Справа № 405/7372/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2014 року Ленінський районний суд м.
Кіровограда у складі:

головуючого судді
Плохотніченко Л.І.

при секретарі:
Іванову А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Ленінський
районний суд м. Кіровограда з позовом
до відповідача про стягнення боргу, в
якому просить стягнути з відповідача
борг в сумі 76 500, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що 31 жовтня 2012
року відповідачем було отримано від
нього позику в розмірі 76 500, 00 грн.

На письмову вимогу позивача щодо
повернення коштів спрямовану на адресу
відповідача, відповідач борг не
повернула.

Посилаючись на викладенні в позовній
заяві обставини позивач та
представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали
та просили задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не
визнала, просила відмовити в їх
задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та надавши
оцінку доказам у їх сукупності, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

31 жовтня 2012 року відповідачем було
отримано від позивача кошти у сумі 76
500, 00 грн., про що свідчить боргова
розписка від 31 жовтня 2012 року.

25.07.2014 року позивачем на адресу
відповідача направлено лист - вимогу
про повернення суми боргу, яку
відповідно до повідомлення про
вручення поштового відправлення
відповідач отримала 29.07.2014 року, проте
бог позивачеві не повернула.

Виходячи з викладеного, між сторонами
мають місце договірні правовідносини,
що походять з договору позики,
нормативне регулювання яких визначене
параграфом 1 глави 71 Цивільного кодексу
України, а саме відповідно до ч.1 ст.1046
ЦК України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальнику) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов`язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

За ч.1 ст.207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Згідно зі ст.525 ЦК України заборонено
односторонню відмову від виконання
зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України
договір являється обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно з ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі, або речі визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено,
що на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Договір позики, на який посилається
позивач, як на доказ своїх вимог,
підписаний позичальником ОСОБА_2, що
нею у судовому засіданні не
оспорювалося.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк(термін).

Якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час.
Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства ( ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Аналізуючи зібрані у справі докази у
їх сукупності, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_1 борг в сумі 76 500, 00 грн.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, в зв"язку з чим, з
відповідача підлягає стягненню на
користь позивача судовий збір у
розмірі 765,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57 - 60, 79, 88, 212-215, 218
ЦПК України суд,-

В И Р
І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2 борг в
сумі 76 500, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2
судовий збір у сумі 765, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Ленінський районний суд
м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда
Л. І. Плохотніченко