Справа № 165/3923/13-ц
Провадження № 2/165/53/14
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд
Волинської області у складі:

головуючого судді
Василюка А.В.,

при секретарі
Навроцькій М. Р.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

прокурора
Шуваринської О.П.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Нововолинська цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа
на стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
орган опіки і піклування виконавчого
комітету Нововолинської міської ради
про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину за законом та
визнання права власності на частку в
спадковому майні, - суд,

встановив:

12 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_3 про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом та визнання права
власності на частку в спадковому майні.

Вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер його батько, ОСОБА_4. За життя
він склав заповіт, посвідчений 06
березня 2001 року секретарем Жовтневої
селищної ради міста Нововолинська
Волинської області Соломянюк А.О., яким
все належне йому майно, а саме 1/2
частину квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 в сел..Жовтневе м.
Нововолинська, заповів йому, як
спадкоємцеві першої черги. Ні за життя
батька, ні після його смерті він не знав
про існування заповіту складеного на
його ім'я, тому не скористався своїм
правом на спадщину. Після смерті свого
батька спадщину оформила на себе його
дружина - відповідач ОСОБА_3 і 24 жовтня
2002 року Нововолинською державною
нотаріальною конторою їй було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом. У липні 2012 року, під час
облаштування в вищевказаній квартирі
автономного опалення, він знайшов в
кімнаті ОСОБА_3 папку з документами,
серед яких виявив заповіт складений
батьком на його ім'я. Саме тоді, він
дізнався про порушення свого права на
спадщину, оскільки раніше навіть не
здогадувався про існування заповіту,
який приховувався ОСОБА_3 Вважає, що
свідоцтво про право на спадщину за
законом порушує його право на спадщину
за заповітом після смерті його батька
ОСОБА_4, а тому просить вищевказане
свідоцтво визнати недійсним та визнати
за ним в порядку спадкування після
свого батька ОСОБА_4 право власності на
3/8 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Нововолинського міського суду
від 26 березня 2014 року до участі в справі
залучено у якості третьої особи на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
орган опіки і піклування виконавчого
комітету Нововолинської міської ради.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2
позов підтримали з підстав наведених у
ньому, просили його задоволити. Позивач
ОСОБА_1 додатково пояснив, що строк
позовної давності ним не пропущено,
оскільки про заповіт він дізнався лише
в липні 2012 року. До того часу, він в
квартирі не жив та про заповіт не знав.
За законом не приймав спадщину,
оскільки після смерті його батька
відповідач сказала, що померлий все
майно переписав на неї, він повірив їй,
тому не перевіряв чи є заповіт і не
звертався із заявою про прийняття
спадщини.

В судове засідання представник
третьої особи на стороні відповідача
органу опіки і піклування виконавчого
комітету Нововолинської міської ради
Колемасова С.Ф. не з'явилася, подала до
суду письмову заяву, в якій просила
справу слухати без участі їх
представника та долучила до матеріалів
справи рішення Нововолинського
міського суду від 05 вересня 2014 року,
яким було відмовлено у задоволенні
заяви виконавчого комітету
Нововолинської міської ради, як органу
опіки і піклування про визнання ОСОБА_3
недієздатною (а.с. 99).

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилася, про час та місце
розгляду справи повідомлялася
належним чином.

Прокурор Шуваринська О.П., яка вступила
у справу на стороні відповідача, в
судовому засіданні зазначила, що
підстав для задоволення позову немає,
оскільки минули строки позовної
давності та позивач ОСОБА_1, будучи
спадкоємцем першої черги за законом,
після смерті ОСОБА_4 не скористався
своїм правом на спадкування та не подав
до нотаріальної контори письмову заяву
про прийняття спадщини.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що в
період з 1964 року по 2009 рік працювала
секретарем Жовтневої селищної ради м.
Нововолинська Волинської області, а
тому здійснювала нотаріальні дії. За
життя ОСОБА_4 вона посвідчувала
складений ним заповіт. Даний заповіт
був нею внесений до реєстру селищної
ради, а коли було створено державний
реєстр, вона заповнила відповідні
бланки, стосовно нього та передала їх у
м. Луцьк. Про наявність заповіту,
складеного ОСОБА_4, позивача вона не
повідомляла, оскільки до її
повноважень відкриття спадщини не
входить. Також, відомості про
реєстрацію заповіту знаходяться в
реєстрі заповітів, який міститься
Жовтневій селищній раді м.
Нововолинська.

Суд, заслухавши пояснення
позивача, його представника, прокурора
та покази свідка ОСОБА_7, дослідивши
письмові докази в їх сукупності,
прийшов до висновку, що позов
підставний і підлягає до задоволення.

З копії розпорядження
приватизаційного відділу
Нововолинського УЖКГ (а.с.12), копії
технічного паспорту на квартиру за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13-14), копії
будинкової книги (а.с.15-17), вбачається що
вищевказані документи видавалися на
ім'я спадкодавця ОСОБА_4

Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.7)
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер
спадкодавець ОСОБА_4

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_4 перебував в шлюбі з
відповідачем ОСОБА_3, а тому останній,
згідно свідоцтва про право власності
на квартиру за адресою: АДРЕСА_1
належить 1/2 частина спірного житла (а.с.
8).

Згідно копії свідоцтва про право на
спадщину за законом, посвідченого
державним нотаріусом Нововолинської
державної нотаріальної контори ОСОБА_8
(а.с.9), інформаційної довідки зі
спадкового реєстру (а.с.42) та копії
технічного паспорта (а.с.18) відповідач
ОСОБА_3 за законом набула право
власності на 1/2 частину квартири за
адресою: АДРЕСА_1, яка належала
спадкодавцю ОСОБА_4, а відтак їй стало
належати уся спірна квартира.

ОСОБА_4, склавши заповіт 06 березня 2001
року та посвідчивши його у виконавчому
комітеті Жовтневої селищної ради м.
Нововолинська Волинської області,
виявив свою волю на те, щоб належна йому
на праві приватної власності частина
вищевказаної квартири після його
смерті стала належати позивачу ОСОБА_4
(а.с.10,20).

Згідно копії спадкової справи №416,
відкритої на майно померлого ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 року вбачається, що
державному нотаріусу ОСОБА_8 на момент
відкриття спадщини не було відомо про
заповіт, складений спадкодавцем
ОСОБА_4, а тому вона, враховуючи заяву
відповідача ОСОБА_3 видала оскаржуване
свідоцтво (а.с.43-50).

До вищевказаних спірних правовідносин
застосовується загальна позовна
давність, яка, відповідно до ст.257 п.1
ст.261 ЦК України, встановлюється
тривалістю у три роки і перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу яка його порушила.

З копії квитанції до прибуткового
касового ордеру (а.с.24), підтверджується
факт облаштування в спірній квартирі
позивачем автономного опалення, в
результаті чого було виявлено останнім
заповіт складений спадкодавцем на його
ім'я, а тому доводи ОСОБА_1 про початок
перебігу строку позовної давності з
липня 2012 року заслуговують на увагу і в
даному випадку строк позовної давності
ним не пропущений.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На виконання вимог даної норми закону
прокурором не надано жодних доказів на
заперечення позову.

Відповідно до статті 1301 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
визнається недайсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Згідно абзацу 3 пункту 27 Постанови
Пленуму Верховного суду України від 30
квітня 2008 року №7 «Про судову практику
у справах про спадкування» відповідно
до статті 1301 ЦК України свідоцтво
про право на спадщину може
бути визнано недійсним не лише тоді,
коли особа, якій воно видане, не мала
права на спадкування, але й за інших
підстав, установлених законом. Іншими
підставами можуть бути: визнання
заповіту недійсним, визнання відмови
від спадщини недійсною, визнання шлюбу
недійсним, порушення у зв'язку з
видачею свідоцтва про право на
спадщину прав інших осіб тощо.

В даному випадку, за наявності заповіту
відповідач ОСОБА_3 позбавлена права на
спадкування за законом на майно
належне ОСОБА_4 після його смерті, тому
є всі підстави для визнання свідоцтва
про право на спадщину за законом видане
24 жовтня 2002 року на ім'я ОСОБА_3
недійсним.

При визначенні частки позивача в
спадковому майні необхідно врахувати
положення статті 1241 ЦК України,
оскільки відповідач ОСОБА_3 на момент
відкриття спадщини досягла
непрацездатного віку, а тому спадкує,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б їй у
разі спадкування за законом
(обов'язкова частка), тобто 1/8 частки
спірної квартири (за законом їй би
належала 1/4, а половина від цієї частки
становить 1/8).

Статтею 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Відповідно в ст.392 ЦК України,
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
його право оспорюється або не
визнається іншою особою а також у разі
втрати ним документа, який засвідчує
його право власності.

З врахуванням того, що на момент
відкриття спадщини спадкоємцю ОСОБА_1
не було відомо про наявність заповіту,
у зв'язку з чим він не скористався своїм
правом на спадщину за заповітом, а 1/8
частини спірного житла відповідач
ОСОБА_3, незалежно від змісту заповіту,
в порядку ст.1241 ЦК України, успадкувала
після смерті спадкодавця, тому суд
позов задоволює і визнає за ОСОБА_1
право приватної власності на 3/8 частини
квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Оскільки позивач ОСОБА_1 подав до суду
заяву в якій просив залишити за ним
сплачений судовий збір, суд залишає за
позивачем судовий збір в сумі 803,25 грн.,
що був сплачений останнім при подачі
позову до суду та підтверджується
документально (а.с.2-3).

Керуючись ст.10, ст.11, ст.60, ст.88, ст.212, ст.
213, ст.214, ст.215, ст.218 ЦПК України, на
підставі ст.328, ст.1235, ст.1241, ст.1301 ЦК
України, - суд,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати свідоцтво про право на
спадщину за законом видане 24 жовтня 2002
року Нововолинською державною
нотаріальною конторою Волинської
області на ім'я ОСОБА_3 після смерті
ОСОБА_4, який померІНФОРМАЦІЯ_1 року
недійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 3/8 (три восьмих) частини квартири,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Волинської області
через Нововолинський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
А.В. Василюк