Ухвала

іменем україни

01 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Попович О.В.,
Савченко В.О.,

Ступак О.В.,
Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп», третя особа - ОСОБА_5,
про відшкодування майнової та
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 05 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, у якому просив
стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»
(далі - ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс
Груп») на свою користь 5 236 грн 24 коп. на
відшкодування майнової шкоди в якості
недоплаченої суми страхового
відшкодування та 5 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди. Свої
вимоги обґрунтовував тим, що в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася 07 березня 2013 року з
вини ОСОБА_5, цивільно-правова
відповідальність якого застрахована у
ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»,
належний йому на праві власності
автомобіль ВАЗ-21114, державний номерний
знак НОМЕР_1, зазнав механічних
пошкоджень. Відповідно до калькуляції
позивач поніс витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом автомобіля, у
розмірі 22 996 грн 20 коп. Проте страхова
компанія виплатила йому лише 16 759 грн 96
коп. без урахування суми франшизи у
розмірі 1 тис. грн, а
щодо решти суми у розмірі 5 236 грн 24 коп. -
відмовила з посиланням на відрахування
ПДВ. Таку відмову позивач вважає
незаконною і такою, що порушує його
права, що завдало йому моральної шкоди.

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 20
листопада 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ПАТ «УСК «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» на користь
ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 5 236 грн 24
коп. на відшкодування майнової шкоди та
судові витрати у сумі 122 грн 40 коп. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання про
судові витрати.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 05 лютого
2014 року рішення суду першої
інстанції у частині стягнення з ПАТ
«УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на
користь ОСОБА_3 5 236 грн 24 коп. на
відшкодування майнової шкоди
скасовано, у задоволенні зазначених
позовних вимог відмовлено. У іншій
частині рішення залишено без змін.
Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, залишити в силі рішення суду
першої інстанції, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням апеляційним судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України щодо
змісту, рішення апеляційного суду
повинно мати: мотивувальну частину із
зазначенням мотивів зміни рішення,
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення;
встановлених судом першої інстанції
обставин, а також обставин,
встановлених апеляційним судом, і
визначених відповідно до них
правовідносин; назви, статті закону, на
підставі якого вирішено справу;
резолютивну частину із зазначенням
висновку апеляційного суду про зміну
чи скасування рішення, задоволення
позову або відмову в позові повністю чи
частково; висновку апеляційного суду
по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Справа
розглядається в апеляційному суді за
правилами, встановленими для розгляду
справи судом першої інстанції, з
винятками і доповненнями,
встановленими законом.

Таким чином, у судовому рішенні
апеляційний суд зобов'язаний дати
відповіді на всі доводи апеляційної
скарги, оскільки інакше буде порушено
вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду в
такому його елементі як мотивування
судового рішення судом, який має право
на дослідження нових доказів і
переоцінку доказів.

Проте рішення апеляційного суду
зазначеним нормам закону не
відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про стягнення з ПАТ
«УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на
користь ОСОБА_3 5 236 грн 24
коп. на відшкодування майнової шкоди -
недоплаченого страхового
відшкодування, апеляційний суд виходив
з того, що оспорювана сума 5 236 грн 24 коп.
складає розмір податку на додану
вартість і вона могла бути виплачена
позивачу у разі підтвердження
перерахування її до державного бюджету
платником цього податку, який
зареєстрований відповідним чином та
має свідоцтво платника ПДВ, проте
позивачем не надано доказів на
підтвердження указаної обставини.

Однак з таким рішенням погодитися не
можна, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних
у справі доказів.

Виходячи із положень п. 2 ст. 36 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», зменшення страхового
відшкодування на суму визначеного
відповідно до законодавства податку на
додану вартість проводиться за умови,
коли такий податок був включений у
розмір шкоди, що підлягає
відшкодуванню, а витрати на
відновлювальний ремонт здійснюються
на рахунок потерпілої особи.

Як вбачається з долученої до справи
калькуляції вартості відновлювального
ремонту автомобіля, вартість робіт
становить 14 403 грн 20
коп. (а. с. 10-11), яка оплачена замовником
ОСОБА_3, про що свідчить акт виконаних
робіт від 25 червня 2013 року № 12 (а. с. 12) та
відповідна квитанція (а. с. 22).

Крім того, на обґрунтування позову до
позовної заяви позивач додав товарні
чеки на придбання необхідних для
ремонту автомобіля матеріалів на суму 4
626 грн. та 3 967 грн (а. с. 16, 19).

Таким чином, позивач підтвердив, що на
ремонт автомобіля витратив 22 996 грн 20
коп.

Ні акт виконаних робіт, ні надані
позивачем товарні чеки не містять
даних про те, що у вартість робіт,
послуг та вартість матеріалів чи
запасних частин включено ПДВ.

У разі придбання послуг з ремонту,
заміщенню, відтворенню об'єкта чи
товарно-матеріальних цінностей, які
мають бути використані в процесі його
ремонту (запчастини та інші витратні
матеріали, тощо), здійснюється у
неплатника ПДВ, то розрахунок
суми виплати та таке придбання
здійснюються без урахування сум ПДВ,
оскільки особа не зареєстрована
платником податку на додану вартість,
не має права нараховувати і виділяти
окремим рядком суму ПДВ.

З огляду на те, що вказаний податок не
був включений у вартість робіт та
матеріалів, при проведенні
відновлювального ремонту пошкодженого
автомобіля, тому у страхової компанії
при відшкодуванні позивачу вартості
цих робіт та послуг відсутні правові
підстави самостійно визначити цей
податок та у зв'язку з цим зменшити суму
відшкодування, оскільки згідно з п. 2
ст. 36 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» зменшення
страхового відшкодування на можливе
лише на суму визначеного відповідно до
законодавства ПДВ, а в даному випадку
такий податок не визначався та не міг
бути визначений виконавцем робіт та
послуг, а також продавцями
автозапчастин та матеріалів, оскільки
вони не є платниками цього податку.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
вимоги позову про стягнення на користь
позивача 5 236 грн 24
коп. недоплаченого страхового
відшкодування.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд першої
інстанції правильно визначився з
характером спірних правовідносин та
нормами матеріального права, які
підлягають застосуванню, повно,
всебічно та обґрунтовано встановив
обставини справи, надав належну оцінку
наявним у справі доказам, в результаті
чого ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам ст. ст.
213, 214 ЦПК України.

Безпідставно скасувавши законне й
обґрунтоване рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд припустився
помилки в застосуванні матеріального
та процесуального закону, що призвело
до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку про те, що касаційну
скаргу необхідно задовольнити, рішення
апеляційного суду скасувати із
залишенням рішення суду першої
інстанції в силі з підстав,
передбачених ст. 339 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 05 лютого
2014 року скасувати, рішення
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 20 листопада 2013 року
залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: О.В. Попович

В.О. Савченко

О.В. Ступак

С.П. Штелик