Номер провадження: 22-ц/785/7826/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Станкевича В. А., Ступакова О. А.

при секретарі Стадніченко А. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до відділу Держземагенства в
Іванівському районі Одеської області
про визнання права на земельну частку
(пай), за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Іванівського районного суду
Одеської області від 14. 07. 2014 р.,

в с т а н о в и л а:

30. 05. 2014 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до відділу Держземагенства в
Іванівському районі Одеської області з
проханням визнати за ним, як членом
колишнього КСП «Дружба» Коноплянської
сільської ради Іванівського району
Одеської області, право на земельну
частку (пай) із земель запасу. Свої
вимоги обґрунтовував тим, що 01. 04. 1991 р.
був прийнятий на роботу в колгосп
«Дружба» Іванівського району Одеської
області і прийнятий до членів колгоспу,
а 14. 01. 1995 р. був звільнений з роботи, але
заяву про вихід з членів колгоспу він
не подавав. Державний акт на право
колективної власності на землю КСП
«Дружба» видано 29. 12. 1995 р. і з метою
отримання земельної частки він
звернувся до голови Іванівської
районної ради і йому була надана
письмова відповідь, що до списків
розпаювання земель колишнього КСП
«Дружба» вносились всі, хто був членом
колгоспу та мав громадянство України
на момент реорганізації колгоспу
«Дружба» в КСП «Дружба» (30. 11. 1992 р.) і
відмову у видачі земельної частки (паю)
було мотивовано відсутністю у нього
громадянства України, що не відповідає
закону. Зазначив, що оскільки нині КСП
«Дружба» реорганізоване, то
відповідачем у справі є відділ
Держкомзему в Іванівському районі
Одеської області, у віданні якого
перебувають землі запасу та можуть
бути виділені для розпаювання серед
членів реорганізованого КСП у випадку
встановлення їх членства після
розпаювання угідь підприємства.

Рішенням Іванівського районного суду
Одеської області від 14. 07. 2014 р. у
задоволенні вказаної позовної заяви
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування рішення суду як
незаконного та необґрунтованого і
постановлення рішення по суті позовних
вимог на підставі обставин, викладених
у позові.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав
доводи апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка
в судове засідання інших осіб, які
беруть участь у справі, не перешкоджає
розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і
перевіривши матеріали справи в межах
заявлених позовних вимог та
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2 до відділу Держземагенства в
Іванівському районі Одеської області
про визнання права на земельну частку
(пай) суд першої інстанції виходив з
недоведеності позовних вимог з боку
позивача, якому «під час розгляду
справи судом були створені всі
необхідні умови для всебічного та
повного дослідження обставин справи,
позивачу під час розгляду справи було
роз'яснено права та обов'язки, в тому
числі щодо змагальності процесу та
необхідності надання доказів на
підтвердження своїх доводів, сторонам
було надано всі можливості для подання
необхідних клопотань та надання
доказів».

Проте вказаний висновок суду є
необгрунтованим, спростовується
матеріалами справи і не відповідає
вимогам закону з таких підстав.

Питання паювання земель, прав на
земельні паї урегульовано Указом
Президента України від 08. 08. 1995 р. № 720/95
«Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям».

У постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» зазначено,
що судам потрібно мати на увазі, що
згідно зі статтею 25 ЗК при приватизації
земель державних та комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ, організацій земельні ділянки
передаються їх працівникам, а також
пенсіонерам з числа працівників з
визначенням кожному з них земельної
частки (паю) за рішенням органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування і кожна з цих осіб має
гарантоване право одержати безоплатно
свою земельну частку (пай), виділену в
натурі (на місцевості) (п. 23 постанови).
Сертифікати на право на земельну
частку (пай) є дійсними до виділення
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та видачі державного акта
про право власності на землю (пункт 17
розд. X "Перехідні положення" ЗК. Член
колективного сільськогосподарського
підприємства (далі - КСП), включений до
списку, що додається до державного
акта на право колективної власності на
землю, набуває права на земельну частку
(пай) з дня видачі цього акта, і в разі
його смерті успадкування права на
земельний пай здійснюється за
нормами ЦК, у тому числі й у випадку,
коли з різних причин ця особа не
отримала сертифікат на право на
земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку
особи, яка була членом КСП на час
передачі у колективну власність землі,
не може позбавити її права на земельну
частку.

При неможливості надати такій особі
земельну частку (пай) з колективної
власності через відсутність
необхідної для цього землі остання
відповідно до пункту 7 Указу Президента
України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про
порядок паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям" має бути надана із земель
запасу, створеного місцевою радою під
час передачі землі у колективну
власність. Позови громадян, пов'язані з
паюванням земель (зокрема, про визнання
права на земельну частку (пай), її
розмір, незаконність відмови у видачі
сертифіката, виділення паю в натурі),
можуть бути предметом розгляду судів.

Відповідачами в таких справах є КСП,
сільськогосподарські кооперативи,
районна державна адміністрація, яка
затверджувала розмір паю, вирішувала
питання про видачу сертифіката, а також
виконавчий орган чи орган місцевого
самоврядування, що має вирішувати
питання про виділення земельної частки
(паю) в натурі, тощо (п. 24 постанови).

Судом встановлено, згідно записів в
трудовій книжці ОСОБА_2 01. 04. 1991 р.
прийнятий в члени колгоспу «Дружба»
Іванівського району Одеської області
робітником, 30. 11. 1992 р. колгосп «Дружба»
реорганізований в КСП «Дружба», а 14. 01.
1995 р. ОСОБА_2 звільнений за невихід на
роботу без поважних причин.

З листа начальника архівного відділу
Іванівської районної державної
адміністрації від 24. 01. 2013 р. № 09/Д
вбачається, що архівний відділ,
посилаючись на документи архівного
фонду № 34 КСП «Дружба» Іванівського
району Одеської області, повідомляє, що
в документах за 1995 рік звільнення з
колективного господарства ОСОБА_2,
мешканця АДРЕСА_1 немає.

З архівної копії протоколу № 5
засідання правління КСП «Дружба» від 30.
04. 1991 р. вбачається, що заслухали заяву
ОСОБА_2 про прийом на роботу в
колективне сільськогосподарське
підприємство і вирішено рекомендувати
зборам уповноважених членів КСП
прийняти ОСОБА_2 на роботу в КСП з 01. 04.
1991 р.

З листа голови Іванівської районної
ради Одеської області від 26. 10. 2012 р. №
Т-9-06/30 видно, що рада, розглянувши
порушене ОСОБА_2 питання щодо отримання
земельного паю, повідомляє, що за
інформацією ПСП «Дружба» до списків на
розпаювання земель колишнього КСП
«Дружба» вносились всі, хто був членом
колгоспу та мав громадянство України
на момент реорганізації колгоспу
«Дружба» в КСП «Дружба» (протокол № 3
загальних зборів членів колгоспу від 30.
11 1992 р.). За інформацією директора
сільгосппідприємства ОСОБА_4 через
відсутність у ОСОБА_2 громадянства
України на момент розпаювання землі
він не був внесений до списку на
одержання земельного паю. Згідно листа
Іванівського районного сектору
Головного управління державної
міграційної служби України в Одеській
області у 1991 р. на підставі довідки про
підтвердження громадянства від 16. 03. 1999
р. № 205151 ОСОБА_2 набув громадянство
(паспорт громадянина України серії
НОМЕР_1, виданого Іванівським РВ УМВС
України від 08. 04. 1999 року). Додатково
ОСОБА_2 був проінформований, що
відповідно до чинного законодавства
право особи на земельний частку (пай)
може бути встановлено в судовому
порядку і йому рекомендовано для
вирішення порушеного питання
звернутися до судових органів.

За довідкою від 14. 05. 2014 р. № 24 директора
ПСП «Дружба» ОСОБА_4 в списки на
розпаювання земель колгоспу «Дружба»
вносилися всі, хто був членом колгоспу
і мав громадянство України на дату
реорганізації колгоспу «Дружба» 30. 11.
1992 р. (протокол № 3 загальних зборів
членів колгоспу від 30. 11. 1992 р.). ОСОБА_2
прийняв громадянство у 1999 році (паспорт
громадянина України виданий
Іванівським РВ УМВС України 08. 04. 1999 р.,
серія НОМЕР_1) і тому не був внесений у
списки на одержання земельного паю.

У відповіді відділу Держземагенства в
Іванівському районі Одеської області
від 06. 05. 2014 р. № 9-9-041/1266 вказано, що
Державний акт (серії ОД № 09-269) на право
колективної власності на землю видано
КСП «Дружба» для ведення
сільськогосподарського виробництва на
території Коноплянської сільської
ради Іванівського району Одеської
області, який зареєстрований в Книзі
записів державних актів на право
колективної власності на землю за № 334
від 29. 12. 1995 р. і за даними відділу в
списку пайовиків КСП «Дружба» гр.
ОСОБА_2 не значиться.

Вказані обставини підтверджені
матеріалами справи і сторонами не
оспорюються.

Аналіз матеріалів справи свідчить про
те, що ОСОБА_2 не був внесений до до
списку, що додається до державного
акта на право колективної власності на
землю, у зв'язку з тим, що вважалося, що
він не мав громадянства України на
момент розпаювання землі (довідка від
14. 05. 2014 р. № 24 директора ПСП «Дружба»
ОСОБА_5, лист голови Іванівської
районної ради Одеської області від 26. 10.
2012 р. № Т-9-06/30), але у листі голови
Іванівської районної ради Одеської
області від 26. 10. 2012 р. № Т-9-06/30
вказується, що у 1991 р. ОСОБА_2 набув
громадянство України і головою
Іванівської районної ради Одеської
області ОСОБА_2 був проінформований, що
відповідно до чинного законодавства
право особи на земельний частку (пай)
може бути встановлено в судовому
порядку і йому рекомендовано для
вирішення порушеного питання
звернутися до судових органів.

Цим обставинам, як і наявним
вищевказаним документам, що мають
суттєве значення, суд першої інстанції
оцінки не дав, не звернув уваги на суть
позовних вимог та наявні у справі
докази з поясненнями причин не
включення позивача до списку осіб, що
додається до державного акта на право
колективної власності на землю, і не
встановив дійсні обставини справи, як і
не звернув уваги, що відповідно до
діючого законодавства України сам по
собі наявний у справі відповідач -
відділ Держземагенства в Іванівському
районі Одеської області не
уповноважений вирішувати питання щодо
неправильності не внесення особи до
списку, що додається до державного
акта на право колективної власності на
землю, і стосовно визнання або не
визнання за цією особою права на
земельну частку (пай), в тому числі з
земель запасу.

Відповідачами в таких справах, як
зазначається в п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» є КСП, сільськогосподарські
кооперативи, районна державна
адміністрація, яка затверджувала
розмір паю, вирішувала питання про
видачу сертифіката, а також виконавчий
орган чи орган місцевого
самоврядування, що має вирішувати
питання про виділення земельної частки
(паю) в натурі, розпорядник земель
запасу тощо (п. 24 постанови).

При цьому, необхідно враховувати, що
згідно зі ст. 5 ЗК 1990 p., Указів
Президента України: від 10. 11. 1994 р. № 666/94
«Про невідкладні заходи щодо
прискорення земельної реформи у сфері
сільськогосподарського виробництва»,
від 08. 08. 1995 р. № 720/95 «Про порядок
паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям», від 03. 12. 1999 р. № 1529/99 «Про
невідкладні заходи щодо прискорення
реформування аграрного сектора
економіки» кожен член КСП при виході з
підприємства користується правом на
земельну частку (пай) і на її одержання
в натурі (на місцевості) із земель, що є
в колективній власності КСП.

Отже, питання про правонаступництво у
спорах про право на земельну частку
(пай) мають вирішуватися в першу чергу
залежно від того, у кого залишилися
земельні частки (паї) позивачів при
реформуванні КСП або в розпорядженні
кого знаходяться землі запасу,
оскільки при неможливості надати такій
особі земельну частку (пай) з
колективної власності через
відсутність необхідної для цього землі
остання відповідно до пункту 7 Указу
Президента України від 08. 08. 1995 р. № 720/95
"Про порядок паювання земель, переданих
у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям" має бути надана із земель
запасу, створеного місцевою радою під
час передачі землі у колективну
власність.

Правонаступником у цих спорах може
вважатись місцева рада, якщо земельні
частки (паї) залишились у її
розпорядженні, і новоутворені
сільськогосподарські приватні
формування, якщо земельні частки (паї)
позивачів були передані їм як такі. Про
місцеву раду як правонаступника
реформованого КСП може йтися також,
коли члена останнього помилково не
було включено до доданого до
державного акта про право колективної
власності КСП на землю списку громадян,
з урахуванням числа яких згідно зі ст. 17
ЗК 1990 р. місцева рада передавала цю
землю в колективну власність.

Але суд першої інстанції не вияснив
вказані питання, в тому числі щодо
правонаступництва ПСП «Дружба» після
реорганізації КСП «Дружба», від яких
залежало конкретне визначення кола
відповідачів, перелік яких до того ж
визначено і п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ».

За викладених обставин, яким не було
дано належної оцінки, і без
встановлення дійсних обставин справи,
а також за відсутності у справі
належних відповідачів, суд першої
інстанції на порушення вищевказаних
правових положень ухвалив рішення про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_2
про визнання права на земельну частку
(пай).

Вказане має істотне значення, але суд
апеляційної інстанції не наділений
повноваженнями залучення до участі у
справі інших учасників процесу на
стадії апеляційного провадження, і
встановлення дійсних обставин справи
за відсутності належних відповідачів,
у зв'язку з чим рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
відмовою у задоволенні позову.

На підставі наведених обставин
апеляційний суд приходить до висновку,
що у справі не притягнуто до участі усі
заінтересовані особи; висновки суду не
відповідають обставинам справи; має
місце порушення і неправильне
застосування норм матеріального і
процесуального права, що є підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
про відмову у задоволенні позову за
положеннями ст. 309 ЦПК України.

З урахуванням викладених обставин на
підставі вимог ст. ст. 11, 303 ЦПК України
щодо розгляду справи в межах заявлених
позивачем вимог та апеляційної скаргиі
відповідно до вимог ст. ст. 303, 309 ЦПК
України апеляційний суд приходить до
висновку, що рішення суду у справі за
позовом ОСОБА_2 до відділу
Держземагенства в Іванівському районі
Одеської області про визнання права на
земельну частку (пай) підлягає
скасуванню з ухваленням в цій частині
нового рішення, яким належить
відмовити у задоволенні позову, що не
позбавляє ОСОБА_2 права звернутися до
суду з відповідним позовом з
притягненням до участі у справі
належних відповідачів та
заінтересованих осіб.

Керуючись ст. ст. 209, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309, 313, 314,
316, 317, 318, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія
суддів,

в и р і ш и л а:

Рішення Іванівського районного суду
Одеської області від 14. 07. 2014 р.
скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2
до відділу Держземагенства в
Іванівському районі Одеської області
про визнання права на земельну частку
(пай).

Судове рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області А. П.
Бабій

В. А. Станкевич

О. А. Ступаков