Єдиний унікальний номер 725/3889/14-ц
Номер провадження 2/725/893/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2014 року
м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.
Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.

при секретарі Сорокан М.М.

представників позивача ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

та представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Чернівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину в
частині успадкування після смерті
ОСОБА_6 1/9 частки квартири АДРЕСА_1,
скасування державної реєстрації права
власності на 1/9 частку квартири
АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач через своїх представників
звернулась до суду з вище вказаним
позовом.

Посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_6 та після його смерті відкрилась
спадщина на належне йому майно, а саме
5/9 часток квартири АДРЕСА_1, з них 1/3
частки вказаної квартири належали
покійному на підставі свідоцтва про
право власності на житло та 2/9 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину, яку померлий отримав після
смерті своєї дружини.

Вказувала на те, що 22.09.2008 року ОСОБА_6
подарував їй належну йому 1/9 частку
спірної квартири та 02.10.2009 року склав
заповіт, відповідно до якого на випадок
своєї смерті належні йому 3/9 частки
квартири АДРЕСА_1 заповів їй.

07.07.2014 року ОСОБА_5 через свого
представника звернулась з заявою до
Першої Чернівецької державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, проте в усній формі
нотаріус повідомив про те, що спадкове
майно після смерті ОСОБА_6 вже передано
іншому спадкоємцю - відповідачу, якому
було видано свідоцтво про право на
спадщину на 2/3 частки зазначеної
квартири таким чином до спадкового
майна, яке успадкував відповідач
увійшла також 1/9 частка спірної
квартири, яка була подарована покійним
позивачці 22.09.2008 року.

У зв'язку з наведеним, посилаючись на
норми матеріального права, з
урахуванням заяви про зменшення та
уточнення позовних вимог, просила
визнати недійсним свідоцтво про права
на спадщину, видане ОСОБА_3 на майно,
належне померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 в
частині отримання 1/9 частки квартири
АДРЕСА_1, а також скасувати державну
реєстрацію права власності в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно за відповідачем на 1/9
частку спірної квартири, здійснену на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом.

В судове засідання позивачка не
з'явилась, про причини неявки не
повідомила, в її інтересах діяли
представники ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які
уточненні позовні вимоги підтримали,
надали суду пояснення аналогічні
змісту позовної заяви та просили позов
задовольнити з підстав викладених у
позовній заяві, зокрема у зв'язку з тим,
що до спадкового майна, яке успадкував
відповідач увійшла також 1/9 частка
спірної квартири, яка була подарована
покійним позивачці 22.09.2008 року.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали з підстав викладених ними у
письмових запереченнях, зокрема
вказували на те, що договір дарування
на який посилається позивач не був
зареєстрований у встановленому
законом порядку, як передбачено ст. 210
ЦК України, а отже він вважається не
вчинений, а тому відповідач правомірно
успадкував майно після смерті ОСОБА_6 у
тій частці спірної квартири, яка
вказана в оспорюваному свідоцтві про
право на спадщину, просили в
задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, відповідача,
дослідивши письмові докази по справі,
вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень
окрім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених ЦПК України.

Судом встановлено, що позивач та
відповідач є онуками померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, зокрема копією
свідоцтва про смерть, копіями свідоцтв
про народження ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (матері
позивачки та доньки ОСОБА_6.) (а/с 6,14,15).

Відповідно до ч. ст. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Так, судом встановлено, що після смерті
ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належну
йому частку квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач звернувся до органів
нотаріату з заявою про прийняття
спадщини на вказане спадкове майно, що
підтверджується відповідною заявою
(а/с 19).

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про
нотаріат" свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.

Так, на підставі вище вказаної заяви
19.05.2014 року державним нотаріусом Першої
чернівецької державної нотаріальної
контори Холоменюк О.І. було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом, зареєстроване в реєстрі № 2-184,
відповідно до якого відповідач
успадкував 2/3 частини спірної квартири
(а/с 70).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 182 ЦК України
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрація прав на
нерухомість є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Відповідно до Інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме
майно, Реєстру прав власності на
нерухоме майно, на підставі вище
вказаного свідоцтва про право на
спадщину відповідачем було
зареєстровано право власності на 2/3
частки квартири АДРЕСА_1 (а/с 106).

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що відповідно до 02.10.2009 року
покійний ОСОБА_6 склав заповіт,
відповідно до якого заповів позивачці
належні йому 3/9 частини квартири
АДРЕСА_1, а також 22.09.2008 року між ним та
позивачкою було укладено договір
дарування, відповідно до умов якого
ОСОБА_6 подарував ОСОБА_5 1/9 частину
вказаної квартири (а/с 8,9).

25.01.2014 року державним нотаріусом Першої
Чернівецької державної нотаріальної
контори Холоменюк О.І. на адресу
позивача було направлено повідомлення
про відкриття спадкової справи та
роз'яснено зміст ст.ст. 1268,1272,1297 ЦК
України, проте ОСОБА_5 вчасно з заявою
про прийняття спадщини в органи
нотаріату не звернулась та пропустила
встановлений законом строк для
прийняття спадщини, у зв'язку з чим
звернулась до суду з позовом про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини (а/с 10).

Рішенням Апеляційного суду
Чернівецької області від 27.08.2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_5 до
Черніевцької міської ради про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини відмовлено (а/с 89).

Звертаючись з даним позовом до суду
про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину в частині
успадкування після смерті ОСОБА_6 1/9
частки квартири АДРЕСА_1, скасування
державної реєстрації права власності
на 1/9 частку квартири АДРЕСА_1,
підставою своїх позовних вимог,
відповідно до заяви про зменшення
розміру позовних вимог, позивач
зазначає той факт, що до спадкового
майна, яке успадкував відповідач
увійшла також 1/9 частка спірної
квартири, яка була подарована покійним
ОСОБА_6 позивачці 22.09.2008 року, проте з
такими доводами позивача погодитись не
можна, виходячи з наступного.

Так, згідно ст. 331 ЦК України, якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, то право власності виникає
з моменту державної реєстрації. Так, у
відповідності до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» права на
нерухоме майно та їх обтяження, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.5
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав»
07.02.2014 року № 5 вбачається, що
вирішуючи питання про правомірність
набуття права власності, суд має
враховувати, що воно набувається на
підставах, які не заборонені законом,
зокрема на підставі правочинів. При
цьому діє презумпція правомірності
набуття права власності на певне майно,
яка означає, що право власності на
конкретне майно вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом
(стаття 328 ЦК).

Право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.
Проте, якщо права на нерухоме майно
підлягають державній реєстрації, то
право власності у набувача виникає з
дня такої реєстрації відповідно до
закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням
положення про дію закону в часі на
момент виникнення спірних
правовідносин (стаття 5 ЦК).

Так, відповідно до п. 1.5 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року,
яке було чинне на момент укладення
вказаного договору дарування,
державній реєстрації підлягають право
власності та інші речові права на таке
нерухоме майно: 1) житлові будинки; 2)
квартири; 3) будівлі, в яких
розташовані приміщення, призначені
для перебування людини, розміщення
рухомого майна, збереження
матеріальних цінностей, здійснення
виробництва тощо; 4) споруди
(інженерні, гідротехнічні тощо) -
земельні поліпшення, що не належать до
будівель та приміщень, призначені для
виконання спеціальних технічних
функцій; 5) приміщення - частини
внутрішнього об'єму житлових
будинків, будівель, квартир, обмежені
будівельними елементами.

У відповідності до додатку №2
вказаного Тимчасового положення
встановлено перелік
правовстановлювальних документів, на
підставі яких проводиться державна
реєстрація права власності
на нерухоме майно, серед яких зокрема
договір, за яким відповідно до
законодавства передбачається перехід
права власності, зокрема
купівлі-продажу, міни, дарування,
довічного утримання, лізингу,
предметом якого є нерухоме майно.

Відповідно до п.п. 5 п. 1.13 зазначеного
Тимчасового положення реєстратор БТІ
самостійно робить відмітку (штамп)
про державну реєстрацію прав на
правовстановлювальних документах (у
разі проведення державної реєстрації
права власності та інших речових
прав на нерухоме майно);

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема копії договору дарування,
укладеного між позивачем та
спадкодавцем, останній не
зареєстрований органами БТІ, оскільки
не містить відповідної відмітки, а
також згідно Інформації з Державного
реєстру прав на нерухоме майно,
Реєстру прав власності на нерухоме
майно відсутні відомості про
реєстрацію за позивачкою права
власності на подаровану їй 1/9 частку
спірного нерухомого майна.

За таких обставин, оскільки право
власності на 1/9 квартири АДРЕСА_1
відповідно до вище вказаних вимог
закону не перейшло до позивача,
позивачу правомірно було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом, зареєстроване в реєстрі №2-184,
відповідно до якого позивач успадкував
2/3 частини спірної квартири.

За таких обставин, позов задоволенню
не підлягає з тих підстав на які
посилається позивач в обґрунтування
своїх позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо
у задоволенні позову було відмовлено,
провадження у справі закрито або заяву
залишено без розгляду, вжиті заходи
забезпечення позову застосовуються
до набрання судовим рішенням законної
сили. Проте суд може одночасно з
ухваленням судового рішення або після
цього постановити ухвалу про
скасування заходів забезпечення
позову, таким чином, суд вважає, що
накладені ухвалою Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 21.07.2014
року заходи забезпечення позову
підлягають скасуванню.

На підставі вище викладеного та
керуючись п.п. 1.5, 1.13 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року,
ст. 67 Закону України "Про нотаріат",
ст.ст. 5, 182, 331, 334, 1218 ЦК України , ст.ст. 3,4,
10, 11, 57,58, 60,61, 64, 79,158, 212, 218, 294, 349 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову - відмовити.

Скасувати накладений ухвалою
Першотравневого районного суду м.
Чернівці від 21.07.2014 року арешт на
нерухоме майно, а саме - квартиру
АДРЕСА_1, що належить на підставі
свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
А. В. Федіна