Справа № 686/7439/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

14.10.2014

Хмельницький міськрайонний суд в
складі :

головуючої - судді Порозової І.Ю.

секретаря Гарячої Д.А.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Хмельницькому справу за позовом
публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Приват банк» до
ОСОБА_1, з участю третьої особи першого
міського відділу державної виконавчої
служби Хмельницького міськрайонного
управління юстиції про звільнення
майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ :

14.04.2014 року публічне акціонерне
товариство Комерційний банк «Приват
банк» звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_1 про звільнення майна з-під
арештів, а саме транспортного засобу
марки Mercedes-benz 2448, 1994 року випуску, номер
кузова НОМЕР_1, номер державної
реєстрації НОМЕР_3 та причіпа марки
Heinrich Wellmeyer, 1998 року випуску, тип
т/з:причіп-фургон-Е, номер кузова
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_4, що
накладено постановами державного
виконавця першого міського відділу
Державної виконавчої служби України
Хмельницького міськрайонного
управління юстиції від 18.11.2010 року,
22.05.2009 року та 18.11.2010 року. В
обгрунтування позовних вимог,
представник банку посилається на те, що
банк являється заставодержателем
вказаного майна відповідно до договору
від 04.04.2008 року, на яке державним
виконавцем в подальшому було накладено
арешт, що порушує пріоритетне право
банку на реалізацію майна.

В судове засідання представник
позивача не з'явилася, про день та час
слухання справи повідомлена належним
чином, подала заяву про розгляд справи
у її відсутності з зазначенням згоди на
заочний розгляд справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлявся належним чином,
шляхом оголошення в пресі, причину
неявки суду не повідомив, тому
відповідно до ст.169 ч.4, 224 ЦПК України
суд проводить заочний розгляд справи.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про день та час
слухання справи повідомлений належним
чином.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про задоволення
позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.04.2008 року між
ПАТ КБ«Приват банк» та ОСОБА_1 укладено
договір кредиту №219883-SOGL в сумі 60 000
доларів США. В забезпечення виконання
умов кредитного договору 04.04.2008 року
між тими ж сторонами укладено договір
застави транспортних засобів Mercedes-benz
2448, 1994 року випуску, номер кузова
НОМЕР_1, номер державної реєстрації
НОМЕР_3 та причіпа марки Heinrich Wellmeyer, 1998
року випуску, тип т/з:причіп-фургон-Е,
номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_4. Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 12.08.2010 року в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 04.04.2008 року
звернуто стягнення на вказані
транспортні засоби. З метою виконання
вказаного рішення суду, а також
стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Хмельницькобленерго», державним
виконавцем першого міського відділу
ДВС Хмельницького міськрайонного
управління юстиції 18.11.2010 року, 22.05.2009
року накладено арешт на належні
боржнику транспортні засоби.
Відповідно до листа ПАТ
«Хмельницькобленерго» від 19.09.2014 року
ПАТ «Хмельницькобленерго» в особі
Хмельницького РЕМ не зверталося до
виконавчої служби м.Хмельницького про
відкриття виконавчого провадження з
вимогами до ОСОБА_1.

Вказані обставини підтверджуються
кредитною угодою №219883-SOGLвід 04.04.2008
року; договором застави від 04.04.2008 року;
повідомленням ДВС від 04.07.2014 року;
постановою ДВС від 18.11.2010 року; витягом
про наявні арешти; рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від
12.08.2010 року; листом ПАТ
«Хмельницькобленерго» від19.09.2014.

Згідно ч.1 ст.585 ЦК України право
застави виникає з моменту укладення
договору застави, а у випадках, коли
договір підлягає нотаріальному
посвідченню, - з моменту його
нотаріального посвідчення.

Ч.2 ст.55 Закону України «Про виконавче
провадження» визначено, що державним
виконавцем за постановою про відкриття
виконавчого провадження або за
постановою про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
може бути накладений арешт у межах суми
стягнення за виконавчими документами з
урахуванням витрат, пов'язаних з
проведенням виконавчих дій на
виконання на все майно боржника або на
окремо визначене майно боржника.

Ст.12 Закону України «Про заставу»
передбачено, що реєстрація обтяження
надає відповідному обтяженню чинності
у відносинах з третіми особами, якщо
інше не встановлено цим Законом.

В силу ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Згідно ч.1 ст.54 цього Закону звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя. Ч.3 цієї
статті визначено, що для задоволення
вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю. Відповідно до ч.4
ст.54 цього Закону про звернення
стягнення на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

В силу ст. 589 ЦК України, у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ст.19 Закону України «Про
заставу» за рахунок заставленого майна
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення, включаючи
проценти, відшкодування збитків,
завданих прострочкою виконання (а у
випадках, передбачених законом чи
договором, - неустойку), необхідні
витрати на утримання заставленого
майна, а також витрати на здійснення
забезпеченої заставою вимоги, якщо
інше не передбачено договором застави.

Рішенням суду від 12.08.2010 року надано
право Приватбанку самостійного
продажу заставного майна з укладенням
договору купівлі-продажу від імені
заставодавця.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що ПАТ КБ«Приватбанк» як
заставодержатель має право вимагати
звільнення заставленого майна з під
арешту.

Судові витрати по справі
розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215, 224 ЦПК
України, ст.ст. 328, 334 ЦКУкраїни, ч. 6 ст.52,
60 Закону України України "Про виконавче
провадження", ст. 12, 19 Закону України
«Про заставу», суд

В И Р І Ш И
В :

Позов задовольнити.

Зняти арешти з транспортних засобів
Mercedes-benz 2448, 1994 року випуску, номер
кузова НОМЕР_1, номер державної
реєстрації НОМЕР_3 та причіпа марки
Heinrich Wellmeyer, 1998 року випуску, тип
т/з:причіп-фургон-Е, номер кузова
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_4, що
накладені постановами державного
виконавця першого міського відділу ДВС
Хмельницького міськрайонного
управління юстиції від 18.11.2010 року та
22.05.2009 року.

Рішення може бути переглянуте судом,
що його ухвалив за письмовою заявою
відповідача, яка подається протягом 10
днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

копія вірна

суддя підпис