2/335/2490/2014 У Х В А Л А
Суддя Орджонікідзевського районного
суду Кравченко Л.Ю., розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до судді
Ленінського районного суду м.Запоріжжя
Мусієнко Ніни Миколаївни про
зобов’язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до суду в порядку
цивільного судочинства з позовом до
судді Ленінського районного суду
м.Запоріжжя про зобов’язання видати
належним чином оформлене рішення суду
та поновлення строку для касаційного
оскарження рішення суду.
Згідно зі ст.. 15 ЦПК України
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: 1) захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин;
3) інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.
Відповідно до п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від
13.06.2007 N 8 «Про незалежність судової
влади» оскарження у будь-який спосіб
судових рішень, діяльності судів і
суддів щодо розгляду та вирішення
справи поза передбаченим
процесуальним законом порядком у
справі не допускається, і суди повинні
відмовляти у прийнятті позовів та
заяв з таким предметом.
Згідно з постановою Пленуму Верховного
Суду України № 6 від 12 червня 2009 року
«Про деякі питання, що виникають у
судовій практиці при прийнятті до
провадження адміністративних судів та
розгляді ними адміністративних
позовів до судів і суддів» у розумінні
положень частини першої статті 2,
пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини
третьої статті 50 Кодексу
адміністративного судочинства України
суди та судді при розгляді ними
цивільних, господарських,
кримінальних, адміністративних справ
та справ про адміністративні
правопорушення не є суб’єктами
владних повноважень, які здійснюють
владні управлінські функції, і не
можуть бути відповідачами у справах
про оскарження їх рішень, дій чи
бездіяльності, вчинених у зв’язку з
розглядом судових справ.
Стаття 222 ЦПК України передбачає видачу
або направлення копій судового рішення
особам, які брали участь у справі.
Тобто дії суду і судді з видачі
судового рішення є процесуальними
Конституцією України встановлено, що
судді при здійсненні правосуддя
незалежні і підкоряються лише закону
(ст.129), вплив на них у будь-який спосіб
забороняється (ст.126).
Однією з основних засад судочинства є
забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, визначених законом.
Рішення суду, дії або бездіяльність
суддів під час здійснення правосуддя,
підготовки, розгляду справ у судових
інстанціях, звернення рішення до
виконання тощо можуть оскаржуватись в
апеляційному і касаційному порядку.

Оскарження таких дій шляхом подачі
позову до іншого суду першої інстанції
є порушенням принципу незалежності
суддів.

Згідно з ч.2 ст. 325 ЦПК України у разі
пропущення строку, встановленого
частиною першою цієї статті, з причин,
визнаних поважними, суддя касаційної
інстанції за заявою особи, яка подала
скаргу, може поновити цей строк.

Тобто до повноважень суду першої
інстанції не відноситься питання
поновлення строку для подачі
касаційної скарги на рішення суду.

Тому позовні вимоги не ґрунтуються на
положеннях ст.. 15 ЦПК України і даний
позов не підлягає розгляду в судах в
порядку цивільного та
адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо: заява не
підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства;

На підставі викладеного, керуючись ст.
122 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження за
позовною заявою ОСОБА_1 до суді
Ленінського районного суду м.Запоріжжя
ОСОБА_2 про зобов’язання вчинити певні
дії.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в п’ятиденний
строк, з дня отримання її копії.

Суддя:

Л.Ю.Кравченко