РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року .
Київський районний суд м. Харкова в
складі:

головуючого - судді
Сенаторова В.М.

при секретарі -
Сергєєвої Н.С.

представників - ОСОБА_1,
ОСОБА_2 розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права
власності на 31/100 частину домоволодіння
внаслідок знищення майна та визнання
права власності на 79/100 частин
домоволодіння, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною
заявою, у якій просив:

1/. припинити право власності на 31/100
частину житлового будинку,
розташованого АДРЕСА_1, яка
зареєстрована за відповідачем ОСОБА_4
згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом та складається із знесених
будівель:

- огорожа № 1-4.

2/. залишити у власності ОСОБА_4 21/100
частину домоволодіння, яка

складається із наступних будівель:

- огорожа №11, 2006 року забудови

3/. Визнати за ОСОБА_3 право власності на
79/100 частин житлового будинку,
розташованого АДРЕСА_1, що складається
із:

В обгрунтування позовних вимог
ОСОБА_3 вказав, що житловий будинок з
надвірними будівлями, розташований
АДРЕСА_1 належить на праві власності:

купівлі-продажу, укладеного 14.07.1981 між
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (24/100 частин) та на
підставі договору міни, укладеного
28.12.1994 між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (24/100 частин);

майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 своєї
матері ОСОБА_7 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом,
виданим 08.04.2008 державним нотаріусом 8-ї
Харківської державної нотаріальної
контори.

22 квітня 1985 року Київський районний суд
м. Харкова постановив рішення за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_3 «Про
виділ в натурі 24/100 частин
домоволодіння та визначення порядку
користування земельною ділянкою»,
згідно з яким доля ОСОБА_6 змінена з 24/100
на 25/100 частин, а ідеальна частка ОСОБА_7
змінена з 52/100 на 51/100 частин будинку та
надвірних будівель. Зазначене рішення
суду набуло законної чинності, тому
встановлені ним обставини на цей час
мають силу преюдиціального факту і не
підлягають окремому доказуванню.

Між тим, рішення Київського районного
суду м. Харкова від 22.04.1985 не було
своєчасно зареєстровано у
Харківському міському бюро технічної
інвентаризації, тому в інвентарній
справі КП «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» були
відсутні відомості та реєстраційні
записи щодо зміни ідеальних часток
співвласників спірного будинку. З цих
причин, при укладанні 28 грудня 1994
договору міни між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, а в
наступному і при отриманні 08.04.2008
ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину
за законом, встановлені судом у 1985 році
зміни у праві власності на будинок не
були прийняті до уваги, що привело до
помилок у визначенні належних сторонам
часток.

Таким чином, на час укладання 28.12.1994
року договору міни між ОСОБА_6 та ОСОБА_3
відчужувана частка ОСОБА_6 складала 25/100
частин. На час отримання відповідачем
свідоцтва про право на спадщину за
законом доля спадкодавця ОСОБА_7
складала 51/100 частин, яку ОСОБА_4 міг
успадкувати.

В 2009 році позивач випадково дізнався
про те, що свідоцтво про право на
спадщину за законом, яке видане на ім'я
ОСОБА_4 містить в собі неправильні
відомості, а саме - цим свідоцтвом за
ОСОБА_4 визнано право власності на
частину надвірних будівель: вбиральню
літ. «Д», льох літ. «Е», сарай літ. «П»,
які відповідно до договору
купівлі-продажу та договору міни є
власністю позивача та на житловий
будинок літ. «Б-1», вбиральню літера «Г»,
сарай літ. «В», які знесені
відповідачем.

З приводу вищезазначеного позивач
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4
«Про визнання свідоцтво про право на
спадщину за законом частково
недійсним».

Під час слухання цивільної справи №
2018/2-266/11 експертами ХНДІСЕ 01.10.2012 була
проведена судова будівельно-технічна
експертиза, за висновками якої, при
порівнянні даних технічного паспорту
на домоволодіння АДРЕСА_1 від 10.03.1996
року з даними технічного паспорту від
11.11.2008 та за результатами натурного
обстеження встановлено, що тамбур «а2»,
житловий будинок літ. «Б-1», сіни «61»,
вбиральня літера «Г», сараї літ. «В»,
«Ж», «З», «К», «Р», огорожа № 1-4 знесені.

Позивач є безпосереднім свідком та
очевидцем того, що усі вище перелічені
будівлі знесені саме відповідачем
ОСОБА_4 Домоволодіння знаходиться у
спільній частковій власності, реальний
розподіл не приводився, тому усі дії
ОСОБА_4 щодо зносу нерухомості
проходять на очах позивача.

Згідно з Висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 6075
частка позивача у домоволодінні
АДРЕСА_1 з урахування знесених ОСОБА_4
будівель повинна складати 79/100, а частка
ОСОБА_4 відповідно - 21/100.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 17.12.2012, зміненим рішенням
Харківського апеляційного суду
Харківської області від 27 лютого 2013
року свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане на ім'я ОСОБА_4 визнано
частково недійсним - із спадкового
майна виключені будівлі: сарай літ. «В»,
вбиральня літ. «Д», льох літ. «Е». Решта
знесених будівель, таких як: Житловий
будинок літ. «Б-1» житловою площею 15,2
кв.м ; вбиральня літ. «Г» залишились
фігурувати у свідоцтві про право на
спадщину за законом на ім'я ОСОБА_4

В теперішній час позивач вважає, що
порушується його право як
співвласника, оскільки замість
знесених будівель ОСОБА_4 без його
згоди, самовільно, незаконно, без
узгодження з Харківським
міськвиконкомом, побудував житловий
будинок, мансарду, прибудову, веранду,
тамбур, сарай загальною площею 203,4 кв.м,
чим ускладнив законне володіння і
користування позивача іншою частиною
будинку, заподіявши істотної майнової
та моральної шкоди, оскільки для його
родини настали негативні наслідки
самовільного будівництва, у зв'язку з
чим він вимушений звертатися до суду з
вказаним позовом.

В судовому засіданні ОСОБА_3 уточнив
позовні вимоги і просив:

1/. припинити право власності на 31/100
частину житлового будинку,

розташованого АДРЕСА_1, яка
зареєстрована за ОСОБА_4 згідно
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого 08.04.2008 державним
нотаріусом 8-ї Харківської державної
нотаріальної контори, зареєстрованим в
КП «Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» 22.04.2008 за
реєстраційним № 22694666 та
складається із знесених будівель:

- огорожа № 1-4.

2/. Визнати за ОСОБА_3 право власності на
79/100 частин житлового будинку,
розташованого АДРЕСА_1, що складається
із:

В обґрунтування уточненої
позовної заяви ОСОБА_3 вказав, що
вважає за необхідне зменшити розмір
позовних вимог, а саме - залишити без
розгляду позовну вимогу про залишення
у власності ОСОБА_4 21/100 частину
домоволодіння,

оскільки він не має можливості прохати
про зазначене замість відповідача при
тому, що з боку ОСОБА_4 відсутні вимоги
про це.

Суд вислухав думку сторін, перевірив
матеріали справи приходить до
наступного.

На підставі правовстановлювальних
документів житловий будинок з
надвірними будівлями, розташований
АДРЕСА_1 належить на праві власності:

купівлі-продажу, укладеного 14.07.1981 між
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (24/100 частин) та на
підставі договору міни, укладеного
28.12.1994 між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (24/100 частин);

Проти вказаного вище факту сторони
не заперечували.

Рішенням Київського районного суду
м. Харкова від 17 грудня 2012 року за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_9 до ОСОБА_4,
ОСОБА_6 про визнання свідоцтва про
право на спадщину за законом недійсним
та про зміну розміру часток у праві
спільної часткової власності на
житловий будинок визнано частково
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане ОСОБА_4
08.04.2008 року державним нотаріусом,
перерозподілено ідеальні долі в
домоволодінні АДРЕСА_1, визнано за
ОСОБА_3 ідеальну долю 79/100 частин
замість 48/100. / а.
с. 10 /

Рішенням судової колегії судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
від 27 лютого 2013 року рішення Київського
районного суду м. Харкова від
17.11.2012 року змінено, скасовано в частині
вирішення питання про перерозподіл
ідеальної долі у домоволодінні АДРЕСА_1
та визнання за ОСОБА_3 ідеальної долі
79/100 замість 48/100 частин.
/ а. с. 19 /

За ч.4 ст. 357 ЦК України співвласник
житлового будинку, іншої будівлі,
споруди може зробити у встановленому
законом порядку за свій рахунок
добудову / прибудову / без згоди інших
співвласників, якщо це не порушує їхніх
прав. Така добудова / прибудова / є
власністю співвласника, який її зробив,
і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної
часткової власності.

За змістом частина 4 ст. 357 ЦК України
закріплює правила регулювання набуття
одним зі співвласників права власності
на добудову / прибудову / до житлового
будинку, іншої будівлі, споруди, що не
має наслідком збільшення розміру його
частки у праві власності.

З урахуванням наведеного у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
необхідно відмовити.

Суд не погоджується з доводами
позивача проте, що в порядку ч.3 ст. 357 ЦК
України його частка може бути
збільшена.

При цьому суд виходить з наступного.

В порядку ч.3 статті 357 співвласник
має право на відповідне збільшення
своєї частки у праві спільної
часткової власності, якщо поліпшення
спільного майна, які не можна
відокремити, зроблені ним своїм коштом
за згодою всіх співвласників, з
додержанням встановленого порядку
використання спільного майна.

За змістом ч.3 ст. 357 ЦК України
вказується на право власності
співвласника на відповідне збільшення
своєї частки у праві спільної
часткової власності за наявності
необхідних передумов для цього, до яких
ЦК України зараховує такі:

Тобто необхідною умовою для
збільшення розміру частки у праві є
обов'язково

наявна згода інших співвласників.
Вказаною згоди відповідач не надавав.

З урахуванням вищевикладеного, на
підставі ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК
України, ст. ст. 346, 349, 357 ЦК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про припинення права власності
на 31/100 частину домоволодіння внаслідок
знищення майна та визнання права
власності на 79/100 частин домоволодіння
відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду
Харківської області протягом десяти
днів з дня проголошення через
Київський районний суд м.
Харкова.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя -