АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа №22-ц/796//130932014
Головуючий у 1 - й інстанції: Дубас В.А.
Доповідач: Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_3 на рішення Дарницького
районного суду міста Києва від 19
вересня 2014 року в цивільній справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи:
розпорядник майна у справі по
банкрутство Страхової компанії
«Лафорт» ОСОБА_5, Страхова компанія
«Лафорт» про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду
міста Києва від 19 вересня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті
особи: розпорядник майна у справі по
банкрутство Страхової компанії
«Лафорт» ОСОБА_5, Страхова компанія
«Лафорт» про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
величину втрати товарної вартості
автомобіля в сумі 7252,01 грн., моральну
шкоду в сумі 1500 грн., витрати на
проведення оцінки автомобіля в сумі 600
грн., франшизу в сумі 500 грн., витрати по
сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
відповідач ОСОБА_3 звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просила
рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 19 вересня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
стягнення з неї на користь ОСОБА_4
франшизи в сумі 500 грн., а в задоволенні
решти позовних вимог відмовити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду 1-ї інстанції ухвалене з
порушенням норм чинного законодавства,
упереджено та без урахування усіх
обставин, що мають значення для справи.
Зазначає, що позивач, пред'явивши до
відповідача позовні вимоги про
стягнення суми втрати товарної
вартості автомобіля, не надав належні
та допустимі докази на обґрунтування
розміру цього відшкодування. Наданий
позивачем на підтвердження своїх
позовних вимог звіт про оцінку
транспортного засобу № 8278 від 25.07.2013
року, виконаний Закритим акціонерним
товариством «Експерт сервіс», містить
ряд помилок та неточностей на які суд
1-ї інстанції не звернув жодної уваги.
Так, даний звіт містить чорно-білі
неякісні фото, розрахунок вартості
відновлювального ремонту проводився
на базі ліцензійної програми
«Аудатекс», але в самому розрахунку
відсутній номер ліцензії та ключ
оцінювача, всі ціни введені в ручну та
позначені зірочкою, а посилання на
ціноутворення в звіті відсутнє, що є
грубою помилкою. Крім того, на момент
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль позивача мав корозійні
руйнування у вигляді деформації. Також,
зазначає, що в частині позовних вимог
про стягнення моральної шкоди
позивачем не зазначено в чому саме
полягає ця моральна шкода, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю
її заподіяно позивачеві, з яких
міркувань позивач виходив, визначаючи
розмір позовних вимог в цій частині та
якими саме доказами це
підтверджується. Крім того, відповідно
до положень Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності
страхувальника відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті дорожньо-транспортної
пригоди життю, здоров'ю, майну третьої
особи. На момент настання
дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
відповідача була застрахована у
Страховій компанії «Лафорт», ліміт
відповідальності повністю покриває
шкоду, заподіяну автомобілю позивача, а
тому вважає що саме страхова компанія
має відшкодувати позивачу втрату
товарної вартості автомобіля, моральну
шкоду та витрати на проведення
експертизи.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її
представник ОСОБА_6 повністю
підтримали доводи апеляційної скарги
та просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_4 проти доводів
апеляційної скарги заперечував, просив
рішення суду 1-ї інстанції залишити без
змін.

Розпорядник майна у справі по
банкрутство Страхової компанії
«Лафорт» ОСОБА_5 та представник
Страхової компанії «Лафорт» в судове
засідання не з'явились, про день та час
слухання справи судом повідомлені у
встановленому законом порядку, ОСОБА_5
надав суду клопотання, в якому просив
справу розглянути без участі
представника страхової компанії, а
тому, колегія судів вважає можливим
слухати справу в його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 08 травня 2013 року о
10 год. 05 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем
Chevrole Aveo, державний номер НОМЕР_1,
рухаючись заднім ходом по дворовій
території вулиці Урлівська, 10А в місті
Києві, не переконалась, що це буде
безпечно, здійснила зіткнення з
автомобілем Toyota, державний номер
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, що
призвело до пошкодження обох
транспортних засобів.

Постановою Дарницького районного суду
м.Києва від 17.06.2013 року ОСОБА_3 визнано
винною у вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ст.124
КУпАП та притягнено до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3
застрахувала свою цивільно-правову
відповідальність у Приватному
акціонерному товаристві «Страхова
компанія «Лафорт»», що підтверджується
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ/7780039, за умовами якого
ліміт відповідальності за шкоду,
заподіяну майну, становить 50 000 грн., за
шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - 100 000
грн., франшиза - 500 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на
замовлення ОСОБА_4 Закритим
акціонерними товариством Український
центр після аварійного захисту
«Експерт-Сервіс» було складено звіт
про оцінку автомобіля Toyota, державний
номер НОМЕР_2, яким встановлено, що
вартість матеріального збитку,
завданого автомобілю Toyota, державний
номер НОМЕР_2, складає 23272,62 грн.

02 серпня 2013 року ОСОБА_4 направив на
адресу Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Лафорт»» заяву та пакет документів
про відшкодування збитків в розмірі
23272,62 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 09
серпня 2013 року між ОСОБА_4 та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ВВ Автогруп» було
підписано акт виконаних робіт з
ремонту автомобіля Toyota, державний
номер НОМЕР_2, загальною вартістю 16 002
грн.

20 березня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
Дарницького районного суду міста Києва
з позовом до ОСОБА_3, треті особи:
розпорядник майна у справі про
банкрутство Страхової компанії
«Лафорт» ОСОБА_5, Страхова компанія
«Лафорт» про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
ДТП.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_4 та стягуючи з ОСОБА_3 на його
користь величину втрати товарної
вартості автомобіля в сумі 7252,01 грн.,
моральну шкоду в сумі 1500 грн., витрати
на проведення оцінки автомобіля в сумі
600 грн., франшизу в сумі 500 грн., суд 1-ї
інстанції виходив з того, що позовні
вимоги в цій частині є обґрунтованими,
підтверджені належними та допустимими
доказами, а тому підлягають до
задоволення.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України,
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів є джерелом
підвищеної небезпеки.

Частиною 2 даної статті встановлено, що
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1.4, 1.6, 1.7 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» особи, відповідальність яких
застрахована, - це визначені в договорі
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
особи, цивільно-правова
відповідальність яких застрахована
згідно з цим договором, або залежно від
умов договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, будь-які особи, що
експлуатують забезпечений
транспортний засіб. Забезпечений
транспортний засіб - це наземний
транспортний засіб, зазначений у
чинному договорі обов'язкового
страхування, або будь-який наземний
транспортний засіб, який
експлуатується особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована на законних
підставах.

На час дорожньо-транспортної пригоди,
яка сталася 08 травня 2013 року,
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 була застрахована у Приватному
акціонерному товаристві «Страхова
компанія «Лафорт»», що підтверджується
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ/7780039.

Статтею 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що страховим
випадком є дорожньо-транспортна
пригода, що сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу,
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого.

Згідно зі ст.22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик, відповідно до
лімітів відповідальності страховика,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Потерпілому також відшкодовується
моральна шкода, передбачена пунктами 1,
2 частини 2 статті 23 ЦК України.

Пунктом 32.7 частини 1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що страховик не
відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою
товарної вартості транспортного
засобу.

Згідно зі статтею 36 даного Закону
страхувальником або особою,
відповідальною за завдані збитки, має
бути компенсована сума франшизи, якщо
вона була передбачена договором
страхування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що суд 1-ї інстанції
обґрунтовано стягнув з винної особи
ОСОБА_3 на користь позивача на
відшкодування втрати товарної
вартості автомобіля 7252,01 грн. та
франшизу в сумі 500 грн. Також,
обґрунтовано судом 1-ї інстанції було
стягнуто з відповідача на користь
позивача витрати на оплату проведення
оцінки автомобіля в сумі 600 грн.,
оскільки факт оплати позивачем
проведення експертизи підтверджений
належними та допустимими доказами.

Як вбачається зі змісту ст.23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року за №4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», підставами
задоволення судом позову про
відшкодування заподіяної фізичній
особі моральної шкоди є наявність
моральної (немайнової) шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

З урахуванням того, що при розгляді
справи встановлено склад цивільного
правопорушення за наявності якого
наступає відповідальність заподіювача
шкоди, в тому числі й моральної, колегія
суддів, погоджується з висновками суду
1-ї інстанції про наявність правових
підстав для стягнення з відповідача на
користь позивача моральної шкоди в
сумі 1500 грн.

За наведених обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду 1-ї інстанції є
законним та обґрунтованим і підстав
для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що
наданий позивачем звіт про оцінку
транспортного засобу, виконаний
Закритим акціонерним товариством
«Експерт сервіс», як підстава для
стягнення втрати товарної вартості
автомобіля, містить ряд помилок та
неточностей на які суд 1-ї інстанції не
звернув жодної уваги, колегія суддів
вважає необґрунтованими, з огляду на
таке.

Статтею 34 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що страховик
зобов'язаний протягом двох робочих
днів з дня отримання повідомлення про
настання події, що містить ознаки
страхового випадку, розпочати її
розслідування, у тому числі здійснити
запити щодо отримання відомостей,
необхідних для своєчасного здійснення
страхового відшкодування.

Для визначення причин настання
страхового випадку та розміру збитків
страховиком та МТСБУ залучаються їх
працівники. Страховиком, МТСБУ та
потерпілими також можуть залучатися
аварійні комісари, експерти або
юридичні особи, у штаті яких є аварійні
комісари чи експерти.

Відповідно до звіту про оцінку
автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_2,
оформленого Закритим акціонерними
товариством Український центр після
аварійного захисту «Експерт-Сервіс» на
замовлення ОСОБА_4 вартість
матеріального збитку, завданого
автомобілю Toyota, державний номер НОМЕР_2,
складає 23272,62 грн., в тому числі 7252,01 грн.
- втрата товарного вигляду автомобіля.

При здійсненні підрахунку відповідної
суми завданого позивачу
матеріального збитку, оцінювач
правомірно керувався вимогами
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки транспортних засобів,
затвердженої спільним наказом
Міністерства юстиції України та Фонду
державного майна України від 24.11.2003
року №142/5/2092, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 24
листопада 2003 року за №1074/8395.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК
України докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі виникає спір.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Колегія суддів вважає, що звіт про
оцінку автомобіля Toyota, державний номер
НОМЕР_2, складений Закритим
акціонерними товариством Український
центр після аварійного захисту
«Експерт-Сервіс» на замовлення ОСОБА_4
є належним, допустимим та достовірним
доказом вартості, завданого ОСОБА_3
матеріального збитку, оскільки він
складений з дотриманням вимог діючого
законодавства щодо визначення
вартості матеріального збитку.
Відповідачем не надано доказів, а
колегією суддів не встановлено
будь-яких підстав та обставин, які
ставили б під сумнів об'єктивність та
арифметичну правильність даного звіту.

Не ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства доводи апеляційної
скарги про те, що сума втрати товарного
вигляду автомобіля повинна
відшкодовуватися страховиком,
оскільки Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» чітко встановлено, що
страховик не відшкодовує шкоду,
пов'язану із втратою товарної вартості
транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідно до положень Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» саме страхова компанія має
відшкодувати позивачу моральну шкоду
колегія суддів вважає
необґрунтованими, з огляду на таке.

Статтею 261 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що страховиком (у
випадках, передбачених підпунктами "г"
і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту
41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ)
відшкодовується потерпілому - фізичній
особі, який зазнав ушкодження здоров'я
під час дорожньо-транспортної пригоди,
моральна шкода у розмірі 5 відсотків
страхової виплати за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

З матеріалів справи не вбачається, що
позивач просив відшкодувати йому
моральну шкоду у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, а тому і правових підстав для
виплати страховиком позивачу
моральної шкоди немає.

Поряд з цим, ст.1167 ЦК України чітко
встановлено, що моральна шкода
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Інші доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду першої
інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3
відсутні.

Витрати по сплаті судового збору судом
стягнуті з відповідача на користь
позивача у відповідності з вимогами
ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 19 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: