Справа № 369/7379/14-ц
07.10.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області з даним позовом
мотивуючи його тим, що вона є власником
квартири АДРЕСА_1. Її право власності
підтверджується договором
купівлі-продажу квартири від 04.05.2001 р.
який 31.05.2001 р. було зареєстровано у
Києво-Свтошинському БТІ та внесено
запис в реєстрову книгу № 19 за реєстр.
№ 40/22.
В липні 2001 року в зазначеній квартирі
буди зареєстровані син позивачки
ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_2, а в
березні 2002 року їх спільна донька
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Весною 2013 року відповідач подала заяву
про розірвання шлюбу з сином позивачки,
а на початку червня 2013 року виїхала
разом з речами з квартири. Їх донька
ОСОБА_4, при цьому, залишилась проживати
Рішенням Києво-Святошинського
районного суду від 12.06.2013 року шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

ОСОБА_2, не проживає у квартирі АДРЕСА_1
з 09.06.2013 року, що підтверджується актами
від 12.08.2013 р., 11.11.2013 р., 14.01.2014 р., 12.06.2014 р.,
не сплачує за комунальні послуги, не
бере жодної участі у витратах по
квартирі, і не знімається в
добровільному порядку з реєстрації.

Тому позивач просила визнати ОСОБА_2 -
такою що втратила право користування
квартирою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала та
просила їх задоволити, проти ухвалення
по справі заочного рішення не
заперечувала.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, про день, час та місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином.

За згодою представника позивача суд
ухвалив провести заочний розгляд
справи та ухвалити заочне рішення, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Заслухавши пояснення представника
позивача та покази свідка, дослідивши
матеріали справи, зібрані у справі
докази, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню у повному
обсязі з наступних підстав.

Згідно ч.4 ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути
виселений із займаного житлового
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Згідно ст. 72 Житлового кодексу УРСР суд
визнає особу такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені терміни.

П. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про деякі питання, що виникли
в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» визначає що
у справах про визнання наймача або
члена його сім'ї таким, що втратив
право користування жилим приміщенням
(ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати
причини відсутності відповідача
понад встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у
відрядженні, у осіб, які потребують
догляду, внаслідок неправомірної
поведінки інших членів сім'ї тощо)
суд може продовжити пропущений строк.

Як встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1
згідно з договором купівлі-продажу
квартири від 04.05.2001 р. який 31.05.2001 р. було
зареєстровано у Києво-Свтошинському
БТІ та внесено запис в реєстрову книгу
№ 19 за реєстр. № 40/22.

Згідно довідки форми 3 в даній квартирі
зареєстровані син позивачки ОСОБА_3,
його колишня дружина ОСОБА_2, та онука
позивачки ОСОБА_4.

Згідно актів депутата Вишневої міської
ради Києво-Святошинського району
Київської області від 12.08.2013 р., 11.11.2013 р.,
14.01.2014 р., 12.06.2014 р., вбачається що
громадянка ОСОБА_2, не проживає за
місцем реєстрації у АДРЕСА_1 з 09.06.2013
року.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що відповідачка втратила
право користування жилим приміщенням,
добровільно залишивши жиле приміщення
і без поважних причин в ньому не
проживаючи більше шести місяців, що
відповідно до вимог ст. 71 ЖК України дає
суду підстави визнати її такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням в АДРЕСА_1.

За таких обставин суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позову у повному обсязі.

Судові витрати суд покладає на
відповідача в силу ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст.
3, 10, 60, 88, 174, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у вигляді судового
збору в розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня його
оголошення .

Суддя

Дубас Т.В.