Справа № 2-728/11
РІШЕННЯ

Іменем України

25 грудня 2013 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді
Якименко Л.Г.

при секретарі
Черпак Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»,
третя особа приватний нотаріус ДМНО
ОСОБА_3, про визнання договору
недійсним та стягнення моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з
даним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що між АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк», та відповідачем ОСОБА_1
07.09.2007 року був укладений кредитний
договір №0 про надання кредиту в
розмірі 55860 доларів США зі строком
погашення до 06.09.2017 року та сплатою 12,4%
річних за користування кредитом. Для
забезпечення зазначених зобов'язань
07.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та
відповідачкою ОСОБА_2 був укладений
договір поруки №0/П, згідно з
якими остання зобов'язалась нести
відповідальність перед банком
солідарно з ОСОБА_1 по кредитному
договору №0 від 07.09.2007 року.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ПАТ «Дельта Банк» було укладено
договір купівлі-продажу прав вимоги, в
тому числі і по кредитному договору
№0 від 07.09.2007 року, укладеного між
АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником
якого є ПАТ «УкрСиббанк», та
відповідачем ОСОБА_1.

Ухвалою судді від 30.01.2012 року ПАТ
«Дельта Банк» було залучено в якості
позивача до участі у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином не
виконує умови вказаного договору,
порушує графік погашення кредиту та
сплати процентів, у зв'язку з чим станом
на 14.09.2011 року заборгованість по
кредиту становить 574582,49 грн., з яких
сума заборгованості по тілу кредиту
371787,57 гривень, сума заборгованості по
сплаті відсотків 170714,85 гривень та пеня
32080,07 гривень.

До теперішнього часу на
кількаразові вимоги позивача
відповідачі заборгованість не гасять,
від виконання своїх зобов'язань
ухиляються, тому позивач просив суд
стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк»
заборгованість по тілу кредиту 371787,57
гривень, суму заборгованості по сплаті
відсотків 170714,85 гривень, пеню 32080,07
гривень, а також понесені витрати по
справі - 1700 грн. по сплаті судового
збору та 252 гривні витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
процесу.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, надав суду
письмову заяву, якою позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, проти
постановлення заочного рішення не
заперечував, просив справу слухати у
його відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 проти позову
заперечував, звернувся до суду із
зустрічним позовом до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»»
про визнання кредитного договору
№0 недійсним та стягнення
моральної шкоди, обґрунтовуючи тим, що
за кредитним договором №0 від
07.09.2007 року йому був наданий кредит в
іноземній валюті у доларах США в сумі
55860 доларів США зі строком погашення до
06.09.2017 року та сплатою 12,4% річних, у
зв'язку з чим просив визнати недійсним
вказаний кредитний договір №0 від
07.09.2007 року, оскільки банком були надані
кредитні кошти в іноземній валюті, тоді
як гривня, як національна валюта, є
єдиним законним платіжним засобом на
території України. Також ОСОБА_1 просив
у відшкодування моральної шкоди
стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на його
користь 50000 грн..

Представник ПАТ «Дельта Банк» проти
зустрічних позовів заперечував,
посилаючись на те, що вимоги є
необґрунтованими та безпідставними,
уклавши кредитний договір, боржник
погодився зі всіма умовами кредитного
договору, а видача кредитних коштів в
іноземній валюті не є порушенням
діючого законодавства.

У судове засідання 23.12.2013 року сторони
не з'явились, представник ПАТ «Дельта
Банк» надав письмову заяву про розгляд
справи у його відсутність. Суд вважає
за можливе розглянути справу та
постановити рішення на підставі
матеріалів справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
суд вважає позовні вимоги ПАТ «Дельта
Банк» такими, що підлягають
задоволенню, в позовних вимогах ОСОБА_1
про визнання кредитного договору
недійсним, - відмовити.

У судовому засіданні встановлено, що
між АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк», та відповідачем ОСОБА_1
07.09.2007 року був укладений кредитний
договір №0 про надання кредиту в
розмірі 55860 доларів США зі строком
погашення до 06.09.2017 року та сплатою 12,4%
річних за користування кредитом. Для
забезпечення зазначених зобов'язань
07.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та
відповідачкою ОСОБА_2 був укладений
договір поруки №0/П, згідно з
якими остання зобов'язалась нести
відповідальність перед банком
солідарно з ОСОБА_1 по кредитному
договору №0 від 07.09.2007 року.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ПАТ «Дельта Банк» було укладено
договір купівлі-продажу прав вимоги, в
тому числі і по кредитному договору
№0 від 07.09.2007 року, укладеному між
АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником
якого є ПАТ «УкрСиббанк», та
відповідачем ОСОБА_1.

Ухвалою судді від 30.01.2012 року ПАТ
«Дельта Банк» було залучено в якості
позивача до участі у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином не
виконує умови вказаного договору,
порушує графік погашення кредиту та
сплати процентів, у зв'язку з чим станом
на 14.09.2011 року заборгованість по
кредиту становить 574582,49 грн., з яких
сума заборгованості по кредиту 371787,57
гривень, сума заборгованості по сплаті
відсотків 170714,85 гривень та пеня 32080,07
гривень.

За вимогами статей 527, 530 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК
України, за кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) громадянину у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
громадянин зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки. Якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст. 1048 цього Кодексу України.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ст.524 ЦК України,
зобов'язання має бути виражене у
грошовій одиниці України - гривні,
сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

Статтею 99 Конституції України
встановлено, що грошовою одиницею
України є гривня. При цьому Основний
закон держави не встановлює якихось
обмежень щодо можливості використання
в Україні грошових одиниць іноземних
держав.

Відповідно до ст.192 ЦК України, іноземна
валюта може використовуватися в
Україні у випадках і в порядку,
встановлених законом. Тобто відповідно
до законодавства, гривня має статус
універсального платіжного засобу, який
без обмежень приймається на всій
території України. Разом з тим, обіг
іноземної валюти обумовлений вимогами
спеціального законодавства України.

Так, основним законодавчим актом, що
регулює правовідносини у сфері
валютного регулювання і валютного
контролю, є Декрет Кабінету Міністрів
України «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю».

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

При цьому, згідно зі ст.2 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»
кошти - це гроші у національній або
іноземні валюті чи їх еквівалент.
Статті 47 та 49 цього Закону визначають
операції банків із розміщення
залучених коштів від свого імені, на
власних умовах та на власний ризик як
кредитні операції, незалежно від виду
валюти, яка використовується. Вказані
операції здійснюються на підставі
банківської ліцензії та письмового
дозволу.

Відповідно до ст.5 Декрету Кабінету
Міністрі України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю», операції з валютними
цінностями здійснюються на підставі
генеральних та індивідуальних
ліцензій НБУ. Операції з валютними
цінностями банки мають право
здійснювати на підставі генеральної
ліцензії на здійснення операцій з
валютними цінностями відповідно до п.2
ст.5 цього ж Декрету.

Відповідно до п.2.3 Положення про
порядок видачі банкам банківських
ліцензій, письмових дозволів та
ліцензій на виконання окремих
операцій, яке затверджене Постановою
Правління НБУ №275 від 17 липня 2001 року та
зареєстроване у Міністерстві юстиції
України 21 серпня 2001 року за №730/5921 за
наявності банківської ліцензії та за
умови отримання письмового дозволу НБУ
банки мають право здійснювати операції
з валютними цінностями.

Крім того, як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.10 своєї постанови №5 від 30
березня 2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», згідно зі
статтею 99 Конституції України грошовою
одиницею України є гривня. Вказана
стаття визначає правовий статус
гривні, але не встановлює сферу її
обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що
іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.

З огляду на зазначене вбачається, що
уповноважені банки на підставі
банківської ліцензії та письмового
дозволу на здійснення операцій з
валютними цінностями мають право
здійснювати операції з надання
кредитів в іноземній валюті.

Що стосується вимог підпункту «в» п.4
ст.5 зазначеного Декрету КМУ щодо
наявності індивідуальної ліцензії на
надання і одержання резидентами
кредитів в іноземній валюті, якщо
терміни і суми таких кредитів
перевищують встановлені
законодавством межі, то на теперішній
час законодавець не визначив межі
термінів і сум надання або одержання
кредитів в іноземній валюті.

Таким чином, за відсутності
нормативних умов для застосування
індивідуального ліцензування щодо
вказаних операцій, єдиною правовою
нормою для здійснення банками
кредитування в іноземній валюті згідно
з вимогами статті 5 Декрету КМУ України
«Про систему валютного регулювання і
валютного контролю» є наявність у
банку генеральної ліцензії на
здійснення валютних операцій,
отриманої у встановленому порядку.

Згідно з роз'ясненням Національного
Банку України від 07 грудня 2009 року №
13-210/7871-22612 - операція з надання банками
кредитів в іноземній валюті не
потребує індивідуальної ліцензії.

Тобто надання кредитів у валюті за
наявності в банку відповідної
генеральної ліцензії (дозволу НБУ на
здійснення кредитних операцій у
валюті) не суперечить вимогам чинного
законодавства України. Дозвіл ПАТ
«Уксиббанк» був виданий НБУ 24.12.2001 року
за №75-2 з додатком до дозволу, в якому
зазначений перелік операцій, які має
право здійснювати бпнк.

Крім того, згідно до ч.1 ст.202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627,628 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагентів та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог Цивільного Кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови,
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Як передбачено ст.629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

Посилання ОСОБА_1 щодо недійсності
правочину, а саме кредитного договору,
є хибними, оскільки факт підписання ним
кредитного договору свідчить про згоду
останнього з його умовами, в тому числі
про отримання кредиту у доларах США.
Крім того, ніщо не перешкоджало йому
отримати кредит у національній валюті.

Отже, судом встановлено, що спірний
кредитний договір не суперечить
положенням діючого законодавства
України, а тому не має підстав для
визнання його недійсним, тому суд
вважає ОСОБА_1 в позові до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
про визнання договору недійсним та
стягнення моральної шкоди, - відмовити
у повному обсязі.

В той же час відповідачі до
теперішнього часу заборгованість не
погасили, від виконання своїх
зобов'язань ухиляються, тому суд вважає
стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» заборгованість за
кредитним договором у сумі 574582,49 грн., з
яких сума заборгованості по кредиту
371787,57 гривень, сума заборгованості по
сплаті відсотків 170714,85 гривень, пеня
32080,07 гривень та 1952 гривні витрат по
справі.

Керуючись ст.ст. 3, 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 208, 209,
212-215 ЦПК України, ст.ст. 525-526, ч.3 ст. 549, 551,
553, 554, 559, 1049, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІПН
НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
№0 від 07.09.2007 року у сумі 574582,49 грн.,
з яких сума заборгованості по кредиту
371787,57 гривень, сума заборгованості по
сплаті відсотків 170714,85 гривень, пеня
32080,07 гривень та 1952 гривні витрат по
справі, а всього 576534 (п'ятсот сімдесят
шість тисяч п'ятсот тридцять чотири)
гривні 49 копійок.

ОСОБА_1 в позові до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»,
третя особа приватний нотаріус ДМНО
ОСОБА_3, про визнання договору
недійсним та стягнення моральної
шкоди, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. У разі якщо
рішення було постановлено без участі
особи, яка його оскаржує, апеляційна
скарга подається з дня отримання копії
рішення.

Суддя: