Справа № 206/5750/14-ц
Провадження № 2/206/1367/14
Самарський районний суд м.
головуючого судді:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 в інтересах
малолітньої ОСОБА_6, треті особи:
Самарський районний відділ в місті
Дніпропетровську ГУ ДМС України в
Дніпропетровській області,
Управління-служба у справах дітей
Самарської районної у місті
Дніпропетровську ради про усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
29 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 в
інтересах малолітньої ОСОБА_6, треті
особи: Самарський районний відділ в
місті Дніпропетровську ГУ ДМС України
в Дніпропетровській області,
Управління-служба у справах дітей
Самарської районної у місті
Дніпропетровську ради про усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
Позовні вимоги позивач обґрунтував
тим, що відповідно до договору
купівлі-продажу укладеним між ним та
ОСОБА_2, яка діяла від себе, та своїх
дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, що
були власниками квартири АДРЕСА_1 він
придбав вище зазначену квартиру. На час
укладання договору купівлі - продажу
квартири в ній ніхто не проживав, так як
квартира була в занедбаному стані, але
в ній були зареєстровані відповідачі. В
порушення умов договору
купівлі-продажу квартири, відповідачі
з реєстрації не знялись чим порушили
право відповідача розпоряджатись та
користуватись власною квартирою. Окрім
цього, квартирна плата за комунальні
послуги здійснюється позивачем за
кожну зареєстровану особу. Позивач
відповідно до останньої уточненої
позовної заяви просить усунути
перешкоду в здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном, визнати відповідачів такими, що
втратили право користування квартирою,
що є підставою для зняття з
реєстраційного обліку.
В судовому засіданні позивач підтримав
свої вимоги та просив задовольнити
позов в повному обсязі посилаючись на
обставини, викладені в позовних заявах.
Проти заочного розгляду справи не
Відповідачі в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином. У
справі є достатньо доказів для її
вирішення, що у сукупності із вказаними
вище обставинами дає суду підстави для
застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст.
224, 225 ЦПК України.
Третя особа Управління-служба у
справах дітей Самарської районної у
місті Дніпропетровську в судовому
засіданні не заперечувала проти
Представником Самарського відділу в м.
Дніпропетровську ГУ ДМС України в
Дніпропетровській області подано
заяву про розгляд справи за їх
відсутністю (а.с. 40).
Вислухавши пояснення та доводи
позивача, вивчивши та дослідивши
матеріали справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 12 вересня 2006 року
між ОСОБА_2, яка діяла в інтересах своїх
дітей та ОСОБА_1 було укладено договір
купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1.
Відповідно до умов договору, а саме: п. 8
- покупець набуває право власності на
квартиру з моменту державної
реєстрації цього договору; п. 10 -
продавці зобов'язуються зняти всіх з
реєстраційного обліку з
вищезазначеної квартири до 22 вересня
Відповідно до Витягу з державного
реєстру правочинів від 12.09.2006 року
предметом правочину зазначено
квартира АДРЕСА_1, відчужувачами є -
ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_9, а
набувачем - ОСОБА_1 (а.с. 6).
Відповідно до Витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від 18
жовтня 2006 року, власником кв. АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу
зазначено ОСОБА_1 (а.с. 7).
Відповідно до довідки від 22 серпня 2014
року № 2046 виданої КП «ЖГСР» ДМР в тому,
що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані:
ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_9
Відповідно до паспорту ОСОБА_1 серії
НОМЕР_1 відповідач зареєстрований
Відповідно до технічного паспорту на
квартиру АДРЕСА_1 зазначено, що
власниками вище зазначеної квартири є
ОСОБА_1 (а.с. 13-17).
Рішенням Самарської районної ради у м.
Дніпропетровську від 18 серпня 2006 року
№ 582 ОСОБА_2 від імені малолітніх дітей
дозволено здійснити продаж частини
квартири АДРЕСА_3 та здійснити купівлю
частини будинку за адресою: АДРЕСА_5
(а.с. 43).

Відповідно до листа Служби у справах
дітей Синельниківської
райдержадміністрації зазначено, що
будинок АДРЕСА_5 відповідно до
технічного паспорту належить ОСОБА_2 та
її повнолітнім донькам ОСОБА_9, 1991 року
народження, ОСОБА_8, 1993 року народження,
ОСОБА_4, 1992 року народження та
малолітній доньці ОСОБА_6, 2005 року
народження. За довідкою
Старовишневецької сільської ради від 16
вересня 2014 року № 230 громадянка ОСОБА_2
з 2013 року за вказаною адресою не
проживає. На теперішній час ОСОБА_2
мешкає з двома малолітніми дітьми:
донькою ОСОБА_6, 2005 року народження та
сином ОСОБА_10, 2009 року народження на
території Луб'янської сільської ради
(а.с. 44).

Вказані вище спірні правовідносини
регулюються Конституцією України та
Цивільним кодексом України.

Стаття 33 Конституції України гарантує
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання. Це означає, що
наявність чи відсутність прописки само
по собі не можуть бути підставою для
визнання права користування жилим
приміщенням за особою, яка там
проживала чи вселилась туди як член
сім'ї наймача (власника) приміщення, або
ж для відмови їй у цьому.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксовано в одному або кількох
документах, листах, телеграмах, якщо
він підписаний його стороною.

Відповідно до вимог ст. 209 ЦК України
нотаріальне посвідчення правочину
здійснюється нотаріусом або іншою
посадовою особою, яка відповідно до
закону має право на вчинення такої
нотаріальної дії, шляхом вчинення на
документі, в якому викладено текст
правочину, посвідчувального напису.
Нотаріальне посвідчення може бути
вчинене на тексті лише такого
правочину, який відповідає загальним
вимогам, встановленим статтею 203 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном, ст. 319 ЦК України зазначає, що
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно вимог ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»
встановлено, що зняття з реєстрації
місця проживання здійснюється
протягом семи днів на підставі заяви
особи, запиту органу реєстрації за
новим місцем проживання особи,
остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на
житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою
або померлою), свідоцтва про смерть.

Так відповідно до умов договору
купівлі - продажу квартири укладеного 12
вересня 2006 року, в якому відповідач
зобов'язалась зняти всіх з
реєстраційного обліку квартири, але
станом на 29 серпня 2014 року відповідач
так і не виконала зобов'язання. Крім
того, відповідно до матеріалів справи
відповідачка придбала у власність
будинок АДРЕСА_5

Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна
особа вправі звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів, а в інтересах інших осіб, або
державних чи суспільних інтересах лише
у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог та
заперечень. Суд не приймає до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Виходячи з вищенаведених обставин
справи, а також діючого матеріального
закону, з урахуванням загальних засад
цивільного судочинства відповідно до
п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України,
а саме: справедливості,
добросовісності та розумності, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 є цілком обґрунтованими
та підлягають задоволенню в повному
обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 41 Конституції України, ст.ст. 11,
15, 202, 204, 207, 209, 317, 319, 383, 389, 391, 655, 657, ЦК
України, ст.ст. 3, 11, 57, 58, 59, 212 ЦПК України,
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Усунути перешкоду в здійсненні ОСОБА_1
права користування та розпорядження
своїм майном - квартирою АДРЕСА_1

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_11 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1, що є підставою для
зняття їх з реєстраційного обліку за
даною адресою.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Головуючий суддя:
К.С. Маштак