№ 336/6655/14-ц
пр. № 2/336/2916/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дацюк О.І.

при секретарі Скибі О.Б.

за участі позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3
вказавши, що з відповідачем мають
повнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка навчається у Запорізькому
національному університеті на
контрактній основі та потребує
матеріальної допомоги. Посилаючись, що
відповідач має можливість надавати
матеріальну допомогу, але добровільної
згоди між сторонами не досягнуто,
просить стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 аліменти в
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу) відповідача, але не менше 30%
прожиткового мінімуму, щомісяця до
закінчення ОСОБА_4 навчання, але не
більше як до досягнення нею 23 років.

Позивач в судовому засіданні
підтримала заявлені вимоги, пояснивши,
що донька мешкає із нею, після
досягнення нею повноліття на період
навчання у середній загальноосвітній
школі на користь позивача були
стягнуті аліменти з відповідача в
розмірі 1/8 частки доходів на місяць. На
цей час позивач не працює, є інвалідом 3
групи, її єдиним доходом є пенсія по
інвалідності в сумі 1049 гривень, донька
доходів не має, навчається у вищому
навчальному закладі на основі
контракту, тому потребує матеріальної
підтримки. Вважає, що відповідач має
можливість таку допомогу надавати,
оскільки сам отримує досить високу
пенсію, його дружина неофіційно працює.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнав
частково, вказуючи, що відповідач
згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/8
частки заробітку (доходу), оскільки
ОСОБА_3 є інвалідом 1 групи, потребує
постійного лікування та допомоги, на
його утриманні перебуває повнолітній
син, а також фактично він утримує
дружину. Крім того, представник
відповідача вказував, що позивачка
ОСОБА_1 та донька сторін ОСОБА_4
самостійно та без погодження з
відповідачем обрали навчальний заклад
та форму навчання, між тим ОСОБА_4 могла
б навчатися безкоштовно або на
заочному відділенні та одночасно
працювати, отримуючи відповідні
доходи.

При дослідженні матеріалів справи
встановлено таке.

Відповідно до свідоцтва про народження
батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3
та ОСОБА_1 (а.с. 4). ОСОБА_4 фактично мешкає
разом із позивачем, про що надано
довідку ОСББ «Харчовик» від 29.07.2014 року
(а.с. 5) та це не заперечувалось
відповідачем.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 11.03.2002 року з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання
ОСОБА_4 стягнуто аліменти в розмірі ?
частки всіх видів заробітку
відповідача.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2004
року розмір аліментів, які стягувались
з ОСОБА_3, зменшений до 1/7 частки.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 20.02.2006 року розмір
аліментів за позовом ОСОБА_1 збільшений
до 1/6 частки.

Після досягнення ОСОБА_4 повноліття за
позовом ОСОБА_1 рішенням
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 05.06.2014 року з ОСОБА_3
стягнуті аліменти в розмірі 1/8 частки
його доходу щомісячно, починаючи з
31.03.2014 року по 31.05.2014 року до закінчення
навчання у середній загальноосвітній
школі.

Згідно з повідомленням ДВНЗ
«Запорізький національний
університет» (а.с. 7) та довідкою (а.с. 49)
ОСОБА_4 зарахована студенткою 1 курсу
факультету «Журналістика» за
спеціальністю «Реклама і зв'язки з
громадськістю» з 31.08.2014 року.

Як вбачається з договору про навчання 3
657/Д, укладеного 12.08.2014 року між ДВНЗ
«Запорізький національний
університет», ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 6),
студент ОСОБА_4 навчається за рахунок
коштів замовника послуг - ОСОБА_1,
загальна вартість освітньої послуги
становить 37600 гривень, плата за семестр
4700 гривень.

Таким чином, після початку ОСОБА_4
навчання у ДВНЗ «Запорізький
національний університет» витрати на
її утримання фактично збільшились з
об'єктивних причин, а саме через
необхідність сплати вартості такого
навчання.

Стаття 53 Конституції України вказує, що
кожен має право на освіту. Громадяни
мають право безоплатно здобути вищу
освіту в державних і комунальних
навчальних закладах на конкурсній
основі.

Відповідно до ст. 6, 42 Закону України
«Про освіту» № 1060 від 23.05.1991 року
принципами освіти в Україні є
доступність для кожного громадянина
усіх форм і типів освітніх послуг, що
надаються державою; рівність умов
кожної людини для повної реалізації її
здібностей, таланту, всебічного
розвитку. Прийом громадян до вищих
навчальних закладів проводиться на
конкурсній основі відповідно до
здібностей незалежно від форми
власності навчального закладу та
джерел оплати за навчання.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що
ОСОБА_4 має право самостійно обирати
навчальний заклад, спеціальність та
форму отримання освіти.

Позивач ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи за
загальним захворюванням, їй
рекомендовано спостереження
терапевта, дерматолога, планова
реабілітація та систематичне
лікування (а.с. 8), вона є безробітною
(а.с. 9) та отримує пенсію по
інвалідності в сумі 1049 гривень на
місяць (а.с. 52).

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є
інвалідом 1 групи, страждає на низку
різноманітних захворювань та потребує
стороннього догляду (а.с. 33-43, 47). Розмір
пенсії ОСОБА_3 на квітень 2014 року
становив 2735,87 гривень (а.с. 22).

Як вбачається з довідки МКП
«Основаніє» ОСОБА_3 мешкає разом з
сином ОСОБА_5, який перебуває на
утриманні батька (а.с. 25). С довідки
Управління Пенсійного Фонду Україхни в
Шевченківському районі м. Запоріжжя
від 05.05.2014 року вбачається. Що ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, не перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Запоріжжя та
не отримує пенсію.

Згідно з довідкою КУ «Обласна клінічна
психіатрична лікарня» Запорізької
міської ради від 29.05.2014 року ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, з 19.05.2014 року перебуває на
стаціонарному лікуванні в медичному
закладі.

Посилання відповідача на перебування
повнолітнього ОСОБА_5 на утриманні
відповідача ОСОБА_3 суд оцінює
критично, зважаючи, що такі відомості
вказані у довідці МКП «Основаніє», яке
вочевидь не є юридичною особою, яке має
повноваження щодо встановлення чи
зазначення таких фактів, інших же
документів на підтвердження цього,
зокрема довідки № 104 від 05.05.2014 року,
виданої Управлінням Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Запоріжжя, про яку зазначено у довідці
МКП «Основаніє», відповідачем не
надано.

Крім того, відповідач не зазначив
підстави перебування повнолітнього
працездатного ОСОБА_5 на своєму
утриманні та стаціонарному лікуванні у
психіатричний лікарні, оскільки, як
вбачається з відомостей органу
пенсійного фонду, ОСОБА_5 на обліку не
перебуває та пенсію не отримує.

Також суд враховує, що усі довідки,
надані відповідачем, відносяться до
періоду травня 2014 року, тож інформація,
яка в них міститься, не є завідомо
актуальною на момент розгляду справи у
жовтні 2014 року, враховуючи, що з позовом
ОСОБА_1 звернулась до суду 27.08.2014 року,
тож ніщо не заважало відповідачеві
зібрати на надати суду документи, які б
містили інформацію, актуальну на цей
час.

Дружина відповідача ОСОБА_6 отримує
пенсію за віком в сумі 1088,65 гривень (а.с.
23).

Таким чином, з урахуванням попередніх
висновків суду щодо наявності
відповідних законних підстав та
фактичного перебування ОСОБА_5 на
утриманні відповідача, суд виходить з
того, що сукупний дохід родини ОСОБА_3
та ОСОБА_6 станом на травень 2014 року
становив 3824,52 гривень, тобто 1912,26
гривень на кожного, що більш ніж вдвічі
перевищує прожитковий мінімум для
непрацездатних осіб в сумі 949 гривень,
встановлений Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» №
719 від 16.01.2014 року.

Натомість сукупний дохід ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 складає 1049 гривень на місяць, що
представником відповідача не
спростовувалось, тож, на думку суду,
ОСОБА_4 безумовно потребує
матеріальної підтримки батька.

При вирішенні справи суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу
України якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Отже відповідно до чинного
законодавства обов'язок ОСОБА_3
утримувати повнолітню ОСОБА_4
обумовлюється не лише потребою доньки
в отриманні матеріальної допомоги у
зв'язку з навчанням, але і можливістю
батька таку допомогу надавати.
Інтереси батьків та дітей у цьому
випадку повинні враховуватись в рівній
мірі.

Статтями 10, 60 ЦПК України обов'язок
доведення обставин, які є підставою
вимог або заперечень, покладений на
сторону, яка на них посилається.

Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

За ст. 200 СК України суд визначає розмір
аліментів на повнолітніх дочку, сина у
твердій грошовій сумі і (або) у частці
від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин
справи. При визначенні розміру
аліментів з одного з батьків суд бере
до уваги можливість надання утримання
другим з батьків, своїми дружиною,
чоловіком та повнолітніми дочкою,
сином.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 367
ЦПК України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду з дня
пред'явлення позову, а рішення в
частині стягнення аліментів за один
місяць підлягає негайному виконанню.

При визначенні розміру аліментів, суд
враховує вищевикладені обставини та
висновки, стан здоров'я відповідача та
позивача, рівень доходів сторін та
вважає достатнім та справедливим
стягнення з відповідача аліментів на
утримання доньки в розмірі 1/7 частки
заробітку.

Враховуючи, що відповідач є інвалідом
першої групи, тож відповідно до ст. 5
Закону України «Про судовий збір» № 3674
від 08.07.2011 року він звільнений від
сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на
утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/7
частки всіх видів заробітку (доходу)
відповідача, щомісячно, починаючи з 27
серпня 2014 року до досягнення ОСОБА_4
двадцяти трьох років або припинення
навчання.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів за один
місяць.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк

20.10.2014