Провадження №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року

м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м.
Суми Корольова Г.Ю., розглянувши заяву
представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про
забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться
справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання права власності в порядку
розподілу спільного майна подружжя. З
21.12.1990 року по 12.05.2010 року сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі.
Під час подружнього життя на підставі
рішення Піщанської сільської ради №47
від 19.11.1992 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у
приватну власність була надана
земельна ділянка, площею 0, 1722 га для
будівництва жилого будинку в с. Піщане,
вул.. Ярова, 35 та видано Державний акт. У
1993 році відповідно до розробленого
проекту розпочалось будівництво
будинку на зазначеній земельній
ділянці. Фінансування будівництва
відбувалося за спільні кошти подружжя.
За час будівництва був побудований
двоповерховий будинок, загальною
площею 184, 3 кв.м., встановлено паркан та
ворота. 11 квітня 2008 року КП «Сумським
БТІ» було виготовлено технічний
паспорт на житловий будинок, а в серпні
2014 року позивачка через мережу
Інтернет дізналася, що будинок
виставлений на продаж відповідачем та
введений в експлуатацію. Відповідно до
норм законодавства майно, набуте
подружжям під час перебування у шлюбі,
є спільною сумісною власністю і
ділиться між подружжям в рівних
частках, а тому позивачка просить
визнати за нею право власності на 12
частину будинку, розташованого за
адресою с. В.Піщане, вул. Ярова, 35.

З метою недопущення продажу будинку
просить накласти арешт на житловий
будинок, розташований за адресою с.
В.Піщане, вул. Ярова, 35 до розгляду
справи судом.

У судовому засіданні від представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про
забезпечення позову

Відповідач у судове засідання не
з’явився, повідомлявся про час та
місце розгляду справи належним чином,
заяв про відкладення справи розглядом
або розгляд справи за його відсутності
суду не надавали.

Суд, вислухавши представника позивача,
проаналізувавши матеріали справи,
дійшов висновку, що є всі підстави
вважати, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду, тому заяву позивача слід
задовольнити

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
кодексом, заходи забезпечення позову. У
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов, вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності, а також інші відомості,
потрібні для забезпечення позову..

Згідно п. 1 та п. 2 ч.1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується,
зокрема, накладенням арешту на майно,
що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб, а
також шляхом заборони вчиняти певні
дії. Види забезпечення позову мають
бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості
заяви є наявність причинного зв'язку
між конкретним видом забезпечення
позову, про який йдеться у відповідній
заяві, та наслідком у формі потенційної
загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до Пленуму Верховного Суду
України у Постанові “Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову”№ 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4
роз'яснив, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має врахувати наскільки
конкретний захід, який пропонується
вжити, пов'язаний з предметом позову,
наскільки він співмірний позовній
вимозі, і яким чином цей захід фактично
реалізує мету його вжиття.

Аналізуючи матеріали справи, так як
всі правоустановчі документи на майно
знаходяться у відповідача,
використовуючи які відповідач може
відчужити будинок, суд дійшов висновку,
що є всі підстави вважати, що невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, тому заяву
представника позивача про накладення
арешту слід задовольнити .

Згідно ч. 9 ст. 153 ЦПК України ухвала про
забезпечення позову виконується
негайно в порядку, встановленому для
виконання судових рішень, а п. 10 цієї
статті передбачає, що оскарження
ухвали про забезпечення позову не
зупиняє її виконання, а також не
перешкоджає подальшому розгляду
справи.

На підставі вищеозначеного та
керуючись ст. 153, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2про
забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок,
розташований за адресою с. В.Піщане,
вул.. Ярова, 35

Ухвала про забезпечення позову
виконується негайно відповідно до
вимог ст.153 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в Сумський
апеляційний суд через Ковпаківський
районний суд протягом п’яти днів з дня
проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п’яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя

Г.Ю. Корольова