ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/9167/13-ц
Провадження № 2/210/644/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"09" жовтня 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу в складі:

головуючого - судді
Сільченко В.Є.

при секретарі
Бендас І. І.

за участю позивача
ОСОБА_2

за участю представника позивача
ОСОБА_3

за участю представника відповідача
Лук’янової Н. Є.

за участю свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_7, ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Виконавчого комітету Дзержинської
районної у місті ради, третя особа:
Дзержинський РВ у місті Кривому Розі ГУ
ДМС (державна міграційна служба)
України у Дніпропетровській області,
про визнання членом сім'ї померлого та
визнання права на жиле приміщення, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, у
якому просила визнати її членом сім'ї
померлого ОСОБА_9, у квартирі АДРЕСА_1 і
визнати за нею право на жиле приміщення
- квартиру АДРЕСА_1, зареєструвавши її у
вказаній квартирі.

В судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали. Позивач
показала, що вона у вказаній квартирі
фактично проживає з 1971 року. У сусідній
квартирі, №4, живе її молодший син.

Вона виписалася з квартири №5 та
прописалася у квартирі №4, бо її
старший син, з яким вона жила у кв.5,
хотів її приватизувати на себе, але так
і не встиг, бо захворів і помер.

Проте вона навіть після виписки
постійно жила у кв.5, доглядала за сином,
коли той захворів.

Вони жили однією сім'єю, вели спільне
господарство.

Просила позов задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача позов не визнала та
показала, що вказана квартира
знаходиться у комунальній власності.
Позивач не надала доказів, що вона там
проживала. Вони виходили на вказану
адресу, і сусіди сказали, що позивач там
не проживала, а жила у кв.4, по сусідству,
т.я. її син хворів на туберкульоз, і там
жити було небезпечно.

Хто ці сусіди - вона сказати не може, бо
це порушить захист їх персональних
даних.

Просила у позові відмовити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7
показав, що він проживає у тому ж
будинку, що ї позивач, по сусідству, з
1983 року. Увесь цей час вона постійно
проживала у кв.5, зараз також живе там
же.

Вона там жила з 2 синами. Зараз один син
помер, де другий - він не знає. Вона жила
і живе у кв.5, вони бачаться майже кожен
день. У кв.4 жив її молодший син, зараз
він там інколи також з'являється.

Позивач інколи користується балконом
кв.4 - розвішує там речі після прання, бо
там засклений балкон.

В судовому засіданні свідокДугінова
Т.П. показала, що проживає у одному
будинку з позивачем з 1984 року, у
сусідньому під"їзді.

Позивач жила і живе зараз у квартирі №5.

Квартиру №4 купив її молодший син, кв.5
належить позивачу.

Вона жила у кв.5 зі старшим сином. Потім
він став пити, влаштовував їй сварки,
потім він захворів та помер.

Вона часто спілкувалася з позивачем,
часто бувала у неї в гостях у кв.5

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8
показала, що позивача знає з 1972 року,
проживала у кв.6 того ж будинку, пізніше
переїхала у інший будинок.

Позивачка з синами проживала у кв.5. Там
же вона проживає і зараз. Вона часто
ходила і ходить у гості до позивачки,
вони товаришують. Вона допомагає
лікувати позивачку, бо вона-медик. У
квартирі №4 жив молодший син позивачки.
Вона у тій квартирі не бувала.

Вона також ходила і тоді, коли син
позивачки хворів на туберкульоз, також
допомагала лікувати його.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5
показала, що вона є співробітником
виконкому Дзержинської районної у
місті ради. Вона підписувала акт про
непроживання позивача у кв.5.

Вона приймала участь у опитуванні
мешканців під'їзду, де живе позивач. 2
мешканці сказали, що вона не живе у кв.5,
а живе у кв.4, але хто ці мешканці - вона
сказати не може, бо це є порушення
захисту їх персональних даних.

Суд, вислухавши думки учасників
процесу та дослідивши документи та
матеріали справи, доходить до висновку,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до вимог ст.10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або
заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Стороною позивача на підтвердження
позовних вимог надано акт про те, що
позивач дійсно проживає у АДРЕСА_1 (а.с.
).

Крім того, вказаний факт
підтверджується свідченнями, які у
судовому засіданні надали свідки з
боку позивача.

При цьому, суд критично сприймає
свідчення з боку відповідача, оскільки
свідок ОСОБА_5 особисто не володіє
ніякою інформацією щодо фактичного
місця проживання позивача, а наданий
стороною відповідача акт опитування
(а.с. ) не може бути прийнятий судом як
доказ, оскільки не містить жодної
інформації про осіб, які надали вказану
у акті інформацію, що позбавляє суд
виконати вимоги закону стосовно
безпосередності дослідження доказів у
судовому засіданні.

Таким чином, оцінюючи вказані докази у
їх сукупності, суд доходить до висновку
про те, що позивачем доведено позовні
вимоги щодо фактичного її проживання
однією сім'єю з її померлим сином у
АДРЕСА_1.

У зв'язку з викладеним, позовні вимоги у
даній частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд доходить до висновку,
що в решті позову позовні вимоги
задоволенню не підлягають з наступних
підстав:

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Згідно заявлених позовних вимог,
позивач просить визнати за ним право на
вказане житлове приміщення.

При цьому, у позові жодним чином не
зазначено, яке саме право - власності,
користування, розпорядження, тощо -
просить визнати позивач.

При цьому, самостійно визначити таке
право, вийшовши за межі заявлених
вимог, суд можливості не має.

Крім того, згідно ч.2 ст.16 ЦК України,
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: визнання права;
визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Таким чином, у цивільному судочинстві
позивач має право вимагати не
будь-якого, а виключно одного з
зазначених способів захисту своїх прав
чи інтересів.

При цьому, позивач просить суд
зареєструвати його у спірному
житловому приміщенні, що явно виходить
за межі повноважень суду та визначених
законом способів захисту порушених
прав та інтересів, оскільки
повноваження з реєстрації громадян
покладено на органи Державної
міграційної служби.

Крім того, позивач зареєстрований за
іншою адресою, а зняття його з
реєстрації до складу позовних вимог не
включено.

На підставі викладеного, та керуючись
ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_2 до Виконавчого
комітету Дзержинської районної у місті
ради, третя особа: Дзержинський РВ у
місті Кривому Розі ГУ ДМС (державна
міграційна служба) України у
Дніпропетровській області, про
визнання членом сім'ї померлого та
визнання права на жиле приміщення -
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, членом
сім'ї ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року, у квартирі АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів
з дня проголошення рішення до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Дзержинський районний
суд м. Кривого Рогу.

Суддя:
В. Є. Сільченко