Справа №489/1042/14-ц 06.10.2014 06.10.2014 06.10.2014
Провадження №22-ц/784/2182/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

06 жовтня 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання:
Романенко Ю.О.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ТОВ «Вердикт Фінанс»

на заочне рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 05
червня 2014 року, ухвалене за його
позовом до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет застави, надання
права вчиняти певні дії, витребування
предмета застави,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2014 року ТОВ «Вердикт Фінанс»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1
про звернення стягнення на предмет
застави, надання права вчиняти певні
дії, витребування предмета застави.

Позивач вказував, що 20 листопада 2007
року між АКІБ "УкрСиббанк",
правонаступником якого є ТОВ «Вердикт
Фінанс», та ОСОБА_1 був укладений
договір №0 про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу, за умовами якого останній
отримав кредитні кошти у розмірі 105500
грн. на придбання автомобіля з
кінцевим строком повернення до 18 липня
2014 року, сплатою процентів за
користування кредитом у розмірі 14 %
річних.

За умовами цього договору придбаний
позичальником автомобіль SAMAND, модель LX
1.8, 2007 року випуску, державний номер
НОМЕР_1 передано в заставу.

Проте відповідач зобов'язання за
кредитним договором неналежним чином
не виконує, внаслідок чого станом на 04
грудня 2013 року заборгованість
становить 176135 грн. 79 коп., з них: за
кредитом - 87930 грн. 10 коп., за відсотками -
64523 грн. 36 коп.; пеня - 21044 грн. 45 коп., 3%
річних від простроченої суми - 2637 грн. 88
коп.

В грудні 2013 року ТОВ «Вердикт Фінанс»
звернулось до відповідачки із
письмовою вимогою про дострокове
повернення кредиту, сплату відсотків
за користування кредитом та штрафних
санкцій, зазначивши, що в разі
невиконання цієї вимоги стягнення
відбудеться у примусовому порядку.

Тому відповідно до умов даного
договору він (позивач) має намір
звернути стягнення на даний
транспортний засіб шляхом укладення
від імені відповідача договору
купівлі-продажу з іншою особою -
покупцем. Але відповідач перешкоджає
таким діям, утримуючи у себе автомобіль
та правовстановлюючі документи на
нього.

Посилаючись на наведене, позивач
просив суд, а саме: звернути стягнення
на заставлений автомобіль SAMAND, модель
LX 1.8. шляхом його продажу з укладенням
від імені відповідача договору
купівлі-продажу з іншою
особою-покупцем; надати йому як
позивачу право підписувати від імені
відповідача договір купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем, знімати
заставлений автомобіль з обліку в
органах ДАЇ; подавати від імені
відповідача письмові заяви про видачу
свідоцтва про реєстрацію цього
транспортного засобу замість
втраченого або викраденого та на
отримання акту огляду даного
автомобіля; отримувати нове свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу.
Крім цього, позивач просив витребувати
у відповідача заставлений автомобіль
SAMAND, модель LX 1.8., комплект ключів від
цього автомобіля, свідоцтво про
реєстрацію даного транспортного
засобу і номерний знак та передати це
майно у його (позивача) володіння.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 05
червня 2014 року позов ТОВ «Вердикт
Фінанс» задоволено частково.

Постановлено:

- в рахунок погашення заборгованості за
договором № 0 про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу від 20 листопада
2007 року у сумі 173497 грн. 91 коп., що
складається з заборгованості: за
основним кредитом - 87930 грн. 10 коп.;
заборгованості за нарахованими
відсотками - 64523 грн. 36 коп.; пені - 21044
грн. 45 коп., звернути стягнення на
предмет застави - автомобіль марки SAMAND,
модель LX І.8, рік випуску 2007, колір
чорний, тип ТЗ Легковий Седан-В, номери
агрегатів: шасі НОМЕР_2, двигун НОМЕР_2,
кузов НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1,
що належить ОСОБА_1 на праві власності,
шляхом його продажу з наданням права
ТОВ «Вердикт Фінанс» укладати від
імені ОСОБА_1 договір купівлі-продажу
цього автомобіля з іншою
особою-покупцем.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду в
частині відмови в задоволенні позову,
представник ТОВ «Вердикт Фінанс»
просить рішення суду в цій частині
скасувати і ухвалити в цій частині нове
рішення, яким позов задовольнити в
повному обсязі. Представник позивача
посилається на те, що висновки суду в
частині відмови в позові суперечать
положенням Закону «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень» та Закону «Про заставу».

Колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 20
листопада 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк",
правонаступником якого відповідно до
договору факторингу №05/12-КВ від 20
квітня 2012 року є ТОВ «Вердикт Фінанс»,
та ОСОБА_1 укладено договір №0 про
надання споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу, за умовами якого
останній отримав 105500 грн. на придбання
автомобіля з кінцевим строком
повернення до 18 липня 2014 року, сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 14 % річних.

За умовами цього договору ОСОБА_1
передала у заставу придбаний нею за
вказані кредитні кошти автомобіль SAMAND,
модель LX 1.8, 2007 року випуску, державний
номер НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач свої
зобов'язання виконав повністю та видав
позичальнику обумовлену договором
суму кредиту. Проте у порушення умов
договору та наведених положень закону
ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним
договором неналежним чином не виконує.

У зв'язку з чим станом на 04 грудня 2013
року заборгованість відповідачки
становила 176135 грн. 79 коп., з них: за
кредитом - 87930 грн. 10 коп., за відсотками -
64523 грн. 36 коп.; пеня - 21044 грн. 45 коп., 3%
річних від простроченої суми - 2637 грн. 88
коп.

Згідно зі ст. 572 ЦК України, кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленного майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою ст. 20 Закону України
"Про заставу" передбачено, що
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи
договором.

Відповідно до ч.2 ст. 28 Закон України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" (далі - Закон)
якщо протягом 30 днів з моменту
реєстрації в Державному реєстрі
відомостей про звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження
зобов'язання боржника, виконання якого
забезпечене обтяженням, залишається
невиконаним і в разі якщо предмет
забезпечувального обтяження
знаходиться у володінні боржника,
останній зобов'язаний на вимогу
обтяжувача негайно передати предмет
обтяження у володіння обтяжувача. До
закінчення процедури звернення
стягнення обтяжувач зобов'язаний
вживати заходи щодо збереження
відповідного рухомого майна згідно з
вимогами, встановленими статтею 8 цього
Закону.

Частиною третьою ст. 28 цього Закону
передбачено, що якщо боржник, у
володінні якого знаходиться предмет
забезпечувального обтяження, не
виконує обов'язок щодо передачі
предмета забезпечувального обтяження
у володіння обтяжувача, звернення
стягнення здійснюється на підставі
рішення суду.

Як видно із витягу про реєстрацію в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна заставний автомобіль SAMAND,
модель LX 1.8, 2007 року випуску, державний
номер НОМЕР_1, який належить
відповідачці, є предметом обтяження і
13 грудня 2013 року в цьому Реєстрі
зареєстровано звернення стягнення на
цей транспортний засіб.

Встановивши, що відповідачка не
сплатила заборгованість за кредитним
договором і в строк, передбачений ч.3 ст.
28 Закону в позасудовому порядку не
передала вказаний автомобіль позивачу
як заставодержателю, суд першої
інстанції звернув стягнення на даний
транспортний засіб.

Згідно зі ст. 25 Закону у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зазначається спосіб реалізації
предмета забезпечувального обтяження
шляхом проведення публічних торгів або
із застосуванням однієї з процедур,
передбачених ст. 26 цього Закону,
положеннями якої передбачено такий
спосіб звернення стягнення на предмет
застави як продаж обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем.

У пункті 8.4 даного договору сторони
визначили, що у разі невиконання
відповідачем умов цього договору, у
тому числі і щодо можливості звернення
стягнення на предмет застави у
позасудовому порядку, позивач здійснює
звернення стягнення у порядку,
передбаченому Законом.

Тобто, нормами чинного законодавства
позивачу надається право на власний
розсуд обрати спосіб звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, у тому
числі і продаж обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення від імені відповідача
договору купівлі-продажу з іншою
особою-покупцем або на публічних
торгах.

Задовольняючи частково позов ТОВ
«Вердикт Фінанс», суд правильно
керувався тим, що оскільки зобов'язання
за кредитним договором ОСОБА_1 належним
чином не виконує, то є підстави для
звернення стягнення на даний
автомобіль шляхом укладення від імені
відповідача договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні
вимог ТОВ «Вердикт Фінанс» щодо
надання права підписувати від імені
відповідача договір купівлі-продажу
заставленого автомобіля, знімати його
з обліку в органах ДАІ, подавати від
імені відповідача письмові заяви про
видачу свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу замість
втраченого або викраденого та для
огляду автомобіля, суд першої
інстанції виходив з того, що такий
спосіб захисту прав позивача у
спірних правовідносинах не
передбачений умовами договору та
положеннями законів, що регулюють ці
правовідносини.

Проте з висновком суду в цій частині не
можна погодитись із наступних підстав.

Положеннями Закону, чинного з 1 січня
2004 року, визначено правовий режим
регулювання обтяжень рухомого майна,
встановлених з метою забезпечення
виконання зобов'язань, а також правовий
режим виникнення, оприлюднення та
реалізації інших прав юридичних і
фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Прикінцевими і перехідними
положеннями Закону передбачено, що
законодавчі акти та інші
нормативно-правові акти, прийняті до
набрання чинності цим Законом,
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду
в порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку.

Статтею 34 Закону України «Про дорожній
рух» визначено порядок реєстрації та
обліку транспортних засобів.

Пунктами 2, 40, 42 Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструюваних на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 07 вересня 1998 року №1388 (з наступними
змінами), а також п. 6 глави 2 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 22
лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 22
лютого 2012 року за 282/20595, передбачено
порядок зняття транспортних засобів з
реєстрації та умови і перелік
документів необхідних для вчинення
такої дії.

Наведене дає підстави вважати, що
надання позивачу як заставодержателю
права підписувати від імені
відповідача договір купівлі-продажу
заставленого автомобіля з іншою
особою-покупцем, знімати автомобіль з
обліку в органах ДАІ, подавати від
імені відповідача письмові заяви про
видачу свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу замість
втраченого або викраденого та для
огляду автомобіля не суперечить
умовам даного кредитно-заставного
договору та положенням Закону і є
необхідною умовою для реалізації
позивачем права на продаж цього
предмета обтяження.

Оскільки оскаржуване рішення в частині
відмови в задоволенні вказаних вимог
ТОВ «Вердикт Фінанс» постановлено з
порушенням вимог Закону, то відповідно
до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України воно в цій
частині підлягає скасуванню із
ухваленням в цій частині нового
рішення, яким вимоги позивача щодо
надання йому як заставодержателю права
підписувати від імені відповідача
договір купівлі-продажу заставленого
автомобіля із іншою особою-покупцем,
знімати його з обліку в органах ДАІ,
подавати від імені відповідача
письмові заяви про видачу свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
замість втраченого або викраденого та
для огляду автомобіля підлягають
задоволенню.

Що стосується вимог ТОВ «Вердикт
Фінанс» про витребування у
відповідачки заставного автомобіля,
то у вони обґрунтовано залишені судом
першої інстанції без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 620 ЦК у разі
невиконання боржником обов'язку
передати кредиторові у власність або
користування річ, визначену
індивідуальними ознаками, кредитор має
право витребувати цю річ у боржника та
вимагати її передання відповідно до
умов зобов'язання.

Оскільки даним рішенням звернуто
стягнення на заставний автомобіль, а не
про обов'язок відповідачки передати
його позивачу, умовами
кредитно-заставного договору такий
обов'язок відповідачки не передбачено,
то суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про відсутність
підстав для задоволення вимог
позивача про витребування у
відповідачки даного автомобіля.

Тому оскаржуване рішення в частині
звернення стягнення на заставлене
майно, відмови у витребуванні цього
майна у відповідачки та розподілу
судових витрат слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 88 ЦПК пропорційно
задоволеним вимогам на користь
позивача із відповідачки слід стягнути
263 грн. 75 коп. витрат по сплаті судового
збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись статтями 303, 308, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт Фінанс»
задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 05 червня 2014 року в
частині відмови в задоволенні вимог
ТОВ «Вердикт Фінанс»
скасувати і в цій частині ухвалити нове
рішення.

Надати ТОВ «Вердикт Фінанс» право
підписувати від імені ОСОБА_1 договір
купівлі-продажу заставленого
автомобіля SAMAND, модель LX 1.8, 2007 року
випуску, державний номер
НОМЕР_1 із іншою особою-покупцем,
знімати його з обліку в органах ДАІ,
подавати від імені ОСОБА_1 письмові
заяви про видачу свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
замість втраченого або викраденого та
для огляду заставленого автомобіля,
отримувати нове свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу.

Стягнути на користь ТОВ «Вердикт
Фінанс» із ОСОБА_1 263 (двісті шістдесят
три) грн. 75 коп. витрат по сплаті
судового збору за подачу апеляційної
скарги

Це ж рішення суду першої інстанції в
частині задоволення вимог ТОВ
«Вердикт Фінанс» щодо звернення
стягнення на заставлене майно, відмови
в задоволенні вимог про витребування
та передачу у володіння позивача
заставленого автомобіля, розподілу
судових витрат залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: