АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4186/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Трофимова Н. А. Доповідач -
Лаченкова О.В.Категорія
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

29 вересня 2014
року колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді
- Лаченкової О.В.

суддів
- Варенко О.П., Городничої В.С.,

при секретарі
- Цибук Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області від 13
лютого 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, піклувальник
неповнолітнього: ОСОБА_4, про стягнення
збитків,-

ВСТАНОВИЛА :

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернулась з
позовом до ОСОБА_3, піклувальник
неповнолітнього: ОСОБА_4, про стягнення
збитків.

Рішенням Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 13 лютого 2014 року в
задоволені позовних вимог - відмовлено
в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_2. подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу, що
з'явилися, вивчивши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, рішення суду першої
інстанції скасувати, ухваливши нове
рішення по суті позовних вимог за
наступними підставами.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом .

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог,суд першої інстанції виходив з
того,що

оскільки позивачка до звернення до
суду -28.11.2012 року не зверталась до
відповідача з вимогою про повернення
грошей, тобто не пред»являла вимоги до
спадкоємця у строки передбачені ст.1281
ЦК України,тому позбавляється права
вимоги.

Однак з таким висновком суду
погодитись не можна с наступних
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що відповідно до
копії розписки від 22 серпня 2011 року
ОСОБА_5 передає квартиру за адресою :
АДРЕСА_1 за 6300 доларів (шість тисяч
триста доларів), ОСОБА_2. Із них бере
передоплату (8300 - вісім тисяч триста
п'ятдесят гривень ), отримує на руки 15 650
гривень ( п'ятнадцять тисяч шістсот
п'ятдесят гривень). Зобов'язується
здійснити до 18.11.11р. угоду. Угода
здійснилась у присутності двох свідків
: ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Розписка підписана
ОСОБА_5, ОСОБА_2 та вищевказаними
свідками.

12 січня 2012 року ОСОБА_2 направила на
адресу ОСОБА_5 вимогу про повернення
раніше переданих грошей у сумі 240200 грн.
в десятиденний термін, а саме з 15 по 25
січня 2012 року зв'язку з втратою
юридичної сили усного договору
купівлі-продажу квартири (а.с. 6).

Зазначену вимогу ОСОБА_5 отримала 18
січня 2012 року, що підтверджується
копією рекомендованого повідомлення
про вручення поштового відправлення
(а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 померла, про що
в Книзі реєстрації смертей 12 березня 2012
року зроблено відповідний актовий
запис за №28, що підтверджується копією
Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1,
виданим 12 березня 2012 виконавчим
комітетом Дніпровської селищної ради
Верхньодніпровського району (а.с.54).

Відповідач є рідним сином померлої
ОСОБА_5 та на момент смерті був не
повнолітнім в зв'язку з Розпорядженням
голови Верхньодніпровської районної
адміністрації від 21.03.2012р. за №Р-111 та
упорядженням голови
Верхньодніпровської районної
адміністрації від 17.09.2012р. за №Р-385
неповнолітньому ОСОБА_3 встановлений
статус дитини-сироти та призначений
піклувальник - ОСОБА_8 (а.с.51-53).

Після смерті ОСОБА_5, спадщину, яка
складалася із квартири під номером
АДРЕСА_1, Верхньодніпровського району,
приняв неповнолітній ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,про що свідчить копія
Свідоцтва про право на спадщину за
законом від 02.11.2012р. виданого державним
нотаріусом Верхньодніпровської
державної нотаріальної ЩЯ
Дніпропетровської області ОСОБА_9
(а.с.47).

Суд першої інстанції не врахував те що
між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було фактично
укладено попередній письмовий
договір,який не був вчасно нотаріально
посвідчений та зареєстрований в
зв»язку з передчасною смертю ОСОБА_5

Як пояснили в судовому засіданні
першої інстанції свідки ОСОБА_6 та
ОСОБА_10 , які були присутні при передачі
грошей по розписці, позивачка передала
ОСОБА_5 15650 гривень в рахунок купівлі
квартири.

Згідно із чч. 1, 3 ст. 635 ЦК України
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором. Зобов'язання, встановлене
попереднім договором, припиняється,
якщо основний договір не укладений
протягом строку (у термін),
встановленого попереднім договором,
або якщо жодна із сторін не направить
другій стороні пропозицію про його
укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як
способу виконання зобов'язання може
мати місце лише в разі наявності
зобов'язання, яке повинно було виникати
на підставі договору купівлі-продажу
квартири.

Оскільки договор купівлі-продажу
квартири, який би за своєю формою та
змістом відповідав вимогам закону, між
сторонами у справі укладений не був, а
сторони лише домовилися укласти такий
договір в майбутньому, передана
позивачкою ОСОБА_5 грошова сума в
розмірі 15650 гривень є авансом, який
підлягає поверненню позивачці, тому
висновок суду першої інстанції щодо
необґрунтованості позовних вимог про
стягнення авансу за попереднім
договором є помилковим.

Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5
померла ,то відповідно до ст.ст.1218.1231 ЦК
України спадкоємець ОСОБА_3 несе
відповідальність в межах спадкового
майна і сума авансу по розписці
повинна бути повернута ним позивачці.

Отже колегія суддів вважає,що позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 підлягають
частковому задоволенню і стягненню з
відповідача на користь позивачки 15650
гривень.

За таких обставин суд приходить до
висновку,що апеляційна підлягає
частковому задоволенню, а рішення
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області від 13
лютого 2014 року скасуванню і винесенню
нового рішення по справі.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 309, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 13 лютого 2014 року -
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_2 - частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
збитки у сумі 15650 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
понесені витрати, а саме: сплачений
судовий збір в сумі 240 гривень, витрати
на правову допомогу адвоката при
складанні позовної заяви в сумі 250
гривень.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий
О.В.Лаченкова

Судді
О.П.Варенко

В.С.Городнича