Справа № 127/3036/14-ц Провадження №
22-ц/772/2756/2014Головуючий в суді першої
інстанції Прокопчук А. В.Категорія 20
Доповідач Пащенко Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого:
Пащенко Л.В.

Суддів: Жданкіна В.В., Шемети Т.М.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому засіданні в м.
Вінниці цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2

на рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 22 серпня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення авансу, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
авансу.

В заяві зазначав, що 22.09.2010 року між
ним-позивачем та ОСОБА_3 було укладено
усну угоду, згідно якої відповідач
зобов'язалася у найкоротший строк
продати йому-позивачу за договором
купівлі-продажу належну їй на праві
власності земельну ділянку НОМЕР_1,
розташовану на території Писарівської
сільської ради СТ «Автомобіліст»
Вінницького району, загальною площею
0,0400га, з цільовим призначення
земельної ділянки - для ведення
садівництва, кадастровий номер
:06:001:0420.

В цей же день в приміщенні нотаріуса
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_4, з метою забезпечення
виконання умов договору
купівлі-продажу та у рахунок належних з
позивача платежів за договором,
він-позивач передав особисто
відповідачу в якості авансу 6000 дол. США,
що було еквівалентно 49000 грн. Факт усної
домовленості про продаж земельної
ділянки та факт передачі ним-позивачем
відповідачу вказаної суми грошових
коштів підтверджується
заявою-розпискою власноручно
написаною ОСОБА_3, яка добровільно
передала йому-позивачу оригінали
договору купівлі-продажу земельної
ділянки, а також державний акт на право
власності на земельну ділянку.

Через деякий час ОСОБА_3 попросила у
нього-позивача додаткові кошти в
розмірі 5000 грн. та написала
заяву-розписку, в якій зобов'язалася
повернути суму до 26.02.2011 року, а в разі
невиконання домовленості
зобов'язувалася передати йому-позивачу
земельну ділянку НОМЕР_1, розташовану
на території Писарівської сільської
ради СТ «Автомобіліст» Вінницького
району.

Однак після отримання авансу в сумі 6000
дол. США та 5000 грн. відповідач до цього
часу ухиляється від укладення та
оформлення відповідного договору
купівлі-продажу.

Оскільки відповідач не бажає укладати
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, отримані кошти не повертає,
тому позивач просив стягнути з ОСОБА_3
на його користь суму авансу в розмірі
56304,20 грн. та судові витрати в розмірі
563,04 грн.

Рішенням Вінницького міського суду від
22 серпня 2014 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду, як постановлене з
порушенням вимог закону, скасувати та
ухвалити нове рішення, яким задоволити
його позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення по слідуючих підставах.

Судом встановлено, що згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЗ № 334765,
виданого 22.06.2010 року на підставі
розпорядження Вінницької РДА №2118 від
28.10.2008 року, власником земельної
ділянки площею 0,0400га для ведення
садівництва, яка розташована на
території Писарівської сільської ради
СТ «Автомобіліст», діл.НОМЕР_1,
Вінницького району Вінницької області
є ОСОБА_5 (а.с.4).

Відповідно до договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 22.09.2010 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_4, ОСОБА_5 передала у
власність ОСОБА_3 земельну ділянку під
НОМЕР_1, площею 0,0400га, розташовану на
території Писарівської сільської ради
СТ «Автомобіліст» Вінницького району
Вінницької області, цільове
призначення земельної ділянки-для
ведення садівництва (а.с.5-6).

Відмовляючи в позові, суд виходив з
того, що кошти отримані відповідачем
ОСОБА_3 не були авансом, оскільки
позивачем не надано допустимих та
належних доказів, які б підтверджували,
що між ним та ОСОБА_3 склалися договірні
відносини купівлі-продажу земельної
ділянки і що він передав відповідачу
кошти в якості авансу за укладення
договору купівлі-продажу земельної
ділянки.

При цьому, суд посилався на постанову
про відмову в порушенні кримінальної
справи від 13.04.2012 року, з якій вказано,
що під час опитування ОСОБА_2 пояснив,
що він позичив ОСОБА_3 гроші на
визначений термін та зі сплатою
відсотків. В зв'язку з цим між ними була
заключна угода про те, що ОСОБА_3
зобов'язується повернути гроші та як
гарантію віддала акт на земельну
ділянку в СТ «Автомобіліст» (а.с.48-49).

Проте такий висновок суду не можна
визнати обґрунтованим.

Відповідно до ч.2 ст.570 ЦК України якщо
не буде встановлено, що сума, сплачена в
рахунок належних з боржника платежів, є
завдатком, вона вважається авансом.

За змістом вказаної норми Закону аванс
виконує функцію попередньої оплати і
підлягає поверненню в усіх випадках
невиконання договору.

Згідно заяви відповідача ОСОБА_3 від
22.09.2010 року вона отримала від позивача
49000 грн. (що є еквівалентом 6000 доларів
США) за продану останньому земельну
ділянку (а.с.8).

Згідно заяви відповідача ОСОБА_3 від
30.01.2011 року вона отримала від позивача
5000 грн. на оформлення документів на
земельну ділянку під НОМЕР_1, площею
0,4га, розташовану на території
Писарівської сільської ради СТ
«Автомобіліст» (а.с.7).

Як видно з матеріалів справи, договір
купівлі-продажу земельної ділянки між
позивачем і відповідачем до
теперішнього часу не укладено, ОСОБА_3
не бажає укладати такий договір та не
надала суду жодних доказів повернення
нею позивачу, отриманих від нього,
грошових коштів.

З матеріалів справи вбачається,
що рішенням Вінницького міського суду
від 23.01.2013 року в позові ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення цих же коштів як
боргу по позиці було відмовлено,
оскільки встановлено, що вищевказані
заяви ОСОБА_3 від 22.09.2010 року та від
30.01.2011 року свідчать про те, що між
сторонами був укладений не договір
позики, а договір купівлі-продажу
земельної ділянки (а.с.78). З даним
висновком суду погодився Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ, який
ухвалою від 31.07.2013 року скасував
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 27.03.2013 року в даній справі
та залишив в силі рішення Вінницького
міського суду від 23.01.2013 року (а.с.11-12).
Тобто, цими судовими рішеннями
встановлено відсутність підстав для
застосування до правовідносин, що
склалися між сторонами, норм ЦК
України, які регулюють позику, оскільки
зі змісту наданих заяв-розписок ОСОБА_3
(вищеназваних) вбачається, що між
сторонами виникли правовідносини щодо
купівлі-продажу земельної ділянки.
Отже, відповідно грошові кошти,
отримані ОСОБА_3 від позивача, є
авансом.

Вирішуючи спір, суд на ці обставини
уваги не звернув, а навпаки невірно
вказав, що в ухвалі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 31.07.2013 року зазначено, що
кошти, отримані ОСОБА_3, не вважаються
авансом і відповідно сам дійшов
помилкового висновку, що вказані кошти,
отримані відповідачем ОСОБА_3 від
позивача, не були авансом.

Оскільки обставини справи судом
з'ясовані повно, але зроблено висновок,
який не відповідає встановленим
обставинам, то рішення суду підлягає
скасуванню з постановленням нового
рішення про задоволення позовних вимог
ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 22 серпня 2014 року
скасувати.

Позов ОСОБА_2 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 56304
грн. 20 коп. авансу, 563 грн. 04 коп. витрат
по оплаті судового збору за подання
позовної заяви та 281 грн. 52 коп. витрат
по оплаті судового збору за подання
апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в
касаційному порядку у Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ
протягом двадцяти днів з дня його
проголошення.

Судді:

З оригіналом вірно: /підпис/