ОСОБА_4
прийняла двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.
За п. 6 Договору сторони домовились, що
прийняття ОСОБА_4 документів, що
посвідчують право власності на
квартиру, що є предметом цього
договору, є прийняттям дарунка (а.с. 6).

З погляду на вказані положення
Договору твердження ОСОБА_3 про
неприйняття відповідачем дарунку, так
як в спірній квартирі продовжував
проживати, сплачувати комунальні
послуги позивач, не є вірним.

Приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5 в
своїй заяві на адресу суду зазначила,
що посвідчувала 11.06.2004 договір
дарування квартири, за яким ОСОБА_3
передав у власність безоплатно ОСОБА_4
квартиру АДРЕСА_1. При цьому нотаріусом
було встановлено дійсні наміри сторін
шляхом встановлення однакового
розуміння значення, умов правочину та
його правових наслідків (а.с. 30).

Враховуючи викладене суд вважає, що
відсутні належні та допустимі докази,
які б вказували, що під час укладання
Договору дарувальник помилявся щодо
обставин, які мають істотне значення,
як то щодо природи правочину, його
наслідків, прав та обов'язків сторін.

В суді допитані свідки, які дали
наступні показання: ОСОБА_6 пояснила, що
є соціальним робітником єврейського
центру ХЕСД, де на обліку перебуває
ОСОБА_3, і з літку 2014 року відвідує
останнього: готує, прибирає, купує
продукти. Зі слів ОСОБА_3 їй відомо, що
він мешкав у своєї доньки, проте вони
посварились і в літку він переїхав до
своєї квартири. Тоді ж дізнався, що
квартира подарована донці, хоча він
ніколи не мав такий намір, а укладав з
донькою договір довічного утримання.

Свідок ОСОБА_7 показав, що є сусідом
ОСОБА_3, який мешкає в квартирі АДРЕСА_1.
Позивач після операції пересувається
на костилях і він на прохання
останнього придбав йому продукти
харчування, хліб. Раніше ОСОБА_3 мешкав
у доньки, проте в останній час - у
вказаній квартирі. Зі слів ОСОБА_3 з
донькою він посварився і вона його не
відвідує, хоча квартиру, в якій він
проживає, він «відписав» на доньку.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8
показала, що з ОСОБА_3 знайома давно
через свого колишнього чоловіка,
ОСОБА_9, який працював разом з
позивачем. Також знайома з донькою
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 Свідок пам'ятає, що в
літку 2004 року зустрілась з сторонами
біля Харківського БТІ, де, з їх слів,
вони оформлювали договір дарування
квартири ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4 Також
сторони запрошували її відсвяткувати з
ними вказану подію, проте вона
відмовилась. Останні років 10-ть вона не
спілкувалась і навіть не бачилась з
сторонами.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що на протязі
всього життя товаришує з ОСОБА_4, часто
буває у неї в гостях, де до літа цього
року проживав батько останньої. ОСОБА_4
утримувала його на добровільних
засадах, як і повинна робити донька, в
них були гарні стосунки. Свідку відомо
про бажання ОСОБА_3 подарувати свою
квартиру донці, так як позивач
неодноразово висловлювався про це в
присутності ОСОБА_10, що й здійснив в 2004
році. На весні 2014 року ОСОБА_3 впав та
зламав стегно. Доглядала батька,
відвідувала в лікарні та оплатила
операцію відповідачка, проте після
одужання ОСОБА_3 з'їхав на спірну
квартиру.

Вказані показання свідків, на думку
суду, характеризують відносини між
батьком та донькою, які склались
останнім часом, проте в жодному разі не
підтверджують наявність помилки
відповідача під час укладення спірного
договору, що могло б слугувати,
відповідно до ст. 229 ЦК України,
підставою для визнання Договору
недійсним.

З погляду на вищевикладене суд,
приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 60
ЦПК України, приходить до висновку, що
обставини, на які посилається позивач,
не є доведеними, позовні вимоги є
безпідставними і необґрунтованими,
отже такими, що не підлягають
задоволенню.

Враховуючи, що в задоволенні позовних
вимог суд відмовляє саме через їх
недоведеність, застосування позовної
давності є зайвим.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 203, 215, 229, 717 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа:
приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання договору дарування
недійсним залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Московський районний суд м. Харкова
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутніми у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з моменту отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

А.Ю. Скотар