Справа № 465/860/14
Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин
Провадження № 22-ц/783/5392/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі: головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря
Іванової О.О.,

з участю: представника
відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою позивача
Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» на рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 19 червня 2014 року у справі за позовом
Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» до ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди в порядку регресу та стягнення
судових витрат, -

в с т а н о в и л а :

06.09.2012 року позивач Відкрите акціонерне
товариство Національна страхова
компанія «Оранта» звернувся в суд з
позовом до відповідача ОСОБА_4

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що
23.06.2011 року в населеному пункті Чуква
Самбірського району Львівської
області відбулась ДТП за участю
автомобіля «Фольцваген» д. н.з. НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_6, що належить
ОСОБА_7, та мотоцикла «Ява» д.н.з. НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_4, що належить
ОСОБА_8 Згідно довідки № 8833256 про
обставини дорожньо-транспортної
пригоди, така сталася внаслідок
порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього
руху України. У результаті ДТП
автомобіль НОМЕР_2 отримав технічні
пошкодження. Згідно акту дослідження
спеціаліста № ВС9382 СА-15.07/5 від 15.07.2011
року про вартість відновлювального
ремонту, завданого власнику автомобіль
«Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті
його пошкодження при ДТП від 23.06.2011
року, вартість відновлювального
ремонту складає 17687,23 грн. Оскільки
автомобіль «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_2,
згідно Договору добровільного
страхування транспортного засобу № УБ
552433 від 26.07.2010 р., застрахований у
позивача, а тому власник пошкодженого
транспортного засобу звернувся до
позивача з заявою про виплату
страхового відшкодування. На підставі
зібраних документів позивач виплатив
ОСОБА_7, страхове відшкодування в сумі
16937,23 грн. 09.07.2012 року на адресу
відповідача ОСОБА_4 була направлена
регресивна вимога з проханням у
добровільному порядку відшкодувати
шкоду в розмірі 16937, 23 грн., проте жодних
відповідей на адресу позивача від
відповідача не надходило. У зв»язку з
наведеним, позивач просив стягнути на
його користь 16937, 23 грн з відповідача.

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 19 червня 2014 року в позові
відмовлено за безпідставністю
позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції в
апеляційному порядку оскаржив позивач.
Посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи та неправильне застосування
норми матеріального та процесуального
права просить рішення скасувати та
постановити нове рішення яким
задовольнити позовні вимоги повністю
та стягнути судові витрати .

В обгрунтування апеляційної скарги
зазначає, що відмовляючи у позові, суд
першої інстанції прийшов до невірних
висновків про відсутність вини
відповідача( ОСОБА_4.) у вказаній ДТП з
посиланням лише на відсутність
постанови про притягнення його до
адміністративної відповідальності.
Відсутність адміністративних
матеріалів і постанови про притягнення
відповідача до адміністративної
відповідальності за порушення Правил
дорожнього руху України не звільняє
суд від обов'язку перевірити доводи
сторін і оцінити подані ними докази
щодо причин дорожньо-транспортної
пригоди і вини її учасників. Як на
підставу своїх доводів, апелянт
посилається на довідку Самбірського
ВДАІ від 15.07.2011 року в якій зазначено, що
дана дорожньо-транспортна пригода
сталася внаслідок порушення водієм
ОСОБА_4 п. 16.11. Правил дорожнього руху
України. Згідно вказаної довідки було
складено адміністративний протокол ВС
№193562, а матеріали ДТП направлено до
Франківського районного суду м. Львова.
Відповідно до постанови Франківського
районного суду м. Львова від 02.08.2011 року
адміністративну справу відносно
ОСОБА_4 про вчинення правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, повернено
начальнику ВДА з ОАТ м. Львова для
дооформлення. Відповідно до листа ВДАІ
ЛМУ ГУМВС від 09.08.2013 року
адміністративну справу про вчинення
правопорушення , передбаченого ст. 124
КУпАП відносно гр. ОСОБА_4 скеровано у
ВДАІ Самбірського РВ за вих. № 36/10592 від
23.08.2011 року для належного дооформлення.
Відповідно до листа ВДАІ Самбірського
МВ ГУМВСУ у Львівській області від
03.12.2013 року дані адміністративні
матеріали для доопрацювання на їх
адресу не надходили. Апелянт вважає, що
суд не звернув уваги на те, що у
деліктних правовідносинах діє
презумпція вини заподіювача шкоди,
згідно якого вина відповідача
презюмується, якщо він не доведе
відсутності своєї вини.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підставна
і підлягає до задоволення з наступних
мотивів.

Судом першої інстанції було відмовлено
у задоволенні позовних вимог з
посиланням на те, що докази, надані
представником позивача є
необґрунтовані і безпідставні,
оскільки довідка № 8833256 , з якої
представник позивача вважає, що ДТП
сталося внаслідок порушення ОСОБА_4
Правил дорожнього руху України, не може
бути прийнята судом як доказ до
позовних вимог, виходячи з того, що така
не підтверджує вини відповідача у
вказаному ДТП. Інших переконливих
доказів, які б стверджували , що вказана
вина у вказаному ДТП сталася з вини
відповідача представником позивача не
представлено, а судом не здобуто.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, оскільки такий
висновок здійснено судом першої
інстанції внаслідок неправильного
застосування норм матеріального права,
а доводи апеляційної скарги щодо того,
що у даних правовідносинах, які
виникають з заподіяння шкоди, діє
принцип винності заподіювача шкоди,
згідно з яким обов»язок доказування
відсутності вини покладається на
заподіювача шкоди, колегія суддів
вважає такими, що заслуговують на
увагу.

Згідно матеріалів справи 23.06.2011 року
внаслідок взаємодії двох джерел
підвищеної небезпеки:

автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_4
під керуванням ОСОБА_6 та мотоцикла
«Ява» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_4 була заподіяна майнова шкода
власнику автомобіля «Фольксваген»
д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_7 Тобто , внаслідок
взаємодії двох джерел підвищеної
небезпеки майнова шкода була завдана
особі, яка учасником
дорожньо-транспортної пригоди не була

06.09.2012 року власнику застрахованого
автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_4
- ОСОБА_7 страховиком - ВАТ НАСК «Оранта»
було виплачено страхове відшкодування
в сумі 16937,23 грн.

Відповідно до ч. 2 ст.1188 ЦК України , якщо
внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки було завдано шкоди іншим
особам, особи, які спільно завдали
шкоди, зобов»язані її відшкодувати
незалежно від їхньої вини.

Тобто, особа, яка здійснює діяльність,
що є джерелом підвищеної небезпеки у
випадку заподіяння майнової шкоди
особі, яка не була учасником
дорожньо-транспортної пригоди,
зобов»язана відшкодувати шкоду,
незалежної від її вини.

Оскільки відповідачем не було
доведено, що шкода майну ОСОБА_7 була
заподіяна внаслідок непоборної сили
або умислу ОСОБА_7, то у відповідності
до положень ч.5 ст.1187 ЦК України також
немає підстав для звільнення
відповідача ОСОБА_4 від
відповідальності за заподіяння
майнової шкоди ОСОБА_7

У відповідності до ч.1 ст.1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги ( регресу ) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Факт відшкодування позивачем ОСОБА_7
майнової шкоди підтверджений
платіжним дорученням № 63891 від 06
вересня 2011 року , та доданим до нього
реєстром (а.с. 8).

Таким чином, позивач набув право на
отримання сплаченого ним страхового
відшкодування від винної особи -
відповідача.

Зважаючи на вищезазначені норми
матеріального права та враховуючи
обставини справи у їх об'єктивній
сукупності , колегія суддів вважає, що
відмовивши у задоволенні позовних
вимог з підстав недоведеності
позивачем винності відповідача, судом
першої інстанції порушено норми
матеріального права, якими регулюються
правовідносини по відшкодуванню шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки , і як наслідок ухвалено
незаконне рішення, яке належить
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 , ч.2 ст.309,
ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л
а :

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
задовольнити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 19 червня 2014 року скасувати
і ухвалити нове.

Позов Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта»
задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на
користь Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» страхове
відшкодування у розмірі 16937 (
шістнадцять тисяч дев»ятсот тридцять
сім ) гривень 23 коп та 214 (двісті
чотирнадцять) гривень 60 коп судового
збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий: _______________
Тропак О.В.

Судді: ________________
Приколота Т.І.

________________
Федоришин А.В.