Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №273/1797/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Якухно
О.М.

суддів:
Жигановської О.С., Коломієць О.С.

з участю

секретаря судового засмідання
Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на ухвалу судді
Баранівського районного суду
Житомирської області від 16 вересня 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» (надалі - ПАТ КБ
«Приватбанк») звернулося до суду із
позовною заявою про стягнення з
відповідача заборгованості за
кредитним договором №ZRZOAE00004093 від
31.08.2007 року у сумі 227142,22 грн.

Ухвалою судді Баранівського районного
суду Житомирської області від 16
вересня 2014 року позивачу відмовлено у
відкритті провадження в зв'язку з тим,
що в провадженні Баранівського
районного суду Житомирської області
вже є справа із спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ
«Приватбанк», посилаючись на порушення
суддею норм процесуального права,
просить скасувати ухвалу, а справу
направити до суду першої інстанції для
вирішення питання про відкриття
провадження.

Зокрема, апелянт посилається на те, що
суд першої інстанції помилково дійшов
висновку про ідентичність підстав та
предмету спору у двох різних справах та
безпідставно застосував положення п.3
ч.2 ст.122 ЦПК України.

Перевіривши законність та
обгрунтованість ухвали судді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відмовляючи представнику позивача у
прийнятті позовної заяви суддя
посилався на те, що, в провадженні
Баранівського районного суду
Житомирської області, згідно ухвали
суду від 05.03.2014 року, перебуває цивільна
справа №273/420/14-ц за позовом ПАТ «КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на заставне майно. З позовної
заяви видно, що спір виник стосовно
укладеного 31.08.2007 року кредитного
договору №ZRZOAE00004093 від 31.08.2007 року у
сумі 47723 грн. 66 коп., зобов'язання по
якому відповідач належно не виконує.
Позичальник та заставодавець (майновий
поручитель) є однією особою -
відповідач ОСОБА_2.

Однак, з таким висновком судді суду 1-ї
інстанції погодитись не можливо.

Так, відповідно до п.3 ч.2 ст. 122 ЦПК
України суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо: у
провадженні цього чи іншого суду є
справа із спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Як зазначено в ч.1. ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Предметом спору по цивільній справі
№273/1797/14-ц, по якій суддею Баранівського
районного суду Житомирської області 16
вересня 2014 року позивачу відмовлено у
відкритті провадження є стягнення з
відповідача - ОСОБА_2 суми
заборгованості за кредитним договором
№ZRZOAE00004093 від 31.08.2007 року у сумі 227142,22
грн., тобто, виконання позичальником
грошового зобов'язання.

Частиною 1 ст. 590 ЦК України
передбачено, що звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом.

В матеріалах справи міститься копія
ухвали Баранівського районного суду
Житомирської області від 05.03.2014 року
про відкриття провадження по справі
№273/420/14-ц за позовом ПАТ «КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на заставне майно (а.с.33). Зі
змісту позовної заяви поданої
представником ПАТ «КБ «Приватбанк» по
зазначеній справі (а.с.29-32) вбачається,
що предметом спору по справі №273/420/14-ц
є звернення стягнення на предмет
застави в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ZRZOAE00004093 від 31.08.2007 року у сумі 47723 грн.
66 коп., шляхом продажу автомобіля
Mersedes-Benz, модель: 210D, 1994 року випуску, тип
ТЗ: мікроавтобус, № кузова/шасі:НОМЕР_1,
реєстраційний номер: НОМЕР_2, що
належить на праві власності
відповідачу ОСОБА_2.

При цьому, суддя не звернув увагу на те,
що розмір заборгованості визначено у
позовних заявах станом на різні дати.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суддя суду
першої інстанції помилково дійшов
висновку про ідентичність предметів та
підстав позовів по зазначеним справам,
а ухвала постановлена з порушенням
норм процесуального права і підлягає
скасуванню, як така, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі, з
направленням матеріалів справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 311, 313-315 ЦПК
України , колегія суддів, -

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Ухвалу судді Баранівського районного
суду Житомирської області від 16
вересня 2014 року скасувати, а матеріали
справи направити до суду першої
інстанції для вирішення питання про
відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді