Справа № 127/1027/14-ц Провадження №
22-ц/772/2424/2014Головуючий в суді першої
інстанції Венгрин О. О.Категорія 39
Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого:
Медвецького С.К.,

суддів:
Чорного В.І., Зайцева А.Ю.,

при
секретарі: Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від 09
липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
компенсації за частки у спільній
частковій власності, -

встановила:

У січні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися в суд з указаним позовом,
мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_5 Після його смерті
відкрилась спадщина на ? частку
однокімнатної квартири по АДРЕСА_1,
загальною площею 39, 1 кв. м, та на ? частку
однокімнатної квартири по АДРЕСА_2,
загальною площею 44,8 кв. м. Спадкоємцями
за законом є відповідач ОСОБА_2 (дружина
спадкодавця) та позивачі ОСОБА_3 (дочка
спадкодавця), ОСОБА_4 (мати спадкодавця).

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 04 березня 2013
року за ОСОБА_2 визнано право власності
на 5/8 часток квартири по АДРЕСА_1 та на 3/4
частки квартири по АДРЕСА_2; за ОСОБА_4
визнано право власності на 1/8 частку
квартири по АДРЕСА_1 та на 1/12 частку
квартири по АДРЕСА_2; за ОСОБА_3 визнано
право власності на 2/8 частки квартири
по АДРЕСА_1 та на 1/6 частку квартири по
АДРЕСА_2.

Посилаючись на те, що обидві квартири
знаходяться в користуванні
відповідача ОСОБА_2, інших
співвласників вона в квартири не
допускає, позивачі просили, з
урахуванням збільшених позовних вимог,
стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_3 153 403, 16 грн. компенсації вартості
часток в спадковому майні, на користь
ОСОБА_4 - 76 701, 58 грн. та судовий збір.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 09 липня 2014 року
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 76 701
(сімдесят шість тисяч сімсот одну) грн.
58 коп. грошової компенсації вартості її
часток в спадковому майні; стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 153 403 (сто
п'ятдесят три тисячі чотириста три) грн.
16 коп. грошової компенсації вартості її
часток в спадковому майні.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неправильне
застосування норм матеріального права,
просила скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_6 підтримали
апеляційну скаргу та просили її
задовольнити. Відповідач ОСОБА_2
пояснила, що спірні квартири
самовільно реконструйовані, у зв'язку з
цим державним реєстратором їй
відмовлено у державній реєстрації
права власності.

Представник позивачів ОСОБА_7
заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги та просила рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає, що вона підлягає
задоволенню з таких міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що виділ у натурі частки із
спільного майна є неможливим, а відтак
співвласники, які бажають виділу, мають
право на одержання від відповідача
грошову компенсацію вартості їх
часток.

З такими висновками суду першої
інстанції повністю погодитись не
можна, оскільки цих висновків суд
дійшов при неповному з'ясуванні
обставин, які мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась
спадщина на ? частку однокімнатної
квартири по АДРЕСА_1, загальною площею
39, 1 кв. м, та на ? частку однокімнатної
квартири по АДРЕСА_2, загальною площею
44,8 кв. м. Спадкоємцями за законом є
відповідач ОСОБА_2 (дружина
спадкодавця) та позивачі ОСОБА_3 (дочка
спадкодавця), ОСОБА_4 (мати спадкодавця).

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 04 березня 2013
року за ОСОБА_2 визнано право власності
на 5/8 часток квартири по АДРЕСА_1 та на 3/4
частки квартири по АДРЕСА_2; за ОСОБА_4
визнано право власності на 1/8 частку
квартири по АДРЕСА_1 та на 1/12 частку
квартири по АДРЕСА_2; за ОСОБА_3 визнано
право власності на 2/8 частки квартири
по АДРЕСА_1 та на 1/6 частку квартири по
АДРЕСА_2.

Згідно висновку Подільського центру
судових експертиз № 64 від 22 квітня 2014
року ринкова вартість однокімнатної
квартири АДРЕСА_1, станом на дату
оцінки, визначена за порівняльним
підходом, складає 373 400,00 грн. Ринкова
вартість однокімнатної квартири
АДРЕСА_2, станом на дату оцінки,
визначена за порівняльним підходом,
складає 360 319,00 грн. (а.с.54-83).

Відповідно грошова компенсація
вартості часток в квартирах позивача
ОСОБА_4 становить 76 701, 58 грн., а позивача
ОСОБА_3 -

153 403, 16 грн.

Згідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною
є річ, яку не можна поділити без втрати
її цільового призначення.

У силу положень статей 21, 24, 41
Конституції України, статей 319, 358 ЦК
України всі громадяни є рівними у своїх
правах, усім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення цих прав, в тому
числі щодо захисту права спільної
часткової власності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (частина друга статті 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою. Право на частку у праві
спільної часткової власності у
співвласника, який отримав таку
компенсацію, припиняється з дня її
отримання.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року
«Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на
житловий будинок» визначено, що при
вирішенні справ про виділ в натурі
часток жилого будинку, що є спільною
частковою власністю, судам належить
мати на увазі, що це можливо, якщо
кожній із сторін може бути виділено
відокремлену частину будинку з
самостійним виходом (квартиру). Виділ
також може мати місце при наявності
технічної можливості переобладнати
приміщення в ізольовані квартири. При
неможливості виділу частки будинку в
натурі або встановлення порядку
користування ним, власнику, що
виділяється, за його згодою
присуджується грошова компенсація.
Розмір грошової компенсації
визначається за угодою сторін, а при
відсутності такої

угоди - судом по дійсній вартості
будинку на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 цього
Кодексу.

За змістом ст. 360-7 ЦПК України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
19 лютого 2014 року № 6-4 ц 14, предметом якої
був спір про стягнення грошової
компенсації вартості частки квартири,
що знаходиться у спільній частковій
власності. При розгляді цієї справи
Верховний Суд України зробив правовий
висновок, відповідно до якого
зазначено в частинах першій, другій
статті 364 ЦК України кожен із
співвласників спільної часткової
власності має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (частина друга статті 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою.

При вирішенні справ про стягнення
грошової компенсації вартості частки
квартири, що знаходиться у спільній
частковій власності, крім вказаної
спеціальної норми суду слід врахувати
і загальні засади цивільного
законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо
справедливості, добросовісності та
розумності з врахуванням прав та
інтересів усіх співвласників. При
цьому суду слід ретельно вивчити
обставини справи з метою з'ясувати, чи
не зловживає позивач, який бажає виділу
частки зі спільного майна шляхом
отримання грошової компенсації
вартості частки в майні та чи
реалізація цього права не порушить
прав інших осіб, які не мають змоги
сплатити співвласнику грошову
компенсацію вартості його частки.

Обмежуючи право позивача на грошову
компенсацію вартості частки квартири,
якою фактично володіють та
користуються лише відповідачі, і
виходячи при цьому з інтересів
останніх (їх скрутного матеріального
становища), суду слід перевірити
можливості сплати відповідачами такої
компенсації і враховувати, що правовий
режим спільної часткової власності має
враховувати інтереси всіх її учасників
і забороняє обмеження прав одних
учасників за рахунок інших.

Судом не було досліджено питання
можливості сплати відповідачем
компенсації позивачам.

Також не було враховано те, що спірні
квартири як самочинно переплановані, а
відтак виключені з цивільного обороту
та не можуть бути відчужені, тобто
продати їх і сплатити кошти позивачам
відповідач не має можливості.

Рішенням про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень

№ 14660476 від 24 липня 2014 року відмовлено у
державній реєстрації права власності,
форма власності: приватна, спільна
часткова, на 5/8 частки квартири, що
розташована АДРЕСА_1 за суб'єктом:
ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_1.

Рішенням про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень

№ 14661587 від 24 липня 2014 року відмовлено у
державній реєстрації права власності,
форма власності: приватна, спільна
часткова, на 3/4 частки квартири, що
розташована АДРЕСА_2 за суб'єктом:
ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_1.

Департаментом архітектури,
містобудування та кадастру
проінформовано, що питання прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів відноситься до компетенції
органів державного
архітектурно-будівельного контролю
(а.с.199).

Викладене свідчить, що відповідач
вживала заходи щодо введення в
експлуатацію самочинно збудованої
нерухомості, проте її відмовлено, що
виключає спірні квартири з обігу і їх
будь-який поділ, чи виділ часток з них є
юридично неможливим.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
зазначених вимог закону не врахував, у
порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України
не з'ясував належним чином фактичні
обставини справи щодо заявлених вимог.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення, про відмову
в задоволенні позову.

Вирішуючи питання про судові
витрати, колегія суддів вважає, що з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
необхідно стягнути солідарно
сплачений судовий збір у розмірі 1150, 53
грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 09 липня 2014
року скасувати.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
компенсації за частки у спільній
частковій власності відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сплачений
судовий збір у розмірі 1 150, 53 грн.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий: /підпис/
С.К. Медвецький

Судді: /підпис/
В.І. Чорний

/підпис/
А.Ю. Зайцев

З оригіналом вірно: