АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції: Вовк Є.І.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 26 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, Служби у справах дітей
Дарницької районної у м. Києві
державної адміністрації про
встановлення місця проживання дитини і
визначення способу участі батька у
вихованні дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

04 червня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, у якому просив
визначити місце проживання
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним
за адресою його постійного місця
проживання, а саме: АДРЕСА_1, встановити
йому час спілкування з донькою ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, без присутності матері
ОСОБА_1 у місці та у спосіб визначений
ним, наступним чином: з п'ятниці по
понеділок щотижня кожного місяця; під
час осінніх або весняних шкільних
канікул - протягом канікул за
домовленістю з матір'ю дітей; під час
літніх шкільних канікул - 30 календарних
днів, а саме з 10 липня по 10 серпня
кожного року; зобов'язати матір дітей -
ОСОБА_1 не перешкоджати йому брати
участь у вихованні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
та у спілкуванні з нею, не допускати
протиправних (негативних) дій (розмов)
стосовно батька ОСОБА_2

Свої вимоги обґрунтовував тим, що від
шлюбу з ОСОБА_1 має двох дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
Місце проживання дітей при розірванні
шлюбу не визначалось, оскільки між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не було спору щодо
місця проживання дітей. ОСОБА_1
постійно порушує розпорядження
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації щодо його
участі у вихованні дітей і жодного разу
не виконала його належним чином, більше
того ОСОБА_1 відмовляється від
будь-якого спілкування з ним щодо його
участі у вихованні та щодо спілкування
з дітьми, на його телефонні дзвінки не
відповідає, на текстові повідомлення
також не відповідає. ОСОБА_1 не дозволяє
дітям спілкуватись з ним по телефону,
всупереч бажанню дітей, оскільки діти
телефонують до батька з різними цілями,
необхідними для вирішення побутових та
шкільних питань. Станом на
сьогоднішній день малолітній ОСОБА_3
хоче проживати з батьком.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 26 червня 2014 року позов ОСОБА_2
задоволено, визначено місце проживання
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
його батьком ОСОБА_2 за адресою його
постійного місця проживання, а саме:
АДРЕСА_1, встановлено ОСОБА_2 час
спілкування з донькою ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, без присутності матері
ОСОБА_1 у місці та у спосіб визначений
ОСОБА_2, наступним чином: з п'ятниці по
понеділок щотижня кожного місяця; під
час осінніх або весняних шкільних
канікул - протягом канікул за
домовленістю з матір'ю дітей; під час
літніх шкільних канікул - 30 календарних
днів, а саме з 10 липня по 10 серпня
кожного року; зобов'язано матір дітей -
ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 брати
участь у вихованні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
та у спілкуванні з нею, не допускати
протиправних (негативних) дій (розмов)
стосовно батька ОСОБА_2

14 липня 2014 року ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу на вказане рішення, у
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи,
просила його скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_2 В обґрунтування
заявлених вимог апелянт вказала, що не
отримувала копії позовної заяви з
доданими до неї документами, копії
ухвали про відкриття провадження у
справі, а її клопотання про відкладення
розгляду справи суд відхилив,
розглянувши справу без участі органу
опіки і піклування. Також апелянт
зазначила, що у матеріалах справи
відсутній висновок органу опіки і
піклування. Апелянт вказала, що ОСОБА_2
часто від'їжджає у закордонні
відрядження, протягом 6-ти років діти
проживають разом із нею, а тому зміна
звичного способу життя і роз'єднання
рідних братів і сестер матиме
негативний результат. Додатково
апелянт вказала, що розпорядженням
Дарницької районної у м. Києві
державної адміністрації від 31 березня
2014 року визначено способи участі
ОСОБА_2 у спілкуванні і вихованні дітей,
яке на сьогодні є чинним і позивачем не
оскаржувалося.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник - адвокат ОСОБА_5
апеляційну скаргу підтримали і просили
її задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник за
довіреністю - ОСОБА_6 апеляційну скаргу
просили відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Представник Дарницької районної у м.
Києві державної адміністрації як
органу опіки і піклування за
довіреністю - Мельничук І.В. місце
проживання ОСОБА_3 просила визначити з
батьком, встановлення часу спілкування
ОСОБА_2 з донькою вважала передчасним.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у
справі та з'явилися у судове засідання,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі з 28 грудня 2001
року по 27 квітня 2010 року. Від шлюбу
мають двох дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Також судом встановлено, що діти з 2010
року проживають разом з матір'ю за
адресою: АДРЕСА_2, навчаються в одній
школі, де характеризуються позитивно.
Батько постійно цікавиться навчанням
дітей та займається їх вихованням,
приймає активну участь у шкільному та
позашкільному житті дітей, сприяє їх
розвитку, забезпечує їм можливість
відвідувати позашкільні гуртки та
секції. Про це свідчать характеристики,
надані на дітей навчальними закладами,
де вони навчались або навчаються на
даний час, в тому числі: Центром
дошкільної освіти «Школа майбутнього
першокласника», де діти пройшли курси
підготовки до школи, Спеціалізованої
загальноосвітньої школи № 296, де ОСОБА_3
навчався з 01.09.2009 року до 25.08.2012 року,
Спеціалізованої школи №47 ім. А.С.
Макаренка, де діти навчаються на даний
час.

ОСОБА_2 добровільно, без будь-якого
примусу, систематично перераховує на
рахунок ОСОБА_1 кошти для забезпечення
нормального матеріального стану дітей,
сплачує за їх навчання, а також купує їм
одяг та інші побутові речі.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги ОСОБА_2 є
обґрунтованими, оскільки малолітній
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виявляє більшу
прихильність до батька, ОСОБА_2
створено належні умови для
повноцінного проживання та розвитку
дітей.

Колегія суддів вважає, що для ухвалення
законного та обґрунтованого рішення
про визначення місця проживання дитини
з одним із батьків необхідно
застосовувати вимоги ст. 161 СК України,
згідно з якою встановлено, що якщо мати
та батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

А також і норми міжнародного
матеріального права а саме п. 6
Декларації прав дитини, прийнятої
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, згідно з яким встановлено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона має, коли це
можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків,
малолітня дитина не повинна, крім
випадків, коли є виняткові обставини,
бути розлучена зі своєю матір'ю.

На підставі п. 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року при
вирішенні спору про місце проживання
дитини належить звертати особливу
увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із
батьків вона бажає проживати. Судам
слід враховувати також положення ст. 160
Сімейного Кодексу України, якою
передбачено, що місце проживання
дитини, яка не досягла десяти років,
визначається за згодою батьків, яка
досягла десяти років, - за спільною
згодою батьків та самої дитини, а місце
проживання дитини, яка досягла
чотирнадцяти років, визначається нею
самою.

На виконання вимог ст. 19 СК України
судом апеляційної інстанції отримано
висновок органу опіки і піклування
Дарницької районної у м. Києві
державної адміністрації про
визначення місця проживання ОСОБА_3

Згідно висновку від 07 жовтня 2014 року №
101-7598/01 Дарницька районна у м. Києві
державна адміністрація як орган опіки
і піклування вважає за доцільне
визначити місце проживання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_2

В судовому засіданні в апеляційній
інстанції ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, побажав
самостійно дати пояснення суду з
приводу свого місця проживання та в
присутності батьків пояснив, що він
бажає проживати разом із батьком
ОСОБА_2, оскільки батько ним постійно
займається та у всьому допомагає. Він
відвідує різні секції завдяки батькові
та почуває себе впевнено.

Крім того колегія суддів враховує
висновок спеціаліста психолога від 13
серпня 2014 р., згідно з яким за
результатами психологічного
дослідження та спрямованої бесіди з
ОСОБА_3 виявлено, то він свідомо прагне
проживати з батьком ОСОБА_2. В нього не
виявлено ознак тиску або стороннього
впливу щодо його визначення стосовно
місця проживання. Аналіз психологічної
роботи з дитиною показав, що описані
дитиною події не належать до
когнітивно-сугестивних конструктів.

За висновком спеціаліста психолога
встановлено, що у ОСОБА_3 мають місце
психологічні переживання, негативні
емоції та моральні страждання стосовно
ситуації, що склалася. Вплив неуважного
ставлення матері до нього та наявна
зараз ситуація конфліктної поведінки
матері (тиску, зневаги, загрозливих
висловлювань, неправди та
непослідовних вчинків), тривоги з цього
приводу та відсутності спокою,
призвели до змін у його сприйнятті
дійсності, змін у поведінкових та
особистісних властивостях дитини.
З'явилися непритаманні йому до цього
злість та агресивність. Йому важко
формувати усвідомлення свого місця в
системі соціальних відносин, адекватну
самооцінку та ціннісну ієрархію, що
викликає появу внутрішньо
особистісного конфлікту та постійного
психічного напруження. Подальше
перебування в такій обстановці
закріпить негативні зміни га сприятиме
викривленій соціальній адаптації
дитини.

Колегія суддів, взявши до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я, висновок
Дарницької районної у м. Києві
державної адміністрації як органу
опіки і піклування, приходить до
висновку, що наявні виняткові
обставини, що дають підстави визначити
місце проживання дитини з батьком.

Проживання дитини з батьком не
позбавляє матір дитини права на
спілкування з нею та участь у її
вихованні.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного
Кодексу України мати та батько, мають
рівні права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того, чи перебували вони
у шлюбі між собою.

Згідно ч. 1 ст. 153 Сімейного Кодексу
України мати, батько та дитина мають
право на безперешкодне спілкування між
собою, крім випадків, коли таке право
обмежене законом.

Статтею 158 Сімейного Кодексу України
передбачено, що за заявою матері,
батька дитини орган опіки та
піклування визначає способи участі у
вихованні дитини та спілкуванні з нею
того з батьків, хто проживає окремо від
неї. Рішення про це орган опіки та
піклування постановляє на підставі
вивчення умов життя батьків, їхнього
ставлення до дитини, інших обставин, що
мають істотне значення. Рішення органу
опіки та піклування є обов'язковим до
виконання. Особа, яка ухиляється від
виконання рішення органу опіки та
піклування, зобов'язана відшкодувати
матеріальну та моральну шкоду, завдану
тому з батьків, хто проживає окремо від
дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема, якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення. В окремих випадках, якщо це
викликано інтересами дитини, суд може
обумовити побачення з дитиною
присутністю іншої особи (ч.ч. 1-2 ст. 159
Сімейного Кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що
розпорядженням Дарницької районної у
м. Києві державної адміністрації від 09
грудня 2011 року № 592 визначено участь
ОСОБА_2 у вихованні його малолітніх
дітей - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 шляхом
встановлення йому часу спілкування з
дітьми без присутності матері: з
п'ятниці першого, четвертого тижня
кожного місяця по понеділок другого,
четвертого тижня відповідно. В разі,
якщо місць починається з суботи чи
неділі - з п'ятниці другого, четвертого
тижня по понеділок третього, п'ятого
тижня. Під час осінніх або весняних
шкільних канікул - протягом канікул за
домовленістю з матір'ю дітей, під час
літніх шкільних канікул - 30 календарних
днів за домовленістю з матір'ю дітей.

Розпорядженням Дарницької районної у
м. Києві державної адміністрації № 165
від 31 березня 2014 року визначено участь
ОСОБА_2 у вихованні його малолітніх
дітей - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 шляхом
встановлення йому часу спілкування з
дітьми без присутності матері дітей у
вихідні дні за домовленістю з матір'ю
дітей з урахуванням думки дітей. Під
час осінніх або весняних шкільних
канікул - протягом канікул за
домовленістю з матір'ю дітей, під час
літніх шкільних канікул - 30 календарних
днів за домовленістю з матір'ю дітей.

З матеріалів справи вбачається, що
попередній порядок зустрічей батька з
донькою не влаштовував матір дітей
ОСОБА_1, а тому був змінений за її
заявою, зустрічі батька з дітьми
відбувалися нерегулярно у зв'язку з
вчиненням матір'ю дітей перешкод у
цьому.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає передчасним встановлення
ОСОБА_2 щотижневих побачень з донькою
ОСОБА_4 При апеляційному розгляді
справи не встановлено будь-яких
підстав для зміни графіку побачень
батька з дитиною, визначеного
розпорядженням Дарницької районної у
м. Києві державної адміністрації від 09
грудня 2011 року, а тому колегія суддів
вважає за доцільне встановити ОСОБА_2
час спілкування з донькою ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, без присутності ОСОБА_1
наступним чином з п'ятниці першого,
третього тижня кожного місяця по
понеділок другого, четвертого тижня
місяця відповідно. У разі, якщо місяць
починається з суботи чи неділі - з
п'ятниці другого, четвертого тижня
кожного місяця по понеділок третього,
першого тижня наступного місяця.

На думку колегії суддів, такий спосіб
участі батька у спілкуванні з донькою
не зашкодить їй, а навпаки повністю
відповідатиме можливості дитини в
повній мірі сприймати піклування
кожного із батьків про її здоров'я,
фізичний та духовний розвиток і дасть
змогу урівноважити її психоемоційний
стан.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
розпорядженням Дарницької районної у
м. Києві державної адміністрації від 31
березня 2014 року визначено способи
участі ОСОБА_2 у спілкуванні і
вихованні дітей, яке на сьогодні є
чинним, колегія суддів виходить з того,
що наявність вказаного розпорядження
не є перешкодою для звернення до суду.

Також колегія суддів не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги в тій
частині, що протягом 6-ти років діти
проживають разом із нею, а тому зміна
звичного способу життя і роз'єднання
рідних братів і сестер матиме
негативний результат, оскільки діти
проживають разом із нею після
розірвання шлюбу, навчаються в одній
школі, визначення місця проживання
ОСОБА_3 з батьком сприятиме кращому
забезпеченню його інтересів та не є
перешкодою для спілкування з сестрою.

Не заслуговують на увагу посилання
апелянта на те, що вона не отримувала
копії позовної заяви з доданими до неї
документами, копії ухвали про
відкриття провадження у справі, а її
клопотання про відкладення розгляду
справи суд відхилив, оскільки згідно з
матеріалами справи (а.с.196) ОСОБА_1
отримала копію позовної заяви та копію
ухвали про відкриття провадження 23
червня 2014 року.

Таким чином, рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 26 червня 2014
року слід змінити в частині визначення
щотижневого часу спілкування ОСОБА_2 з
донькою. В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 3 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 26 червня 2014 року в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про встановлення часу
спілкування з донькою ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, без присутності матері
ОСОБА_1 у місці та спосіб, визначений
батьком ОСОБА_2, з п'ятниці по понеділок
щотижня кожного місяця - змінити.

Встановити ОСОБА_2 час спілкування з
донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без
присутності ОСОБА_1 наступним чином:

- з п'ятниці першого, третього тижня
кожного місяця по понеділок другого,
четвертого тижня місяця відповідно. У
разі, якщо місяць починається з суботи
чи неділі - з п'ятниці другого,
четвертого тижня кожного місяця по
понеділок третього, першого тижня
наступного місяця.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене протягом 20 днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді