УХВАЛА

14.10.2014

Амур-Нижньодніпровський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого – судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

за участі представника позивача –
ОСОБА_2,

за участі представника відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську заяву
позивача про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про стягнення вартості частки
у спадковому майні; у судовому
засіданні 14.10.2014 р. позивачем було
заявлено клопотання, яке було
підтримано представником позивача,
про забезпечення позову, зокрема, про
накладення арешту на ? частину
домоволодіння №13 по вул. Солончаковій
у м. Дніпропетровську, яке належить на
праві власності ОСОБА_4 та
зареєстровано за нею на підставі
свідоцтва про право на спадщину від
24.02.1987 р., виданого четвертою
Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою.

Представник відповідача
заперечувала проти задоволення заяви,
посилалася на те, дане домоволодіння
перебуває у володінні відповідача та
відповідач там мешкає, на те, що
позивач не зазначив підстави
забезпечення позову та в чому полягає
загроза невиконання рішення суду.
Також представник відповідача
просила врахувати відсутність
співмірності виду забезпечення
позову позовних вимогам.

Суд, розглянувши заяву про
забезпечення позову, дійшов до
наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду; разом з тим, на
виконання ч. 1 ст. 151 ЦПК суд за заявою
осіб, які беруть участь у справі, може
вжити передбачені цим Кодексом заходи
забезпечення позову, та у заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов, вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності, інші відомості, потрібні
для забезпечення позову тощо.

Види забезпечення позову мають
бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК
України).

Розглядаючи заяву про
забезпечення позову та приймаючи за
нею рішення, суд враховує обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
та зазначені ним докази, що
підтверджують кожну обставину, та
погоджується із тим, що між сторонами
дійсно виник спір та існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову.

Утім, позивач не виконав обов’язок
надання доказів на підтвердження
співмірності виду забезпечення
заявленим позивачем вимогам, дані
докази також відсутні у матеріалах
судової справи; разом з тим, відсутнє
обґрунтування необхідності вжиття
судом виду забезпечення позову у виді
арешту, оскільки за умови накладення
арешту в разі потреби можливе
обмеження права користування майном,
здійснення його опечатування або
вилучення його у боржника та передача
на зберігання іншим особам (ч. 5 ст. 57
Закону України «Про виконавче
провадження») та докази на
підтвердження належності частини
майна, на яке позивач просить суд
накласти арешт, саме відповідачу.

Керуючись ст.ст. 151-153, п.1 ч. 1 ст. 208
та ст. 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
стягнення вартості частки у спадковому
майні відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
протягом п’яти днів з дня проголошення
ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя