У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 року суддя Подільського
районного суду м.Києва Трегубенко Л. О.
, вивчивши матеріали справи за позовом
ОСОБА_1 до Всеукраїнського об»єднання
«Батьківщина», кандидата в народні
депутати, ОСОБА_2, про визнання
інформації недостовірною ,

В С Т А Н О В И В :

27.10.2014 р. позивачка, ОСОБА_1, пред»явила
до суду позов Всеукраїнського
об»єднання «Батьківщина», кандидата в
народні депутати, Тимошенко Ю.В., про
визнання інформації недостовірною.

Обгрунтовує вимоги тим, що у
агітаційних наметах Всеукраїнського
об»єднання «Батьківщина» у м. Києві
розповсюджується газета «Вечірні
вісті» №37/2 (2978/2), де поширюється
інформація про те, що нібито прийняття
Верховною Радою України 16.09.2014 р.
законів «Про особливий порядок
місцевого самоврядування в окремих
районах Донецької та Луганської
областей» та «Про недопущення
переслідування і покарання
осіб-учасників подій на території
Донецької та Луганської областей»,
ініційованих Президентом України -
Петром Порошенком, є національною
зрадою, як зазначено у газеті - «Партія
«Батьківщина» вважає прийняття цих
законів національною зрадою». На
другій сторінці цієї газети
опублікована стаття - «Батьківщина
доб»ється скасування путінських
законів».

Відповідачі усвідомлюють, що поширена
інформація про національну зраду є
обманом, оскільки ці закони прийняті
не на шкоду національній безпеці
України, а з метою забезпечення мирних
засобів у розв»язанні конфлікту на
Донбасі

Вважає, що відповідачі, обманюючи
виборців, намагаються незаконного
вплинути на формування волі виборця,
чинять незаконні дії з метою
спонукання виборців не голосувати за
блок Петра Порошенка, що порушує
особисто її інтереси як виборця та
громадянина України, оскільки не може
допустити, щоб про Главу нашої держави
поширювалась неправдива інформація, як
про зрадника, що також може вплинути на
результат виборів тощо.

Кожній особі в Україні положення ст. ст.
8, 55, 124 Конституції України, ч. 1 ст. 3 ЦПК
України, ч. 1 ст. 6 КАС України
гарантують право на звернення до суду.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
вибори народних депутатів України»
вибори депутатів є загальними. Право
голосу на виборах депутатів мають
громадяни України, яким на день
голосування виповнилося вісімнадцять
років. Громадяни України, які мають
право голосу, є виборцями.

Підставою реалізації виборцем свого
права голосу на виборах є його
включення до списку виборців на
виборчій дільниці.

У відповідності до ст. 6 цього Закону
вибори депутатів є вільними.
Громадянам України забезпечуються
умови для вільного формування своєї
волі та її вільного виявлення при
голосуванні.

Застосування насильства, погроз,
обману, підкупу чи будь-яких інших дій,
що перешкоджають вільному формуванню
та вільному виявленню волі виборця,
забороняється.

За загальним правилом на
публічно-правові спори щодо
правовідносин, які виникли в межах
виборчого процесу й стосувалися
підготовки та проведення виборів,
відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 17 КАС України
поширюється юрисдикція
адміністративних судів, спори стосовно
цих правовідносин розглядаються за
особливостями, встановленими ст. ст. 172
- 179 КАС України.

Положення цієї норми визначають
основні складові виборчого спору, за
якими спір повинен виникнути під час
виборчого процесу, та правовідносини, в
яких виник цей спір, повинні бути
пов'язані з виборчим процесом.

Пов'язаність правовідносин з виборчим
процесом полягає в тому, щоб ці
правовідносини виникли в межах
виборчого процесу й стосувалися
підготовки та проведення виборів,
незалежно від того, чи є стороною у
цьому спорі суб'єкт владних
повноважень (п. п. 1, 7 ч. 1 ст. 3 КАС
України), оскільки у виборчих спорах
така вимога не є обов'язковою, тобто
основною умовою для визначення
юрисдикції адміністративних судів
стосовно виборчих спорів є предмет цих
спорів.

Щодо визначення позивача у виборчому
спорі законом обумовлено наступне.

Право на подання позову в спорі,
пов'язаному з виборчим процесом,
належить суб'єктам виборчого процесу,
як це передбачено ч. 1 ст. 172 КАС України,
з якої випливає, що право оскаржувати
рішення, дії чи бездіяльність виборчих
комісій, членів цих комісій мають
суб'єкти відповідного виборчого
процесу (крім виборчої комісії). Ця
норма є бланкетною, вона відсилає до
законів про вибори, якими регулюється
виборчий процес та які визначають коло
суб'єктів виборчого процесу.

Суб'єктами виборчого процесу є виборці,
виборчі комісії, кандидати, партії
(блоки) або місцеві організації партій,
які висунули кандидатів у відповідному
виборчому процесі, уповноважені
представники, довірені особи, офіційні
спостерігачі від партій (блоків) -
суб'єктів виборчого процесу та від
кандидатів (ст. 12 Закону N 2487-VI, ст. 12
Закону N 474-XIV, ст. 12 Закону N 4061-VI), крім
того, офіційні спостерігачі від
громадських організацій (п. 5 ч. 1 ст. 12
Закону N 4061-VI).

Суб'єктам відповідного виборчого
процесу, крім виборців, надано право на
звернення до суду з таким позовом
незалежно від того, чи порушені їхні
права, свободи та інтереси, або від
того, чи уявно вони вважають про таке
порушення.

Окремі суб'єкти виборчого процесу, в
тому числі виборчі комісії, мають таке
ж право на звернення до суду у випадках,
передбачених ч. 1 ст. 174 та ч. 1 ст. 175 КАС
України.

Виборці таким правом наділені лише в
разі звернення до суду з позовом про
включення або виключення зі списку
виборців інших осіб (ч. 1 ст. 173 КАС
України).

У виборчих спорах право на звернення до
суду щодо вирішення таких спорів мають
суб'єкти того виборчого процесу, в
якому вони набули цього статусу.

У порядку, передбаченому ст. 172 КАС
України, звернутися до суду мають право
особи, які мають намір реалізувати своє
право на участь у виборчому процесі або
набути статусу суб'єкта виборчого
процесу, у разі відмови в цьому
виборчими комісіями або органами
державної влади чи органами місцевого
самоврядування.

Частина 2 цієї статті передбачає, що
виборці мають право на звернення до
суду у вказаному порядку лише в разі
порушення їхніх виборчих прав або
інтересів щодо участі у виборчому
процесі особисто.

За таких самих умов виборець може
оскаржити рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів, визначених у
ч. 2 ст. 174 та в ч. 1 ст. 175 КАС України.

Під виборчими правами та інтересами
виборця щодо участі у виборчому
процесі особисто розуміється не
тільки право голосу на відповідних
виборах, а й участь у роботі виборчих
комісій як членів цих комісій, у
проведенні передвиборної агітації,
здійсненні спостереження за виборами
та інших заходах у порядку, визначеному
законами України.

У зазначених випадках під час
вирішення виборчих спорів необхідно
перевіряти не лише правомірність
оскаржуваних рішень, дій чи
бездіяльності відповідача, а й
встановлювати наявність порушення
ними прав, свобод та інтересів,
законних прав або охоронюваних законом
інтересів позивача.

У відповідності до ч. ч. 10, 13 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України» забороняється розповсюдження
завідомо недостовірних або
наклепницьких відомостей про партію -
суб'єкта виборчого процесу або про
кандидата у депутати, недостовірний
або наклепницький характер, яких
встановлено у судовому порядку.

Партія - суб'єкт виборчого процесу,
кандидат у депутати мають право
звернутися до засобу масової
інформації, що оприлюднив інформацію,
яку партія або кандидат вважають
недостовірною, з вимогою опублікувати
їх відповідь, тобто надати такий самий
ефірний час відповідно на телебаченні
чи радіо або опублікувати в
друкованому засобі масової інформації
наданий партією чи кандидатом
матеріал, який повинен бути набраний
таким самим шрифтом і розміщений під
рубрикою "відповідь" на тому ж місці
шпальти в обсязі не меншому, ніж обсяг
повідомлення, що спростовується.

Як роз»яснив Пленум Вищого
адміністративного суду в п. 2.1.
постанови від 01.11.2013, № 15 «Про практику
застосування адміністративними судами
положень Кодексу адміністративного
судочинства України», засіб масової
інформації повинен опублікувати
відповідь про спростування будь-якої
інформації, поширеної у передвиборній
агітації стосовно суб'єктів виборчого
процесу, яку ці особи вважають
недостовірною. Недостовірність такої
інформації у виборчих справах у
порядку адміністративного судочинства
не встановлюється. У разі ж відмови
(ухилення) засобу масової інформації,
що оприлюднив таку інформацію,
опублікувати відповідь указані
суб'єкти виборчого процесу можуть
звернутися до адміністративного суду з
позовною заявою до цього засобу
масової інформації про зобов'язання
оприлюднити відповідь про
спростування опублікованих ними
неправдивих відомостей про кандидата
чи партію (блок).

Такий спір є виборчим і підлягає
розгляду адміністративним судом за
особливостями, встановленими статтями
172 - 179 КАС України.

Відтак, суб'єкти виборчого процесу (
партія - суб'єкт виборчого процесу,
кандидат у депутати) мають право
звернутися до суду з позовами щодо
захисту честі, гідності, ділової
репутації внаслідок поширення про них
недостовірної інформації з вимогами,
зокрема, про спростування такої
інформації в судовому порядку тощо (ст.
ст. 277 - 280 ЦК України).

Такі справи розглядаються загальними
судами за правилами господарського або
цивільного судочинства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України
у порядку цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Кожна особа має право відповідно до ст.
15 ЦК України на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право у порядку ч. 1 ст. 16
ЦК України звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.

Тобто, у порядку цивільного
судочинства позивачем у справі про
спростоування недостовірної
інформації може бути особа особисті
немайнові права якої порушено
внаслідок поширення, зокрема щодо неї
такої інформації.

У випадках, установлених законом, до
суду можуть звертатися органи та особи,
яким надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб або
державні чи суспільні інтереси та
брати участь у цих справах.

Такі випадки передбачені, зокрема, в
законах України від 23.12.1997 р. "Про
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини", від 05.11.1991 р. "Про
прокуратуру", від 12.05.1991 р. "Про захист
прав споживачів".

Звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів інших осіб у
випадках, не передбачених законом,
розгляду не підлягають.

У разі надходження такого звернення
заява на підставі п. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК
України підлягає поверненню.

Як убачається з позовної заяви,
позивачка звернулась до суду з позовом
про визнання інформації недостовірною,
вважає, що порушуються її інтереси як
виборця та громадянина України,
оскільки не може допустити, щоб про
Главу нашої держави поширювалась
неправдива інформація, що також може
вплинути на результат виборів, а
застосування відповідачами обману
спрямоване на формування волі виборця
з метою спонукання не голосувати за
блок Петра Порошенка, тощо.

Тобто, позивачка звернулась до суду про
визнання інформації недостовірною, в
контексті ст. 6 Закону України «Про
вибори народних депутатів України»,
відносно Президента України, а не для
захисту своїх прав та інтересів, що
законом не передбачено.

Ураховуючи наведене, відповідно до п. 3
ч. 3 ст. 121 ЦПК України вважаю необхідним
повернути позивачці позовну заяву про
визнання інформації недостовірною.

На підставі наведеного, п. 3 ч. 3 ст. 121, 209,
210, 293 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Всеукраїнського об»єднання
«Батьківщина» та кандидата в народні
депутати, ОСОБА_2, про визнання
інформації недостовірною повернути
позивачці.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду м. Києва через
Подільський районний суд міста в
установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, - протягом п'яти днів з дня
отримання копії цієї ухвали.

СуддяЛ. О. Трегубенко