Справа № 466/1695/14
Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/5684/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Берези В.І.,
суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г.,

за участю секретаря судового
засідання: Іванової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3
на рішення Шевченківського районного
суду м.Львова від 8 липня 2014 року у
справі за позовом Львівського
комунального підприємства «Тополя-406»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

в с т а н
о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь Львівського
комунального підприємства «Тополя - 406»
2401 грн. 68 коп. заборгованості. Вирішено
питання судових витрат.

Рішення суду оскаржили відповідачі -
ОСОБА_2, ОСОБА_3, просять таке скасувати
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначають, що
рішення є незаконним та
необгрунтованим. Мотивують тим, що
судом не взято до уваги факт скасування
судових наказів про стягнення
заборгованості, як і не враховано
клопотання відповідачів про
застосування строку позовної давності.
Суд взяв до уваги лише пояснення
позивача, не надав оцінку поясненням
відповідачів про те, що в спірній
квартирі відсутні газ, електроенергія
та інше. Технічних умов для
електроенергії немає, в квартирі
встановлена лише газоплита і котел. В
даній квартирі відповідачі не
проживають протягом декількох років. З
вини позивача та ПАТ «Львівобленерго»
затягується укладення угоди на
постачання електроенергії до будинку
АДРЕСА_1. Показники лічильників
протягом років не змінюються. Позивач
не обґрунтував на підставі чого і за
якими тарифами нараховується
заборгованість.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача - Суптель Ю.В.,
яка заперечила проти апеляційної
скарги, у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК
України - без участі відповідачів, які
були належним чином повідомлені про
час та місце судового розгляду справи,
однак поважних причин неявки не
підтвердили, перевіривши матеріали
справи, межі та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
наступного.

Відповідно до ст.213 ЦК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачі зареєстровані в квартирі
АДРЕСА_1 та є її співвласниками.
Будинок, в якому знаходиться
вищевказана квартира, перебуває на
обслуговуванні ЛКП «Тополя - 406».

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем ЛКП «Тополя-406»
належним чином надано відповідачам
послуги з утримання будинку та
прибудинкової території, постачання
холодної води та водовідведення, проте
останні належним чином не виконали
свого обов`язку своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги, внаслідок чого утворилась
заборгованість в сумі 2401,68 грн.

З огляду на наявні в матеріалах справи
та дослідженні в судовому засіданні
докази, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції.

Так, згідно зі ст. 162 ЖК України - плата
за комунальні послуги береться, крім
квартирної плати, за затвердженими в
установленому порядку тарифами. Наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

Відповідно до ч.4 ст.10 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», положення якого
вірно застосовано судом першої
інстанції, комунальні підприємства по
обслуговуванню та ремонту житла
зобов'язані здійснювати
обслуговування та ремонт
приватизованого житла, надавати
мешканцям комунальні та інші послуги
за державними розцінками і тарифами.
Утримання приватизованих квартир
здійснюється за рахунок коштів їх
власників згідно з Правилами
користування приміщеннями жилих
будинків та прибудинкових територій,
які затверджуються Кабінетом
Міністрів України, незалежно від форм
власності на них, що врегульовано п.1
ст.10 вказаного Закону.

Відповідно до п.17 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями, власники
квартир багатоквартирних будинків
зобов'язані вносити на відповідний
рахунок власника будинку плату за
обслуговування і ремонт будинку.

Судом першої інстанції правильно
застосовано норми ст.ст. 20, 21 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», якими визначено, що
обов`язком споживача є, зокрема,
укладення договору про надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленим виконавцем на основі
типового договору, оплачувати
житлово-комунальні послуги, натомість
обов`язком виконавця є надання послуг
вчасно та відповідної якості та
підготовка укладення зі споживачем
договору про надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

До того ж, обов`язок власника укласти
договір про надання
житлово-комунальних послуг та
оплачувати надані послуги передбачено
п.7 Правил користування приміщеннями
житлових будинків, затверджених
Постановою КМ України №572 від 08.10.1992
року.

Згідно з матеріалами справи, факт
надання житлово-комунальних послуг та
їх споживання відповідачами, як і сума
заборгованості відповідачів перед
позивачем за надані послуги,
підтверджується, зокрема, відомостями
з нарахування та оплати послуг за
період з червня місяця 2010 року по лютий
місяць 2014 року (а.с.3-4). Так, в квітні
місяці 2012 року було здійснено оплату за
надані послуги з утримання будинку та
прибудинкової території в сумі 750 грн.
(а.с.3).

Відтак, позивач правомірно проводить
нарахування за надані послуги та
направляє мешканцям повідомлення про
наявну заборгованість, а відповідачі,
будучи споживачами
житлово-комунальних послуг,
зобов`язані здійснювати оплату наданих
їм послуг, виходячи із їхнього
солідарного обов`язку.

Судом першої інстанції звернуто увагу
і на те, що відповідачі від
користування послугами ЛКП не
відмовлялися, а фактично такими
користувалися і користуються. А тому,
висновок суду про відсутність підстав
для відмови відповідачів від сплати за
фактично надані житлово - комунальні
послуги у зв'язку з відсутністю
договору на надання житлово -
комунальних послуг, відповідає вимогам
закону.

За таких обставин, не заслуговують на
увагу обгрунтування вимог апеляційної
скарги відповідачів з посиланням на їх
непроживання у спірній квартирі.

Крім того, необґрунтованими є вимоги
апеляційної скарги в частині
застосування наслідків спливу строку
позовної давності. Позовна давність не
може бути застосована, оскільки
відповідачі не заявляли дану вимогу в
суді першої інстанції до винесення
судового рішення. Додатково слід
зазначити, що гідно з відомостями з
нарахування та оплати послуг за період
з червня місяця 2010 року по лютий місяць
2014 року (а.с.3), внаслідок часткової
проплати заборгованості на суму 750 грн.
строк позовної був перерваний.

Згідно зі ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому апеляційну скаргу
слід відхилити.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст.ст.
313, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и
л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Львова від 8 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча:
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.