Ухвала

іменем україни

23 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ступак О.В., Парінової
І.К., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, про
визнання недійсним свідоцтва про
придбання майна з прилюдних торгів та
договору купівлі-продажу нерухомого
майна, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Фінанс Банк» на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 26 лютого 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 15 травня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся у суд з
указаним позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що він є власником
нежитлового будинку загальною площею 3
863,5 кв. м по АДРЕСА_1. Представнику
позивача стало відомо, що невідомі
особи підробили акт проведення
прилюдних торгів нерухомого майна від
26 грудня 2011 року, які начебто відбулися
16 грудня 2011 року. Відповідно до цього
акта 13 березня 2012 року приватним
нотаріусом на ім'я ОСОБА_5 було видано
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів. У подальшому шляхом
підроблення декларації про готовність
об'єкта до експлуатації між ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 укладено договір
купівлі-продажу, посвідчений приватним
нотаріусом, відповідно до умов якого
останній купив даний виробничий
комплекс. За таких обставин позивач
просив визнати недійсним свідоцтво про
придбання майна з прилюдних торгів та
визнати недійсним договір
купівлі-продажу.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 26 лютого 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
15 травня 2013 року, позов задоволено
частково.

Визнано недійсним свідоцтво про
придбання майна з прилюдних торгів від
30 березня 2012 року, видане приватним
нотаріусом Київського нотаріального
округу ОСОБА_9, яке посвідчує, що
ОСОБА_5 належить на праві власності
майно, що складається з виробничого
корпусу (літера А), загальною площею 3 863,
кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1,
зареєстроване в реєстрі за № 990.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Фінанс Банк»,
яке не брало участі у справі, проте
вважає, що вказаними судовими
рішеннями порушено його права, просить
скасувати судові рішення судів першої
й апеляційної інстанцій, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4 і
визнаючи недійсним свідоцтво про
придбання майна з прилюдних торгів від
30 березня 2012 року за реєстровим № 990,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд,
дослідивши докази у справі і надавши їм
належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60,
212 ЦПК України, а також, врахувавши
обставини справи, обґрунтовано виходив
з того, що вказане свідоцтво суперечить
вимогам закону, актам цивільного
законодавства, оскільки, як правильно
встановив суд, на виконанні у відділі
примусового виконання рішень відсутнє
будь-яке виконавче провадження щодо
звернення стягнення на виробничий
комплекс літ. «А» загальною площею 3 863,5
кв. м по АДРЕСА_1 та,
відповідно, жодних дій щодо звернення
стягнення шляхом проведення опису чи
реалізації майна державними
виконавцями вчинено не було, крім того,
в Деснянському районному суді м. Києва
у 2009 році не зареєстровано цивільної
справи за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про
стягнення грошової суми, а за № 2-1323/09
зареєстрована інша цивільна справа.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, повно та всебічно
дослідив наявні у справі докази і надав
їм належну оцінку, правильно встановив
обставини справи, в результаті чого
ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують,
зводяться до переоцінки доказів, отже,
судові рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального та матеріального
права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Фінанс Банк»
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 26 лютого 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 15 травня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Ступак

І.К. Парінова

С.П. Штелик