Справа № 758/9603/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

07 жовтня 2014 року Подільський
районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Гребенюка В. В. ,

при секретарі - Шабатин Н. А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Актив-Банк», про
стягнення банківського вкладу та
відсотків, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач)
звернулася до суду з позовом до
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Актив-Банк» (надалі
за текстом - відповідач), про повернення
банківського вкладу та відсотків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
25.09.2013 р. позивач уклав з відповідачем
договір банківського вкладу №
ДФО-11-152273 на строковий вклад «Актив
класичний плюс». Сума вкладу становить
195 000 грн. на строк 6 місяців, тобто з
25.09.2013 р. по 25.03.2014 р. зі сплатою 20,25 %
річних в день повернення вкладу. По
закінченню строку дії договору,
відповідачем було повернуто лише 110 000
грн. із загальної суми 198 029 грн. 18 коп.
Загалом за період з 25.03.2014 р. по 14.08.2014 р.
відповідачем було виплачено 148 029 грн. 18
коп. Станом на 14.08.2014 р. заборгованість
відповідача перед позивачем складає 50
000 грн.

Крім того, 25.03.2014 р. позивач уклав з
відповідачем договір банківського
вкладу № ДФО-11-172271 на строковий вклад
«Актив прибутковий», сума вкладу
становить 100 000 грн. на строк 1 місяць,
тобто з 25.03.2014 р. по 25.04.2014 р. зі сплатою 26
% річних в день повернення вкладу. По
закінченню строку дії договору,
відповідачем було повернуто лише
нараховані відсотки у розмірі 2 136 грн. 99
коп., у поверненні вкладу у розмірі 100 000
грн. відповідачем було відмовлено.
Позивач зверталася до відповідача з
письмовими вимогами про повернення
вкладів. Посилаючись на вищевикладені
обставини та положення ст. 1060 ЦК
України, позивач просить стягнути з
відповідача суму депозитного вкладу,
проценти на банківський вклад, 3% річних
та інфляційні втрати.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на обставини, що
викладені у позові.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, участь свого представника не
забезпечив, про час, дату та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини поважності неявки в
судове засідання суду не повідомив (а.с.
47, 49 - 50, 56 -57).

Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи. Заочний
розгляд справи відбувається за
відсутності відповідача з дотриманням
вимог, встановлених законом, на
підставі ухвали про заочний розгляд
справи. Зважаючи на відсутність
заперечень представника позивача, суд
вважає можливим розглядати справу у
відсутності відповідача на підставі
наявних у справі доказів з
постановленням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом, 25.09.2013 р. позивач
уклав з відповідачем договір
банківського вкладу № ДФО-11-152273
строкового вкладу «Актив класичний
плюс» (а.с. 6).

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на виконання умов договору
було внесено депозитні кошти на
рахунок відповідача, що
підтверджується випискою по угоді №
ДФО-11-152273 від 25.09.2013 р. (а.с. 7).

Відповідно до п. 1 даного договору банк
відкриває вкладнику депозитний
рахунок та приймає на нього грошові
кошти у сумі 195 000 грн. на умовах
визначених цим договором, вклад
вноситься на строк 6 місяців, з 25.09.2013 р.
до 25.03.2014 р. Процентна ставка - 20,25 %
річних.

Відповідачем було повернуто 110 000 грн.,
загалом за період з 25.03.2014 р. по 14.08.2014 р.
відповідачем було виплачено 148 029 грн. 18
коп., що підтверджується випискою по
особовому рахунку (а.с. 9 - 12).

Станом на 14.08.2014 р. заборгованість
відповідача перед позивачем складає 50
000 грн.

25.03.2014 р. позивач уклав з відповідачем
договір банківського вкладу №
ДФО-11-172271 строкового вкладу «Актив
прибутковий» (а.с. 13)

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на виконання умов договору
було внесено депозитні кошти на
рахунок відповідача, що
підтверджується випискою по угоді №
ДФО-11-172271 від 25.03.2014 р. (а.с. 14).

Відповідно до п. 1 даного договору банк
відкриває вкладнику депозитний
рахунок та приймає на нього грошові
кошти у сумі 100 000 грн. на строк 1 місяць,
з 25.03.2014 р. до 25.04.2014 р. Процентна ставка -
26 % річних.

Відповідачем було повернуто
нараховані відсотки у розмірі 2 136 грн. 99
коп., що підтверджується випискою по
особовому рахунку (а.с. 16).

Заборгованість відповідача перед
позивачем складає 100 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних і юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Відповідно ч. 4 цієї ж статті
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін виникає спір.

Частиною 1 статті 1059 ЦК України
передбачено, що договір банківського
вкладу укладається в письмовій формі.
Письмова форма договору банківського
вкладу вважається додержаною, якщо
внесення грошової суми підтверджено
договором банківського вкладу з
видачею ощадної книжки або сертифіката
чи іншого документа, що відповідає
вимогам, встановленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності (банківськими
правилами) та звичаями ділового
обороту.

Пунктом 1.4 Положення про порядок
здійснення банками України вкладних
(депозитних) операцій з юридичними і
фізичними особами, затвердженого
Постановою Правління Національного
банку України від 03.12.2003 р. N 516 (надалі за
текстом - Положення) передбачено, що
залучення банком вкладів (депозитів)
юридичних і фізичних осіб
підтверджується: договором
банківського рахунку; договором
банківського вкладу (депозиту) з
видачею ощадної книжки; договором
банківського вкладу (депозиту) з
видачею ощадного (депозитного)
сертифіката; договором банківського
вкладу (депозиту) з видачею іншого
документа, що підтверджує внесення
грошової суми або банківських металів
і відповідає вимогам, установленим
законом, іншими нормативно-правовими
актами у сфері банківської діяльності
(банківськими правилами) та звичаями
ділового обороту.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п.
1.4 Положення, письмова форма договору
банківського вкладу вважається
додержаною, якщо внесення грошової
суми підтверджено договором
банківського вкладу з видачею ощадної
книжки або сертифіката чи іншого
документа, що відповідає вимогам,
встановленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності (банківськими
правилами) та звичаями ділового
обороту. При цьому, квитанція (другий
примірник прибуткового касового
документа) або інший документ є
підтвердженням про внесення готівки у
відповідній платіжній системі.

При цьому, ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК
України встановлюють, що банк
зобов'язаний зарахувати грошові кошти,
що надійшли на рахунок клієнта, в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не встановлений договором
банківського рахунка або законом.

Як вбачається з положень ст. 1066 ЦК
України за договором банківського
рахунка банк зобов'язується приймати і
зараховувати на рахунок, відкритий
клієнтові (володільцеві рахунка),
грошові кошти, що йому надходять,
виконувати розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться, тому суд не
приймає до уваги посилання
представника позивача на неможливість
виконання зобов'язань за
вищезазначеним договором, в
обгрнтування своїх заперечень проти
позову.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
банки і банківську діяльність" вклад
(депозит) - це кошти в готівковій або у
безготівковій формі, у валюті України
або в іноземній валюті, які розміщені
клієнтами на їх іменних рахунках у
банку на договірних засадах на
визначений строк зберігання або без
зазначення такого строку і підлягають
виплаті вкладнику відповідно до
законодавства України та умов
договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір
банківського вкладу укладається на
умовах видачі вкладу на першу вимогу
(вклад на вимогу) або на умовах
повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України
проценти на банківський вклад
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу у банк, до дня,
який передує його поверненню
вкладникові або списанню з рахунка
вкладника з інших підстав.

За умовами п. 1 укладеного між сторонами
договору банківського вкладу №
ДФО-11-152273 строкового вкладу «Актив
класичний плюс», строк дії вкладу 6
місяців, тобто з 25.09.2013 р. по 25.03.2014 р.,
днем повернення вкладу є 25.03.2014 р.
Позивач звернулася до відповідача із
заявою про повернення банківського
вкладу, чим засвідчила свій намір
припинити дію договору.

За умовами п. 1 укладеного між сторонами
договору банківського № ДФО-11-172271
строкового вкладу «Актив прибутковий»,
строк дії вкладу 1 місяць, з 25.03.2014 р. до
25.04.2014 р., днем повернення вкладу є 25.04.2014
р. Позивач звернулася до відповідача із
заявою про повернення банківського
вкладу, чим засвідчила свій намір
припинити дію договору.

У зв'язку з цим відповідача був
зобов'язаний повернути позивачам
депозитні кошти з процентами в строк
закінчення дії договорів. Проте,
відповідач не повернув в повному
обсязі банківський вклад, чим порушив
свої грошові зобов'язання.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про наявність правових
підстав для стягнення з відповідача на
користь позивача проценти по
банківським вкладам за прострочений
строк, а також 3 % річних та суму
відповідно до індексу інфляції за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК
України.

Розрахунки позивача, відповідачем з
посиланням на належні та допустимі
докази, спростовані не були.

У зв'язку з вищевикладеним, з
урахуванням повно та всебічно
з'ясованих обставин справи,
підтверджених доказами та
дослідженими в судовому засіданні,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин,
та правові норми, які підлягають
застосуванню, суд приходить до
висновку, що відповідачем не були
виконані свої зобов'язання за
договором банківського вкладу, а
відтак відповідач зобов'язаний
виплатити вкладнику за договором
строкового вкладу «актив класичний
плюс» № ДФО-11-152273 грошову суму у
розмірі 66 179 гривень 13 копійок, за
договором строкового вкладу «Актив
прибутковий» № ДФО-11-172271 грошову суму у
розмірі 124 758 гривень 64 копійки.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідача в дохід держави підлягає
стягненню судовий збір у розмірі 1 909
грн. 37 коп.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 526, 625, 631, 1058 - 1061, 1066, 1068 ЦК України,
положеннями Закону України "Про банки
і банківську діяльність", Закону
України "Про захист прав споживачів",
положеннями Постанови Правління
Національного банку України від 03.12.2003
р. N 516, ст. ст. 3-14, 57 - 61, 88, 213 - 215, 224 - 233, 294
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Актив-Банк», про стягнення
банківського вкладу та відсотків -
задовольнити;

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Комерційний Банк
«Актив-Банк» (Код ) на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за
договором строкового вкладу «актив
класичний плюс» № ДФО-11-152273 грошову
суму у розмірі 66 179 (шістдесят шість
тисяч сто сімдесят дев'ять) гривень 13
копійок;

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Комерційний Банк
«Актив-Банк» (Код ) на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за
договором строкового вкладу «Актив
прибутковий» № ДФО-11-172271 грошову суму у
розмірі 124 758 (сто двадцять чотири
тисячі сімсот п'ятдесят вісім) гривень
64 копійки;

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Комерційний Банк
«Актив-Банк» (Код ) в дохід
держави судовий збір у розмірі 1 909 (одна
тисяча дев'ятсот дев'ять) гривень 37
копійок;

Рішення може бути переглянуте судом за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії;

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленого ЦПК України;

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання апеляційної скарги через
Подільський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення;

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя В. В. Гребенюк