АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6853/14
Справа № 2034/3943/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 р.
м. Харків.

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області у складі:

головуючого - судді Яцини В.Б.,

суддів колегії: Бурлака І.В., Карімової
Л.В.,

при секретарі Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 27 серпня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 27 серпня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_4 про
позбавлення батьківських прав - було
відмовлено. Судові витрати віднесено
за рахунок позивача.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
ОСОБА_4 в апеляційній скарзі вважає, що
рішення незаконне, необґрунтоване,
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права;
суд неповно з'ясував усі фактичні
обставини справи, не надав належної
оцінки наявним в матеріалах справи
доказам; не сприяв повному,
об'єктивному та неупередженому
розгляду, на підставі чого просить
рішення суду скасувати та постановити
нове, яким її позов задовольнити.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, що
з'явились у судове засідання,
відповідно до ст. 303 ЦПК України
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, обговоривши доводи
скарги, вважає, що вона не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом відповідно до наявних у
матеріалах справи доказів безспірно
встановлено, що ОСОБА_4 перебувала з
ОСОБА_6 у шлюбі з 25 грудня 1999 року, від
якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився
син ОСОБА_7. 04 жовтня 2005 року ОСОБА_6 свій
шлюб розірвали, а син залишився
проживати з матір'ю. На утримання сина з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 у 2005 році
стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини
з усіх видів заробітку, щомісячно,
починаючи з 17 грудня 2004 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Закон у ч. 1 ст. 164 СК України передбачає
можливість позбавлення особи
батьківських прав з підстав ухилення
її від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини.

Разом з тим, такий захід як позбавлення
батьківських прав, який є і санкцією за
протиправну винну поведінку відносно
дитини, може застосовуватися судом
лише за умови винної поведінки того з
батьків, який свідомо нехтує
здійсненням своїх обов'язків,
передбачених ст. 150 СК України.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 30 березня 2007 року
про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських нрав» (зі
змінами, внесеними згідно з постановою
пленуму Верховного Суду України № 20
від 19 грудня 2008 року) визначено, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а у
питання про його застосування слід
вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справ, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Як встановлено судом, відповідач
дійсно тривалий час зі своїм сином не
спілкується, у школі за місцем навчання
ОСОБА_7 не буває, вихованням сина
займається ОСОБА_4

Однак судом також встановлено, та не
заперечується сторонами, що ОСОБА_4
створила нову сім'ю та в 2006 році змінила
місце проживання, не повідомивши нову
адресу відповідачу, чим створила
перешкоди відповідачу у спілкуванні з
сином.

Районний суд обґрунтовано встановив,
що станом на 08 серпня 2014 року ОСОБА_6 має
заборгованість 5 703 грн. 69 коп. по
сплаті аліментів, однак з огляду на
свої можливості він щомісячно сплачує
аліменти на утримання сина шляхом
перерахування коштів на картковий
рахунок ВДВС Харківського районного
управління юстиції, що не можна вважати
умисним ухиленням від виконання
батьківських обов'язків. Крім того,
позивачка визнала, що до 2013 року вона
ніяких претензій до відповідача з
приводу утримання та виховання сина не
пред'являла, а звернення до суду з цим
позовом пов'язано із незгодою батька на
виїзд неповнолітнього сина за кордон,
що створило перешкоди при оформленні
відповідних документів.

Не погоджуючись із висновком
департаменту праці та соціальної
політики управління служб у справах
дітей про доцільність позбавлення
відповідача батьківських прав,
районний суд зазначив про його
формальний характер,
необґрунтованість і невідповідність
висновків про те, що батько не утримує
сина, фактичним обставинам справи. В
цьому висновку є посилання на заяву
неповнолітнього сина ОСОБА_7 від
10.07.2014року, в якій той висловлює думку
про позбавлення батьківських прав
стосовно ОСОБА_5, в якій він підтримує
позов матері і пояснює, що батько не
приймав участі у його вихованні,
фінансово не допомагав, не привітав з
днем народження і не займався його
оздоровленням (а.с. 81).

Однак, оскільки така заява
неповнолітньої дитини, яка перебуває
під впливом матері, невдоволеною
незгодою батька з виїздом дитини за
кордон, об?єктивно доказами не
підтверджена, тому судова колегія
погоджується з висновками районного
суду про недоведеність заявлених
підстав про позбавлення відповідача
батьківських прав, які доводами скарги
не спростовані.

Стаття 9 Конвенції про права дитини, що
ратифікована постановою ВР України від
27.02.1991 року, передбачає можливість
розлучення дитини з батьком лише у
випадках, коли це дійсно є необхідним.

Оскільки таким чином суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому з
передбачених ст. 308 ЦПК України підстав
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч. 1 ст. 307, ст.ст.
308, 315, 319-325 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 27 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак на протязі 20 днів
після набрання законної сили може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: