Справа №
провадження № 2з/201/208/2014
У Х В А Л А

16 жовтня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська у складі

головуючого судді
Демидової С.О.

при секретарі
Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську заяву
ОСОБА_1 про забезпечення його позову до
ОСОБА_2 про розподіл домоволодіння та
земельної ділянки, -

В С Т
А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
знаходиться вказана цивільна справа.

09 жовтня 2014 року ОСОБА_2 подано
заяву про забезпечення його позову
шляхом накладення арешту на будинок та
земельну ділянку, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, та заборонити ОСОБА_2
відчужувати 67/200 частки спірного
домоволодіння, посилаючись на те, що 07
жовтня 2014 року йому стало відомо, що
представник ОСОБА_2 05 та 06 жовтня 2014
року у відсутність мешканців будинку
вивіз все майно, меблі та вселив
сторонніх осіб, які повідомили про
намір придбати спірне домоволодіння та
земельну ділянку.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в
судовому засіданні заяву підтримала в
повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення заяви про забезпечення
позову.

Вислухавши сторони, розглянувши
заяву, дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заява підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 153 Цивільного
процесуального кодексу України заява
про забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.3 ст. 151 Цивільного
процесуального кодексу України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до п.1, п. 2 ч.1 ст. 152
Цивільного процесуального кодексу
України позов забезпечується
накладенням арешту та майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або і інших осіб та забороною вчиняти
певні дії.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовної заявою, в якій з урахуванням
уточнених позовних вимог просить
провести розподіл домоволодіння
АДРЕСА_1, виділивши в натурі та визнати
право власності на 134/200 частини
спірного домоволодіння; виділити
ОСОБА_2 в натурі та визнати право
власності на 66/200 частин домоволодіння;
змінити розмір часток права власності
співвласників; встановити порядок
користування земельною ділянкою за
зазначеною адресою по 1 варіанту
будівельно-технічної експертизи.

ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовною заявою, в якій останній
просить встановити факти, що у садибі
по АДРЕСА_1 здійснено виділ в натурі
кожному із співвласників
відокремленого майна за угодою та те,
що рішенням виконавчого комітету
Жовтневої районної ради було невірно
встановлені розміри належних
співвласникам часток на нерухоме
майно; визнати незаконним Державний
акт про право власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку та усунути перешкоди
у володінні та користуванні власністю.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України
передбачено, що види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
роз'яснено, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення позов,
який просить застосувати особа, котра
звернулася з такою заявою, позовним
вимогам. Вирішуючи питання про
забезпечення позову суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Враховуючи положення ст. ст. 151, 152 ЦПК
України та зазначені роз'яснення
Постанови Пленуму Верховного Суду
України, суд вважає що між сторонами
дійсно виник спір щодо володіння та
користування домоволодінням та
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1
та існує реальна загроза у утрудненні
виконання рішення суду у випадку
прийняття його на користь ОСОБА_1, а
тому суд вважає за необхідне
задовольнити заяву про забезпечення
позову, наклавши арешт на
домоволодіння та земельну ділянку, що
розташовані: за адресою: АДРЕСА_1 та
заборонити ОСОБА_2 відчужувати 67/200
частин спірного домоволодіння.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 294 ЦПК України,
суд -

У
Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення його
позову до ОСОБА_2 про розподіл
домоволодіння та земельної ділянки -
задовольнити.

Накласти арешт на домоволодіння та
земельну ділянку, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_2
відчуження 67/200 частин спірного
домоволодіння.

Копію ухвали для виконання направити
до Жовтневого відділу ДВС ДМУЮ та до
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом 5 днів з дня
її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення
позову не зупиняє її виконання.

Строк пред'явлення до виконання ухвали,
як виконавчого документа - один рік.

Адреси сторін:

Позивач: ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_3

Суддя
С.О.Демидова