Справа № 2-5220/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27.10.2014 року Амур-Нижньодніпровський
районний суду м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді
Якименко Л.Г.

при секретарі
Грицай А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
заінтересована особа Відділ
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області, на дії та
бездіяльність державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися
до суду зі скаргою на дії та
бездіяльність державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області ОСОБА_3,
посилаючись на те, що у неї на виконанні
з 12.07.2013 року знаходиться виконавчий
лист №2-5220/11, виданий 05.07.2013 року за
рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська у
справі № 2/401/1191/12 від 16.01.2013 року, про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 коштів у сумі 5 142 842 (п'ять
мільйонів сто сорок дві тисячі
вісімсот сорок дві) гривні.

До теперішнього часу з
боржника не стягнуто жодної копійки,
виконавчі дії, направлені на виконання
рішення суду, взагалі не проводяться та
бездіяльність головного державного
виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у
Дніпропетровській області Соловей О.О.
щодо проведення виконавчих дій,
пов'язаних з описом майна боржника та
його оцінкою, вказує на його
упередженість або халатність.

З моменту відкриття
виконавчого провадження - 12.07.2013 року,
було встановлено наявність належного
боржнику ОСОБА_4 майна, а саме: квартира
АДРЕСА_1; земельна ділянка, яка
знаходиться в садовому товаристві
«Ізумруд» Кіровської селищної ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, (загальною
площею 0,046), що належить боржнику на
підставі рішення виконкому Кіровської
селищної ради від 16.10.1996 року №40,
зареєстрованому ДК «Центр державного
земельного кадастру» від 23.01.1997 року;
автомобіль «НІССАН САННІ», 1999 року
випуску, д/н №070-89 АЕ; автомобіль
«ТОЙОТА КАМРІ», 2007 року випуску, д/н АЕ
0079 В; причеп ТЕ2В 4000, 2005 року випуску, д/н
АЕ 3529 XX; садовий будинок №272 загальною
площею 49,5 кв.м., що розташований в
обслуговуючому кооперативі «Садівниче
товариство «Ізумруд» Кіровської
селищної ради, який належить ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про право власності
від 10.07.2008 року.

Тільки 20.06.2014 року головним
державним виконавцем було здійснено
виїзд з метою опису майна за адресою:
АДРЕСА_2, про що боржника було
повідомлено заздалегідь належним
чином, відповідним попередженням.
Таким чином, в цей день держаний
виконавець вчинила виконавчу дію -
встановлення відсутності божника за
вказаною адресою, про що навіть не було
складено відповідного акту.

27.06.2014 року головним
державним виконавцем було проведено
другу виконавчу дію, а саме: здійснено
виїзд з метою опису майна за адресою:
садове товариство «Ізумруд»
Кіровської селищної ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, однак також
було встановлено лише відсутність
боржника за вказаною адресою.

14.07.2014 року головним
державним виконавцем складено
повідомлення, яке було направлено
стягувачами особисто, про проведення
виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_3 на
28.07.2014 року, однак боржником ОСОБА_4
25.07.2014 року було подано заяву до ВПВР
про зупинення виконавчого провадження
у зв'язку з хворобою, та того ж дня
подано заяву до
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська про
відстрочення виконавчого провадження.

28.07.2014 року головним
державним виконавцем винесено
постанову про відкладення проведення
виконавчих дій у зв'язку з хворобою
боржника, до 07.08.2014 року.

Такі дії головного
державного виконавця Соловей 0.0., на
думку заявників, прямо суперечать
пункту 5.6.9 «Інструкції про проведення
виконавчих дій», де вказано, що
відсутність боржника не може бути
перешкодою для проведення опису майна.
У таких випадках опис майна громадян
здійснюється в присутності його
представника, одного з повнолітніх
членів сім'ї боржника, а за їх
відсутності - за участю представника
житлово-експлуатаційної організації
або представника органів державної
влади та місцевого самоврядування (при
цьому державний виконавець
зобов'язаний не пізніше наступного дня
направити копію акта опису й арешту
майна боржнику].

Окрім цього, на думку
заявників, у продовження своєї
упередженості, головний державний
виконавець Соловей 0.0. замість
проведення відкладених до 07.08.2014 року
виконавчих дій, 01.08.2014 року направив до
суду заяву про роз'яснення рішення та у
зв'язку з цим зупинив виконавче
провадження до отримання ухвали суду
про роз'яснення. Отримавши від суду
відмову на заяву про роз'яснення
рішення, головний державний виконавець
не поновив виконавче провадження, а
оскаржив таке рішення суду, хоча в
заяві про роз'яснення рішення йдеться
мова про визначення солідарності
стягнення боргу або його частки боргу
між подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Заявники зазначають, що до
того, як розподіляти грошові кошти,
необхідно провести опис наявного у
боржника майна та його оцінку,
здійснити реалізацію арештованого
майна, тощо. В той же час державним
виконавцем не взято до уваги ту
обставину, що стягувачі за виконавчим
провадженням подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1
між собою не мають спору щодо розподілу
стягнутих коштів.

Зважаючи на те, що зупинення
виконавчого провадження у зв'язку з
роз'ясненням рішення суду є правом, а не
обов'язком суду, то дії державного
виконавця Соловей 0.0. лише сприяють
затягуванню строків виконання,
оскільки відповідно до п 3.10 Інструкції
з організації примусового виконання
рішень, за наявності обставин,
передбачених статтею 38 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець має право винести постанову
про зупинення виконавчого провадження,
але у такому випадку державний
виконавець у постанові про зупинення
виконавчого провадження обов'язково
обґрунтовує необхідність такого
зупинення з посиланням на фактичні
обставини справи, які дійсно
унеможливлюють подальше проведення
виконавчих дій або можуть призвести до
порушення прав сторін виконавчого
провадження.

13.10.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1
направили на адресу Відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області спільну
нотаріально завірену заяву з проханням
стягувати кошти з ОСОБА_4 тільки на
користь ОСОБА_2, на ім'я кого відкритий
рахунок, оскільки кошти подружжя
ОСОБА_2 є спільними та між ними
досягнуто домовленості щодо розподілу
стягнутих за даним виконавчим листом
коштів.

Як видно з відповіді від
21.10.2014 року №02114/19881, дана заява буде
прийнята до виконання лише після
стягнення коштів з ОСОБА_4 та на даний
час підстав для поновлення виконавчого
провадження немає.          Таким
чином, з вказаної відповіді вбачається,
що визначення часток розподілу
грошових коштів між стягувачами
можливий лише після отримання самих
коштів від боржника, що в свою чергу
виключає зупинення виконавчого
провадження на даній стадії виконання
з підстав необхідності роз'яснення
рішення суду саме через необхідність
встановлення судом розміру часток
розподілу коштів між стягувачами.

Як видно з матеріалів
виконавчого провадження, боржником
ОСОБА_4 неодноразово порушувались
норми Закону України «Про виконавче
провадження», він не надав жодних
відомостей про наявне у нього майно,
місце свого постійного проживання, не
з'являвся за викликом державного
виконавця та умисно перешкоджає
виконанню рішення усіма можливими
засобами, однак жодного
адміністративного протоколу відносно
нього державним виконавцем не
складалося.

Таким чином, головний
державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Дніпропетровській області ОСОБА_3
безпідставно ухиляється від виконання
зазначених норм чинного законодавства.

З урахуванням викладеного,
заявники просили суд скасувати
постанову головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області ОСОБА_3 про
зупинення виконавчого провадження
№38845670 від 01.08.2014 року та поновити
виконавче провадження; визнати
неправомірною бездіяльність головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Дніпропетровській області ОСОБА_3, а
саме: в нескладанні адміністративних
протоколів щодо невиконання боржником
вимог головного державного виконавця
та порушення вимог ст.ст. 6, 90 Закону
України «Про виконавче провадження»;
зобов'язати скласти адміністративні
протоколи щодо невиконання боржником
вимог головного державного виконавця
та порушення вимог ст.ст. 6, 90 Закону
України «Про виконавче провадження».

Представник заявників
ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився,
надав заяву, в якій просив розглянути
справу у його відсутності та
задовольнити заявлені вимоги у повному
обсязі.

Державний виконавець
Відділу примусового виконання рішень
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області ОСОБА_3
надала письмові заперечення на скаргу
та просила розглянути справу у її
відсутності.

Боржник у виконавчому
провадженні ОСОБА_4 не залучався до
участі у справі, оскільки зупиненням
виконавчого провадження його права не
порушені.

Дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні
встановлено, що на виконання до Відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції 11.07.2013 року за
вх.№4939 разом із заявою стягувача
ОСОБА_2 надійшов виконавчий лист
№2-5220/11, виданий 05.07.2013 року за рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська у справі №
2/401/1191/12 від 16.01.2013 року, про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1
коштів у сумі 5 142 842 (п'ять мільйонів сто
сорок дві тисячі вісімсот сорок дві)
гривні.

12.07.2013 року головним
державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції ОСОБА_6 винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження №38845670 та встановлений
строк до 19.07.2013 року для добровільного
виконання рішення суду. Одночасно з
відкриттям виконавчого провадження на
підставі заяви стягувача постановою
від 12.07.2013 року накладено арешт на майно
боржника та оголошено заборону на його
відчуження.

Як вбачається з постанови
№70/47/1/2014 від 19.09.2014 року про результати
перевірки виконавчого провадження
(а.с.16-20), виконавче провадження
перебувало зупиненим у період з 26.12.2013
року по 22.05.2014 року на підставі ухвали
Кіровського районного суду від 19.11.2013
року.

Актом приймання-передачі
від 17.02.2014 року виконавче провадження
№38845670 було передано для виконання
головному державному виконавцю
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області ОСОБА_3.

На підставі ухвали
Красногвардійського районного суду
від 21.03.2014 року співробітниками УДСБЕЗ
ГУМУС України у Дніпропетровській
області 28.03.2014 року у ВПВР УДВС ГУЮ у
Дніпропетровській області була
проведена виїмка оригіналів
документів виконавчих проваджень:
№38845670 з примусового виконання
виконавчого листа №2-5220/11, виданого
05.07.2013 року за рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетровська про стягнення
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1
коштів у сумі 5 142 842 гривні; та №38845709 з
примусового виконання виконавчого
листа №2-5220/11, виданого 05.07.2013 року за
рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 коштів у сумі 5 142 842 гривні.

Через відсутність
оригіналів виконавчих листів
виконавчі дії не проводилися.

01.08.2014 року головним
державним виконавцем Соловей О.О.
направлено заяву до
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетровська про
роз'яснення рішення в частині
солідарного стягнення на користь
позивачів, а також щодо проведення
виконавчих дій у відсутності оригіналу
виконавчого документа.

Таким чином, виконавче
провадження було зупинено на підставі
п.1.ч.1 ст.38 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме:
звернення до суду із заявою про
роз'яснення рішення суду.

07.08.2014 року
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м.Дніпропетровська винесено
ухвалу про відмову у задоволенні заяв
про роз'яснення, яка оскаржена та не
набрала чинності.

Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з
виконання рішення немайнового
характеру - у двомісячний строк.
Строк здійснення виконавчого
провадження не включає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи
організації, фізичної особи, фізичної
особи - підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження
обчислюється з моменту приєднання до
такого провадження останнього
виконавчого документа.

Ст.35. вказаного Закону зазначає, що за
наявності обставин, що перешкоджають
провадженню виконавчих дій, або у
разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони
були позбавлені можливості
скористатися правами, наданими їм
цим Законом, державний виконавець
може відкласти виконавчі дії за
заявою стягувача чи боржника або з
власної ініціативи на строк до десяти
робочих днів. Про відкладення
провадження виконавчих дій державний
виконавець виносить відповідну
постанову, про що повідомляє
сторонам.

Статтею 38 Закону України «Про
виконавче провадження передбачає
право, а не обов'язок, державного
виконавця у разі звернення державного
виконавця до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення рішення, що підлягає
виконанню.

Згідно з вимогами п.4 ст.39
вказаного Закону, протягом строку, на
який виконавче провадження зупинено,
виконавчі дії не провадяться.
Накладений державним виконавцем арешт
на майно боржника, у тому числі на
кошти на рахунках і вкладах боржника
у банках та інших фінансових
установах, не знімається. У період
зупинення виконавчого провадження
державний виконавець має право
звертатися до суду в порядку,
встановленому цим Законом, а також
вживати заходів щодо розшуку боржника
(його майна) або перевірки його
майнового стану.

Як вбачається з матеріалів
справи, державний виконавець не
проводив виконавчі дії протягом
строку, на який виконавче провадження
зупинено.

Стаття 39 Закону визначає
порядок і строки зупинення виконавчого
провадження, ч.1 якої вказує на те, що
державний виконавець виносить
вмотивовану постанову про зупинення
виконавчого провадження з підстав,
передбачених статтями 37 і 38 цього
Закону, яка затверджується
начальником або заступником
начальника відділу, якому
підпорядкований державний виконавець.
Постанову про зупинення виконавчого
провадження з підстав, передбачених
статтею 37 цього Закону, державний
виконавець виносить не пізніше
наступного робочого дня, коли йому
стало відомо про такі обставини.
Копія постанови надсилається сторонам
у триденний строк.

Так, з вищевикладеного
вбачається, що підставою для звернення
державного виконавця до суду із заявою
про роз'яснення рішення суду є
неоднозначне розуміння резолютивної
частини стосовно солідарного
стягнення на користь позивачів.

13.10.2014 року стягувані у
виконавчому провадженні ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 направили на адресу ВПВР
спільну нотаріально завірену заяву з
проханням стягувати кошти з ОСОБА_4
тільки на користь ОСОБА_2, на ім'я якого
відкритий рахунок (а.с.90-91). Суд вважає,
що таким чином підстави для зупинення
виконавчого провадження відпали,
оскільки стягувачі вирішили між собою
дане питання щодо розподілу між ними,
як подружжям, спільних коштів, про що
повідомили державного виконавця.

Окрім цього, суд також
звертає увагу на те, що державним
виконавцем зупинено виконавче
провадження на тій стадії виконання,
коли вирішення питання щодо розподілу
коштів між стягувачами не є суттєвим,
оскільки жодних коштів з відповідача
на користь позивачів у примусовому
порядку не стягнуто, акти опису та
арешту майна не складалися, заходи щодо
реалізації майна боржника не
здійснювалися, тому зупинення
виконавчого провадження на підставі
п.1.ч.1 ст.38 Закону України «Про
виконавче провадження», яка навіть не
передбачає обов'язку державного
виконавця зупинити виконавче
провадження, на думку суду, направлено
на затягування здійснення певних
процесуальних дій у виконавчому
провадженні, що порушує строки
виконання та суперечить вимогам ст. 30
Закону України «Про виконавче
провадження».

Незважаючи на це, 21.10.2014 року
за №02114/19881 заявникам ОСОБА_2 та ОСОБА_1
була надана відповідь за підписом в.о.
начальника відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області ОСОБА_7, в
якій повідомлено, що їх спільна заява
від 13.10.2014 року з приводу перерахування
коштів на рахунок ОСОБА_2 буде прийнята
до виконання після стягнення коштів з
ОСОБА_4 та на даний час підстав для
поновлення виконавчого провадження
немає.

На думку суду, постанова про
зупинення виконавчого провадження, в
якій зазначено підстави звернення до
суду із заявою про роз'яснення рішення
суду, повністю суперечить наданій
21.10.2014 року відповіді та взаємовиключає
обставини для обов'язкового зупинення
виконавчого провадження, що додатково
підтверджує ухилення державного
виконавця від здійснення виконавчих
дій у виконавчому провадженні №38845670.

Враховуючи вищевикладене,
суд вважає зобов'язати головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області ОСОБА_3
поновити виконавче провадження №38845670.

В іншій частині заявлених
вимог, а саме: в нескладанні
адміністративних протоколів щодо
невиконання боржником вимог головного
державного виконавця та порушення
вимог ст.ст. 6, 90 Закону України «Про
виконавче провадження»; зобов'язати
скласти адміністративні протоколи
щодо невиконання боржником вимог
головного державного виконавця та
порушення вимог ст.ст. 6, 90 Закону
України «Про виконавче провадження»,
суд вважає відмовити, оскільки вжиття
заходів щодо притягнення боржника до
адміністративної відповідальності
відноситься до виключної компетенції
державного виконавця і може
розцінюватися як бездіяльність у
виконавчому провадженні.

Керуючись ч. 1 ст.208, 210, 383-387
ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
заінтересована особа Відділ
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області, на дії та
бездіяльність державного виконавця, -
задовольнити частково.

Зобов'язати головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області ОСОБА_3
поновити виконавче провадження №38845670
з примусового виконання виконавчого
листа №2-5220/11, виданого 05.07.2013 року за
рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська у
справі № 2/401/1191/12 від 16.01.2013 року, про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 коштів у сумі 5 142 842 (п'ять
мільйонів сто сорок дві тисячі
вісімсот сорок дві) гривні.

В іншій частині вимог, -
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу
суду першої інстанції подається
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя: