Провадження №2/761/6609/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі:
Маліченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та
інтересах малолітнього ОСОБА_3, треті
особи : ОСОБА_4, ОСОБА_5, Служба у справах
дітей Шевченківської районної в м.
Києві державної адміністрації,
Шевченківський районний відділ ДМС
України у м. Києві про захист порушених
прав власника приміщення шляхом
усунення перешкод у його використанні,
-

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернулася до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та
інтересах малолітнього ОСОБА_3 (далі -
відповідач), треті особи : ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Служба у справах дітей
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації,
Шевченківський районний відділ ДМС
України у м. Києві про захист порушених
прав власника приміщення шляхом
усунення перешкод у його використанні.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що є єдиним власником
7/100 частин приватного будинку АДРЕСА_2
що підтверджується договором про
розподіл майна подружжя від 11.06.2009 року.
Загальна площа приміщення становить
38,2 кв.м., де житлова площа складає 17,5
кв.м., з яких 9,4 кв.м. - це житлова кімната,
а 8,1 кв.м. - це мансарда, яка в зимовий
період не опалюється, тому фактично
непридатна для проживання. Окремої
ванної кімнати в 7/100 частин будинку
немає, а душова кабіна знаходиться на
кухні. Позивач в цьому помешканні
проживає разом з третьою особою ОСОБА_2,
яка є ї повнолітньою донькою, займаючи
житлову площу у розмірі 9,4 кв.м. в період
опалювального сезону, а у літній період
донька займає другу кімнату (мансарду).
У даному помешканні зареєстровано 5
осіб: позивач, її колишній чоловік, двоє
її дочок та онук. Відповідач з 2006 року
не проживає у спірному помешканні, а її
малолітній син жодного дня там не
проживав. Відповідач разом зі своїм
сином та чоловіком проживають своєю
сім'єю за іншою адресою. Між позивачем
та відповідачем виник конфлікт,
пов'язаний з правом користування жилим
приміщенням, вимагала вселення.
Відповідач зловживає своїми правами.
Фактично маючи реальну можливість
вибору реєстрації місця проживання
свого та сина за трьома адресами,
віддала перевагу проведення
реєстрації двох осіб у помешканні
позивача, яке не придатне для
проживання осіб у такій кількості. Тому
позивач просила суд усунути перешкоду
користування належним позивачу
житловим приміщенням, розташованим за
адресою : АДРЕСА_2 зі сторони
відповідача та її малолітнього сина,
які зареєстровані за вказаною адресою
шляхом зняття їх з реєстрації;
позбавити відповідача та її
малолітнього сина, які зареєстровані
за вказаною адресою права користування
даним житловим приміщенням; зняти з
реєстраційного обліку Шевченківського
районного відділу ДМС України у м.
Києві відповідача та її малолітнього
сина.

В судовому засіданні позивач,
представник позивача позовні вимоги
підтримали з підстав, викладених в
позовній заяві та просили їх
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала та просила
суд відмовити в їх задоволенні. Суду
пояснила, що з 2008 року перебуває в
зареєстрованому шлюбі, проживає разом
з чоловіком та сином по АДРЕСА_3 де
знайомі дозволили тимчасово проживати,
але без права реєстрації. Після
виконання рішення суду про вселення
відповідачка разом з сином не
проживала по АДРЕСА_2 оскільки, боїться
за себе та сина. Відповідач не має у
власності житла, а також відсутнє
житло, де б вона могла зареєструвати
своє та сина місце проживання.
Відповідач нікому не чинить перешкод у
користуванні приміщенням по АДРЕСА_2 та
має намір проживати там з сином в
будь-якій кімнаті, куди буде доступ.

Третя особа ОСОБА_2 позов підтримала та
просила суд його задовольнити. Суду
пояснила, що проживає разом з
позивачем, яка є її матір'ю, з її згоди,
зареєстрована у спірному помешканні, а
також уклала договір оренди мансарди з
позивачем та сплачує за це кошти.
Боїться залишатися в будинку у зв'язку
з неправомірними діями відповідача та
її чоловіка.

Представник третьої особи Служби у
справах дітей Шевченківської районної
в м. Києві державної адміністрації не
підтримала позов, суду пояснила, що
враховуючи інтереси малолітньої
дитини відповідача, відсутні підстави
для задоволення позову.

Треті особи ОСОБА_5 та Шевченківський
районний відділ ДМС України у м. Києві в
судове засідання не з'явились, про день
та час розгляду справи повідомлені
судом належним чином, про причини
неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, відповідача,
третьої особи ОСОБА_2, представника
третьої особи Служби у справах дітей
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації, повно та
всебічно дослідивши матеріали справи,
надані докази, приходить до висновку,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 16.03.1995 року
ОСОБА_1 та членам її сім'ї ОСОБА_5,
ОСОБА_2, ОСОБА_2 в рівних долях належала
квартира АДРЕСА_1, яка в подальшому
22.10.1996 року була продана та 21.11.2002 року
третьою особою ОСОБА_5 придбано 7/100
частин будинку АДРЕСА_2

На даний час позивачу належить 7/100
частин будинку АДРЕСА_2 що
підтверджується договором про
розподіл майна подружжя від 11.06.2009 року.

В спірному помешканні зареєстровані:
позивач - з 22.04.2008 року, колишній чоловік
позивача третя особа ОСОБА_5 - з 15.07.2003
року, дочка позивача третя особа ОСОБА_2
- з 22.04.2008 року, дочка позивача
відповідач ОСОБА_2 - з 07.12.2007 року, син
відповідачки ОСОБА_3 - з 18.03.2008 року.

02.02.2008 року відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
віці 15 років уклала шлюб з ОСОБА_6, від
якого у них ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився
син ОСОБА_3.

Як пояснила в судовому засіданні
відповідач, у зв'язку з вагітністю та
необхідністю постановки на облік, вона
дізналася, що її місце проживання не
зареєстроване, а тому звернулася до
правоохоронних органів та була
зареєстрована за місцем реєстрації
своїх батьків у спірному помешканні.
Позивач чинила їй перешкоди у
проживанні, а тому відповідач
зверталася до суду з позовом про
вселення у спірне помешкання.

Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини (ч.3 ст. 61
ЦПК України).

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
28.05.2014 року, яка залишена без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.07.2014 року,
ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні
позовних вимог щодо скасування рішення
Шевченківського районного відділу
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві
про перереєстрацію місця проживання
ОСОБА_2 та її сина за адресою : АДРЕСА_2
та зобов'язання виключити з адресної
картки будинку інформацію про
реєстрацію постійного місця
проживання.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 10.07.2013 року у цивільній
справі №761/2677/13-ц, яке залишено без змін
ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
16.10.2013 року встановлено, що
відповідачці чиняться перешкоди у
користування спірним помешканням зі
сторони позивача, а відповідач має всі
законні підстави для проживання у
спірному помешканні, у зв'язку з чим
було прийнято рішення про вселення
ОСОБА_2 разом з її неповнолітнім сином в
7/100 частин будинку АДРЕСА_2 які належать
ОСОБА_1 та зобов'язано її не чинити
перешкод у користуванні, а в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4
до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та зняття її з реєстрації
відмовлено в повному обсязі.

28.03.2014 року державним виконавцем органу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві винесено постанови
ВП №40741122 та ВП №40741419 про закінчення
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа №761/2677/13-ц
виданого Шевченківським районним
судом м. Києва 08.11.2013 року про вселення
ОСОБА_2 разом з її неповнолітнім сином
ОСОБА_3 в 7/100 частин будинку АДРЕСА_2 які
належать ОСОБА_1 та зобов'язання ОСОБА_1
не чинити перешкоди ОСОБА_2 та її
неповнолітньому синові ОСОБА_3 у
користуванні 7/100 частинами будинку
АДРЕСА_2 у зв'язку з фактичним
виконанням рішення суду.

02.04.2014 року вищезазначені виконавчі
провадження були відновлені у зв'язку з
надходженням заяви стягувача про
відновлення виконавчого провадження,
оскільки, боржниця ОСОБА_1 чинить
перешкоди у проживанні (перебуванні)
ОСОБА_2 разом з її неповнолітнім сином в
7/100 частин будинку АДРЕСА_2 а саме
змінила замок до будинку.

24.04.2014 року зупинені виконавчі
провадження, оскільки, державним
виконавцем направлено до
Шевченківського районного суду м.
Києва заяву про встановлення способу
та порядку виконання рішення суду.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 23.10.2013 року у цивільній
справі №761/19893/13-ц, яке залишено без змін
ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
05.02.2014 року, встановлено поважні
причини відсутності відповідача понад
встановлені строки за місцем
реєстрації проживання, а саме, що
ОСОБА_2 разом із своїм сином
намагається через суд вселитися у
спірне помешкання, оскільки, з боку
позивача ОСОБА_1 їй чиняться перешкоди,
а тому було відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житлом та зняття з
реєстраційного місця проживання.

Відповідно до договору дарування від
21.10.1996 року позивач подарувала своїм
дочкам - відповідачці та третій особі
ОСОБА_2 половину жилого будинку з жилою
площею 25 кв.м., що знаходиться в с.
Бондарі Чорнухінського району
Полтавської області, який згідно
довідки сільського голови 1925 року
побудови, матеріал стін - глина,
покритий соломою. Сторони не
заперечують, що на даний час будинок не
придатний для проживання в ньому.

Липнівська сільська рада Житомирської
області листом від 03.04.2013 року
повідомила, що за адресою : АДРЕСА_4
проживає сім'я ОСОБА_3 : гол.
домогосподарства - ОСОБА_7, дружина -
ОСОБА_8, син - ОСОБА_6 в будинку з трьох
кімнат загальною площею 48 кв.м.

Згідно до ст. 317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Власність зобов'язує. (ч.ч.1-4
ст.319 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом. (ч.1, ч.2 ст.321 ЦК
України).

Члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. За згодою власника
будинку (квартири) член його сім'ї
вправі вселяти в займане ним жиле
приміщення інших членів сім'ї. На
вселення до батьків їх неповнолітніх
дітей згоди власника не потрібно. До
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу (ч.ч.1-3 ст.156 ЖК
України).

Ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом (ч.4 ст. 9
ЖК України).

Статтею 405 ЦК України визначено, що
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, даючи
юридичну оцінку зібраним по справі
доказам у їх сукупності суд приходить
до висновку, що вимоги позивача є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню, оскільки, при
розгляді справи судом встановлено, що
відповідач та її син зареєстровані у
спірному помешканні на законних
підставах, можливості реєстрації в
іншому місці не мають, не проживають в
помешканні у зв'язку з тим, що їм
чиняться перешкоди у його
користуванні, але відповідач має намір
проживати в спірному помешканні, а
позивачем не доведено та не надано
належних доказів порушення її прав
власника відповідачем.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57,58, 59, 60, 61 88, 169, 179,
208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України; ст.ст.22, 23,
317, 3198, 321, 322, 358, 386, ЦК України, ст. ст. 9, 156
ЖК України, ст. ст. 317, 319, 321, 405 ЦК України,
суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
яка діє в своїх інтересах та інтересах
малолітнього ОСОБА_3, треті особи :
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Служба у справах дітей
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації,
Шевченківський районний відділ ДМС
України у м. Києві про захист порушених
прав власника приміщення шляхом
усунення перешкод у його використанні -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через суд першої
інстанції шляхом подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя