справа № 125/1813/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17.09.2014 Барський
районний суд Вiнницької області

в складі:
головуючого Переверзєва С.В.

при секретарі Данилів Л.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бар Вiнницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до
ОСОБА_3, третя особа без самостійних
вимог - Орган опіки і піклування
Барської районної державної
адміністрації про позбавлення
батьківських прав, стягнення
аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду ОСОБА_1
вказала, що ОСОБА_2 в с.Колосівка
Барського району Вінницької області
народився її племінник ОСОБА_2.
Відповідач є його мамою. Однак, ще в 2000
році ОСОБА_3 залишила хлопчика у
позивача, де він проживає до цього часу.
ОСОБА_1 займається його вихованням,
здійснює за ним догляд, матеріально
утримує, тобто фактично замінила
ОСОБА_2 матір. Натомість відповідач за 14
років лише кілька раз відвідувала сина,
матеріальної допомоги на його
утримання не надає, не цікавиться його
життям та здоров'ям, не приймає участі у
вихованні, догляді та фізичному
розвитку, а отже не виконує своїх
батьківських обов'язків. Батька у
ОСОБА_2 нема, оскільки відомості про
нього у свідоцтві про народження
записані зі слів матері. А тому, ОСОБА_1
звернулась до суду та просить ухвалити
рішення, яким позбавити ОСОБА_3
батьківських прав відносно сина
ОСОБА_4, ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повність та наполягала на їх
задоволенні.

Неповнолітній ОСОБА_2 в судовому
засіданні пояснив, що позивач фактично
замінила йому маму, повністю утримує
його. Відповідач ним не цікавиться, не
приймає участі у його житті, забрати у
свою сім'ю не намагалась, хоча позивач
ніколи не заперечувала спільного його
проживання з мамою.

Представник третьої особи -
Органу опіки і піклування Барської
райдержадміністрації Зозуляк В.Л., яка
діє на підставі доручення, просила
позовні вимоги задовольнити, оскільки
таке рішення відповідатиме інтересам
дитини.

За таких обставин,
відповідно до ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України,
суд вирішив розглянути справу на
підставі наявних у ній доказів і
ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача,
неповнолітнього ОСОБА_2, представника
третьої особи, дослідивши матеріали
справи та оцінивши докази, вважає, що
позов доведений та обґрунтований і
його слід задовольнити повністю. До
такого висновку суд дійшов з
наступного.

ОСОБА_2 в с.Колосівка Барського
району Вінницької області народився
племінник позивача ОСОБА_2, що
підтверджується витягом з Державного
РАЦС громадян про народження.
Відповідач є мамою хлопчика. Однак, ще в
2000 році ОСОБА_3 залишила сина у позивача
де він проживає до цього часу. Саме
ОСОБА_1 займається його вихованням,
здійснює за ним догляд, матеріально
утримує, тобто фактично замінила
ОСОБА_2 матір. Натомість відповідач за 14
років лише кілька раз відвідувала сина,
матеріальної допомоги на його
утримання не надає, не цікавиться його
життям та здоров'ям, не приймає участі у
вихованні, догляді та фізичному
розвитку, а отже не виконує своїх
батьківських обов'язків. Дані факти
підтверджуються довідками виконкому
Гаївської сільської ради Барського
району №58 від 17.03.2014 року та №147 від
02.04.2014 року, довідкою Гаївської ЗОШ І-ІІ
ступенів №91 від 11.04.2014 року,
характеристикою Чернятинського
коледжу Вінницького НАУ №14 від 20.03.2014

року.

Батька у неповнолітнього ОСОБА_2
нема, оскільки відомості про нього у
свідоцтві про народження записані зі
слів матері.

Неналежне виконання батьківських
обов'язків відповідач пояснює
наявністю у неї ще п'яти дітей та
низькими матеріальними статками. Дане
підтверджується письмовими
поясненнями ОСОБА_3 та довідкою про
склад її сім'ї, виданою Смордівською
сільською радою за №294 від 29.04.2014 року.

Однак, Орган опіки і піклування
Барської райдержадміністрації дійшов
висновку, що така поведінка
відповідача є неналежною і ухилення її
від виконання батьківських обов'язків
є підставою для позбавлення
батьківських прав відносно сина
ОСОБА_4, про що свідчить відповідний
висновок за №01-1-36/1606 від 07.07.2014 року.

Відповідно до ст. ст.150,157 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини зобов'язаний брати
участь у її вихованні та утриманні.

Згідно п.16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 30.03.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»,
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний

розвиток як складову виховання; не
спілкуються з дитиною в обсязі,
необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не

виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини за умови
винної поведінки батьків, свідомого
нехтування ними своїми обов'язками.

Частини 3, 4 ст.155 СК України
зазначають, що відмова батьків від
дитини є неправозгідною, суперечить
моральним засадам суспільства, а
ухилення батьків від виконання
батьківських обов'язків є підставою
для покладення на них
відповідальності, встановленої
законом.

Пункт 2 частини 1 статті 164 СК
України передбачає, що мати може бути
позбавлена батьківських порав, якщо
вона ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Не виконання ОСОБА_3
передбачених законом вимог щодо
належного виховання та догляду за
сином є підставою для позбавлення її
батьківських прав.

За таких обставин суд вважає доцільним
позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
батьківських прав відносно сина
ОСОБА_2, ОСОБА_2.

Згідно ч.2 ст. 166 Сімейного
Кодексу України, особа позбавлена
батьківських прав, не позбавляється
обов'язку щодо утримання дитини.
Одночасно з позбавленням батьківських
прав суд може на вимогу позивача або за
власною ініціативою вирішити питання
про стягнення аліментів на дитину.

Ненадання відповідачем в
добровільному порядку матеріальної
допомоги на утримання дитини є
підставою для задоволення позову в
частині стягнення аліментів. Тому суд
вирішив стягувати з відповідача на
користь позивача аліменти на утримання
неповнолітнього сина в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку та
доходів щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з часу
звернення і до досягнення дитиною
повноліття.

На підставі п.1 ст.367 ЦПК України суд
допускає рішення до негайного
виконання в частині стягнення розміру
аліментів за один місяць.

На підставі викладеного,
керуючись ч.4 ст.169, ст.225, ст.226 України,
ст.150, ст.164, ст.166, ст.180, ст.182, ст.183, ст.191
СК України, ЗУ «Про охорону дитинства»,
п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №3 від 30.03.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав», суд,

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
батьківських прав відносно сина
ОСОБА_2, ОСОБА_2.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітнього
ОСОБА_2, ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини
всіх видів заробітку та доходів
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 14 липня 2014 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Вінницької області
протягом 10 діб.

СУДДЯ: