КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/3141/14-ц
Провадження № 2/520/3729/14
Київський районний суд м. Одеси в
головуючого - судді
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі цивільну
справу за позовом
до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
про стягнення матеріальної та
ОСОБА_2 звернулася до Київського
районного суду м. Одеси з позовною
заявою до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, в якій, з урахуванням
уточнень до позовної заяви, просила суд
стягнути з відповідача на її користь
матеріальну шкоду в розмірі 1340,74 грн.,
моральну шкоду в розмірі 10 000,00грн.,
судовий збір у розмірі 243,60 грн., витрати
по сплаті за паливо на дорогу в розмірі
799,99 грн., витрати по сплаті послуг
адвоката у розмірі 400 грн.
В обґрунтування заявленого позову
позивачка посилається на те, що
постановою начальника Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області від 04.10.2012
року її було притягнуто до
адміністративної відповідальності та
накладено на неї штраф у розмірі 677,46
грн. Постановою Болградського
районного суду Одеської області від
31.07.2013року вказана постанова
начальника Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області була скасована.
Також, позивачка зазначає, що 10.10.2013року
у відношенні неї інспектором Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області був
складений протокол про
адміністративну відповідальність, та
17.10.2013 року постановою заступника
начальника Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області її було притягнуто до
адміністративної відповідальності та
накладено штраф у розмірі 6800 грн., яка
13.12.2013року постановою Болградського
районного суду Одеської області була
Позивачка вважає, що своїми діями
посадові особи Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області спричинили їй
матеріальну та моральну шкоду, а також
у зв'язку з тим, що вона була вимушена
захищати свої права, вона понесла
витрати, що і призвело до звернення з
вказаними позовом до суду.
У судове засідання 08.10.2014року позивачка
не з'явилася, надала до суду заяву, в
якій позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити в повному
обсязі, розглянути справу у її
відсутності, а також зазначила, що не
заперечує проти заочного розгляду
справи.
Представник відповідача - Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області про час та
місце судових засідань повідомлений
належним чином, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштових
відправлень (а.с. 54, 56), у судові
засідання не з'явився, про поважність
причин відсутності не повідомив,
письмових заперечень проти позову не
Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за
згодою позивачки Київським районним
судом м. Одеси постановлена ухвала про
заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про необхідність
часткового задоволення позову,
виходячи з наступного.
Згідно з постановою Болградського
районного суду Одеської області від 31
липня 2013року, по справі №497/664/13-а за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення,
ОСОБА_2 поновлено строк звернення до
адміністративного суду. Постанову № 2629
по справі про адміністративне
правопорушення від 04.10.2012 року,
винесену заступником начальника
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області ОСОБА_3, про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
скоєння адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 96 ч.1
КУпАП та про накладення на неї
адміністративного стягнення в вигляді
850 грн., відмінено. Повернуто ОСОБА_2 677,46
грн. стягнених з неї штраф на користь
держави відділом державної виконавчої
служби Болградського районного
управління юстиції в Одеській області
на підставі постанови № 2629 по справі
про адміністративне правопорушення
від 04.10.2012року, винесеної заступником
начальника інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області ОСОБА_3, про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
скоєння адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 96 ч.1
КУпАП та про накладення на неї
адміністративного стягнення в вигляді
850 грн. штрафу. Справу закрито (а.с.17-18).
Зазначена постанова набрала законної
сили 12.08.2013року.
Постановою Болградського районного
суду Одеської області від 13.12.2013 року по
справі № 497/2951/13-а за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про відміну постанови
по справі про адміністративне
правопорушення, постанову № 880 по
справі про адміністративне
правопорушення від 17.10.2013року, винесену
заступником начальника інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області ОСОБА_3 про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
скоєння адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.
188-42ч.1 КУпАП та про накладення на неї
адміністративного стягнення в вигляді
6800 грн., відмінено. Справу закрито (а.с.
Позивачка ОСОБА_2 в позовній заяві
вважає, що оскільки вищевказані
постанови про притягнення її до
адміністративної відповідальності за
скоєння адміністративного
правопорушення були скасовані, на її
користь з відповідача необхідно
стягнути матеріальну шкоду у розмірі
1340,74 грн., яку вона обґрунтовує
наступним: сплата послуг юриста в
розмірі 450,00 грн., сплата послуг
адвоката у розмірі 300,00 грн., сплата
судового збору в розмірі 114,70 грн. та 114,70
грн. за подання адміністративних
позовних заяв до суду, та сплата штрафу
у розмірі 117,74 грн., сплата судового
збору у розмірі 243,60 грн.
Питання щодо відшкодування
судових витрат у адміністративному
процесі регулюється нормами Глави 7 КАС
Зокрема, відповідно до положень ст. 87
КАС України, судові витрати
складаються із судового збору та
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом. До
витрат, пов'язаних з розглядом справи,
належать: витрати на правову допомогу;
витрати сторін та їхніх представників,
що пов'язані із прибуттям до суду;
витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз;
витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів на місці та вчиненням інших
дій, необхідних для розгляду справи.
Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Аналіз змісту цієї норми свідчить про
те, що розподіл судових витрат ОСОБА_2, в
тому числі щодо оплати нею послуг
юриста у розмірі 450 грн., послуг
адвоката у розмірі 300грн. та судового
збору у розмірі 229,40грн. має
вирішуватися виключно при розгляді
адміністративної справи та не можуть
бути стягнуті в якості матеріальної
шкоди при розгляді судом даної
цивільної справи.

На думку суду, витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги, є такими, що
також понесені ОСОБА_2 у зв'язку з
реалізацією своїх процесуальних прав
під час розгляду певної справи в
порядку адміністративного
судочинства. Такі витрати
процесуальним законом віднесено до
судових витрат, вони відшкодовуються в
порядку, передбаченому відповідним
процесуальним законом; їх не можна
визнати збитками чи шкодою в розумінні
положень цивільного законодавства
України й вони не можуть бути стягнуті
за позовною вимогою в іншому
провадженні.

Вимога про стягнення сплаченої суми
штрафу у розмірі 117,74грн. також має
вирішуватися виключно при розгляді
адміністративної справи та не може
бути стягнута в якості матеріальної
шкоди при розгляді судом даної
цивільної справи.

Аналогічна по суті правова позиція
висловлена колегією суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного
суду України в ухвалі від 27 січня 2010
року у справі № 6-11633св09.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача моральної шкоди у розмірі
10 000, 00грн., суд зазначає наступне.

Моральну шкоду ОСОБА_2 просить стягнути
з відповідача у розмірі 10000 грн., яку
вона обґрунтовує наступним, в
результаті нервувань, вона зверталася
до Болградської ЦРЛ з приводу
загострення серцевої хвороби, та їй
було встановлено діагноз ІБС,
Стенокардія. Також вона втратила сон,
та у неї загострився головний біль.
Також позивачка стягнення моральної
шкоди обґрунтовує п.2 ч.2 ст. 23 ЦК
України, відповідно до якої особа яка
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав, що полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Постанова Пленуму Верховного суду
України №4 від 31.03.1995року передбачає, що
під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
Моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті. Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала: якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній
особі внаслідок її незаконного
засудження, незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування запобіжного
заходу, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт; в інших
випадках, встановлених законом.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача моральної
шкоди у розмірі 10 000, 00грн. підлягають
задоволенню частково.

У зв'язку з тим, що межі відшкодування
моральної шкоди законом не
встановленні, суд, керуючись принципом
розумності і справедливості, вважає, що
моральну шкоду, спричинену позивачці,
можливо оцінити у розмірі 1000,00гривень,
виходячи з того, що вона неодноразово
зверталася до суду з адміністративними
позовами щодо неправомірних дій
посадових осіб Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, які були задоволені
постановами суду.

Відповідь № 171 від 29.01.2014 року
Болградської Центральної районної
лікарні відповідно до якої, ОСОБА_2
дійсно зверталася до Болградської ЦРЛ
не приймаються судом до уваги, як доказ
щодо спричиненої їй моральної шкоди
відповідачем - Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, оскільки в ній
зазначено, що ОСОБА_2 страждає
варикозною хворобою багато років.

Щодо вимог позиваки про стягнення з
відповідача витрат по сплаті за паливо
на дорогу в розмірі 799,99 грн. та витрат
по сплаті послуг адвоката у розмірі 400
грн., суд зазначає наступне.

Позовні вимоги про стягнення з
відповідача витрат по сплаті за паливо
на дорогу у розмірі 799,99 грн. на думку
суду не можуть бути задоволені,
оскільки доказів, що дійсно чек (а.с. 46)
пред'явлений до суду є сплатою витрат
пов'язаних з явкою позивачки до суду,
надано не було, так як вказаний чек є
сплатою за паливо невідомою особою та
невідомо для якого транспортного
засобу.

Щодо вимог про стягнення з відповідача
витрат за надання юридичної допомоги
за складання позову у розмірі 400грн.,
суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивачкою на підтвердження вказаних
витрат надана до суду квитанція № 147/14
про сплату витрат у розмірі 400 грн. за
оформлення позовної заяви адвокату
ОСОБА_4

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 84 ЦПК
України витрати, пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката або іншого
фахівця в галузі права, несуть сторони,
крім випадків надання безоплатної
правової допомоги. Граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Оскільки до теперішнього часу
відповідний закон не прийнятий, до цих
правовідносин підлягає застосуванню
Постанова Кабінету Міністрів України
від 27.04.2006року №590 «Про граничні
розміри компенсації витрат пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави».

Зазначеною постановою затверджено
граничні розміри компенсації витрат,
пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, відповідно до
яких, в цивільних справах граничний
розмір компенсації витрат, пов'язаних з
правовою допомогою сторони на користь
якої ухвалено судове рішення, якщо
компенсація сплачується іншою
стороною, не перевищує суму, що
обчислюється керуючись тим, що
зазначеній особі виплачується 40%
розмір мінімальної заробітної плати за
годину її роботи.

З урахуванням викладеного, приймаючи
до уваги, що адвокат позивача - ОСОБА_4
жодного разу не була присутньою у
судових засіданнях, тобто не
представляла інтереси позивача у суді,
що підтверджується матеріалами справи,
також у вказаній квитанції немає дати
та не зазначено, яку саме підготував
адвокат позовну заяву, а лише в
квитанції вказано, що вона сплачена за
підготування позовної заяви, вимоги
щодо стягнення з відповідача витрат по
наданню юридичної допомоги за
складання позову, відповідно до
Постанова Кабінету Міністрів України
від 27.04.2006року №590 «Про граничні
розміри компенсації витрат пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави»,
задоволенню не підлягають.

Доказів вчинення адвокатом окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, позивачем не
надано.

Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

З урахуванням викладеного, витрати по
сплаті судового збору у розмірі
243,60грн., підлягають стягненню з
відповідача на користь позивачки -
ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 88, 213, 215, 226 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області (м. Одеса, пр-т
Адміральський, 33А) на користь ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) моральну шкоду у
розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00коп., а
також судовий збір у розмірі 243 (двісті
сорок три) грн. 60 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем
до апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача шляхом звернення із заявою
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня оголошення
ухвали про залишення заяви без
задоволення.

Суддя
Петренко В. С.