Дата документу 02.10.2014
Справа № 501/2526/14-ц
№501/2526/14-ц
№6/501/1017/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року Іллічівський міський
суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

при секретарі - Покровській С.Л.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Запорожан
Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Іллічівського
міського суду Одеської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Державного підприємства «Іллічівський
морський торговельний порт» про
стягнення не виплаченої частини
заробітної плати,-

В С Т А Н О В И
В:

До суду звернувся ОСОБА_3 з позовом до
ДП «Іллічівський морський
торговельний порт» в якому просив
стягнути з відповідача доплату за
класність в розмірі 32137,85 грн.(тридцять
дві тисячі сто тридцять сім гривень,
вісімдесят п'ять копійок (а.с.2,3).

02 липня 2014 року позивач уточнив свої
позовні вимоги та просив стягнути з
відповідача за період з лютого 2010 року
по червень місяць 2014 року не виплачену
частину заробітної плати у вигляді
доплати за класність в розмірі 32888,02
грн.(тридцять дві тисячі вісімсот
вісімдесят вісім гривень 02 коп.)(а.с.47,48).

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що з 02 лютого 2010 року
він працює в ДП «ІМТП» водієм
автотранспортних засобів Автобази
порту. За виконання трудових обов'язків
відповідачем з 26 лютого 2010 року йому
нараховувалась та виплачувалась
доплата як водію першого класу в
розмірі 25% від встановленої тарифної
ставки.

Починаючи з 31 травня 2010 року відповідач
з незрозумілих причин, в
односторонньому порядку припинив
нарахування та виплату вищезазначеної
надбавки за класність, що на його думку
є порушенням збоку відповідача
законодавства про оплату праці та
колективного договору ДП «ІМТП»
(а.с.47,48).

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позов підтримав та
просив його задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача заперечувала
проти позову мотивуючи тим, що позивач
на підставі наказу начальника порту за
№49/К від 02 лютого 2010 року був прийнятий
на роботу в ДП «ІМТП» водієм
автотранспортних засобів Автобази
порту без класності, а тому щомісячна
надбавка йому не нараховується.

Окрім того, в порту діє постійна
комісія з присвоєння кваліфікації
водіям транспортних засобів автобази
порту, яка затверджена наказом
директора порту від 16.01.2014 р. за №11-Аг,
до якої позивач не звертався, що
свідчить про відсутність предмету
спора (а.с.28,29).

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши та перевіривши докази, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 січня 2010 року
позивач звернувся до начальника ДП
«ІМТП», ОСОБА_4, з заявою від 15 січня 2010
року з проханням прийняти його на
роботу в автобазу «ІМТП» водієм
першого класу, водійський стаж 32 роки,
на якій поставлено резолюції - «в
наказ» (а.с.5).

На підставі наказу начальника ДП
«ІМТП» за №49/К від 02 лютого 2010 року
позивач був прийнятий на роботу водієм
автотранспортних засобів Автобази з 09
лютого 2010 року з оплатою за штатним
розписом, та місячним випробним
терміном (а.с.6,33).

З лютого по квітень місяці 2010 року
відповідач нараховував та виплачував
позивачу 25% доплати як водію першого
класу. З травня місяця 2010 року
відповідачем нарахування та виплату
позивачеві 25% доплати як водію першого
класу припинено (а.с.15).

Висловлюючи свою незгоду, позивач за
період з 2011 по 2014 роки неодноразово
звертався з відповідними заявами до
керівництва порту з проханням
повернути йому класність та відповідну
доплату (а.с.23-25, 28, 30, 31).

Згідно з ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий
договір є угода між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначеною цією угодою, а власник
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним орган
зобов'язується виплачувати
працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці, які
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України та п.7
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 06.11.1992 р. «Про практику
розгляду судами трудових спорів» із
змінами, фактичний допуск до роботи
вважається укладенням трудового
договору незалежно від того, чи було
прийняття на роботу належним чином
оформлене, якщо робота провадилась за
розпорядженням чи відома власника або
уповноваженого ним органу.

Виходячи з змісту ст.30 Закону України
«Про оплату праці» ст.110 КЗпП України,
при кожній виплаті заробітної плати
власник або уповноважений ним орган
повинен повідомити працівника про
загальну суму заробітної плати з
розшифровкою за видами, розміри і
підстави відрахувань та утримань із
заробітної плати і т.д.

Як вбачається з матеріалів справи, 02
лютого 2010 року на підставі наказу
начальника ДП «ІМТП» за №49/К позивач
був прийнятий на роботу водієм
автотранспортних засобів Автобази з 09
лютого 2010 року з оплатою за штатним
розписом, та місячним випробним
терміном, тобто водієм без класності
(а.с.6,33).

З лютого по квітень місяці 2010 року
відповідач нараховував та виплачував
позивачу 25% доплати як водію першого
класу, про що щомісячно повідомляв
позивача надаючи йому відповідну
бухгалтерську довідку за Формою 2, що
свідчить та підтверджує не тільки факт
зміни відповідачем в сторону
покращення первинних суттєвих умов
трудового договору в частині оплати
праці, які були зазначені в
вищезазначеному наказі, але фактично з
свого відома допустив позивача до
виконання трудових обов'язків як водія
першого класу з відповідною доплатою
(а.с.15,33).

Згідно з ч.4 ст.97 КЗпП України, власник
або уповноважений ним орган чи фізична
особа не має права в односторонньому
порядку приймати рішення з питань
оплати праці, що погіршують умови,
встановлені законодавством, угодами,
колективними договорами.

Відповідно до ч.2 ст.29 Закону України
«Про оплату праці», ст.ст.32, 103 КЗпП
України, про нові або зміну діючих умов
оплати праці в бік погіршення власник
або уповноважений ним орган повинен
повідомити працівника не пізніш як за
два місяці до їх запровадження.

З травня місяця 2010 року відповідачем в
односторонньому порядку без
повідомлення позивача, нарахування та
виплату позивачеві 25% доплати як водію
першого класу припинено, що з
вищезазначеними нормами є
недопустимим (а.с.15).

Що стосується доводів відповідача
стосовно бухгалтерської помилки та
наявності на підприємстві
установленого порядку одержання
класності водія, то суд відноситься до
них критично, так як покращення умов
оплати праці є необмежене право
роботодавця або уповноваженого на то
органу. Окрім того відповідачем не
надано жодного доказу про існування
підстав припинення нарахування та
виплату позивачеві частини заробітної
плати у вигляді 25% доплати за класність.

Згідно з ст.1 Закону України «Про оплату
праці» та ст.94 КЗпП України, заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у

грошовому виразі, яку за трудовим
договором роботодавець виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до п.14 Додатка №2 до
Колективного договору Порту, водіям
вантажних та легкових автомашин,
автобусів 1 класу передбачена доплата у
вигляді 25% від встановленої тарифної
ставки.

Відповідно до ст. 238 КЗпП України, при
розгляді трудових спорів у питаннях
про грошові вимоги, орган який
розглядає спір, має право внести
рішення про виплату працівникові
належних сум без обмеження будь-яким
строком.

Суд також бере до уваги пояснення
представника відповідача стосовно
методики нарахування водіям доплати за
класність яка проводиться на
підприємстві шляхом множення
встановленої місячної тарифної ставки
водія (окладу) на встановлений в
Колективному договорі відсоток.

Так, з урахуванням підвищення
місячної тарифної ставки позивача
(окладу), на підставі бухгалтерських
довідок за Формою 2 за період з лютого
місяця 2010 року по червень місяць 2014
року невиплачена частина заробітної
плати складає 32888,02 грн.(а.с.14, 15, 22, 65-67,
76-88, 95-96). Лютий - серпень 2010 р. - оклад 2210 =
2210 х 0.25 = 552,50 х 7 = 3867,50 грн. Вересень -
листопад 2010 р. - оклад 2325 = 2325 х 0.25 = 581,29 х 2
= 1162,50 грн. Грудень 2010 р. оклад 2370 = 2370 х 0.25
= 592,5 грн. Січень - жовтень 2011 р. оклад 2362 =
2362 х 0.25 = 590,5 х 10 = 5905 грн. Листопад -
грудень 2011 р. оклад 2480 = 2480 х 0.25 = 620 х 2 = 1240
грн. Січень - вересень 2012 р. оклад 2730 = 2730
х 0.25 = 682,9 = 6142,5 грн. Жовтень - грудень 2012
р. оклад 2796 = 2796 х 0.25 = 699 х 3 = 2097 грн.
Січень - листопад 2013 р. оклад 2829 = 2829 х 0.25
= 707,25 х 11 = 7779,75 грн. Грудень 2013 р - червень
2014 р оклад 3001 = 750,25 х 7 = 5251,75 грн. І того
34914,55 - 1276,28 = 32888,02 грн. Враховуючи
викладене, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають задоволенню в повному
обсязі. Керуючись ст.ст.213-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити в повному
обсязі.

Стягнути з Державного підприємства
«Іллічівський морський торговельний
порт» на користь ОСОБА_3 не виплачену
частину заробітної плати у вигляді
доплати за класність в розмірі 32888,02
грн.(тридцять дві тисячі вісімсот
вісімдесят вісім гривень 02 коп.).

Стягнути з Державного підприємства
«Іллічівський морський торговельний
порт» на користь держави судовий збір в
розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Іллічівський міський суд
Одеської області протягом 10 днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час його
проголошення, - протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Суддя (підпис)

Копія вірна

Рішення не набуло чинності

Суддя Іллічівського міського

суду Одеської області
Д.В.Пушкарський