ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа № 636/5139/13-ц
Провадження 2/636/121/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року
м.Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської
області

у складі : головуючого - судді Панаід
І.В.

при секретарі - Зайцевій Т.Г.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Чугуївського
міського суду Харківської області
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про
визначення порядку користування
надвірними будівлями за адресою:
АДРЕСА_1

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Чугуївського міського суду
Харківської області з позовом до
ОСОБА_3, в якому просив винести рішення,
яким визначити порядок користування
надвірними будівлями, що розташовані у
дворі житлового будинку АДРЕСА_1, та
закріпити за ним право користування
похідним цегляним погребом, позначеним
на генеральному плані під індексом «В»
та сараєм, обкладеним цеглою,
позначеним на генеральному плані під
індексом «Д», а також залишити в
користуванні ОСОБА_3 дерев'яний сарай,
позначений на генеральному плані під
індексом «Ж».

В обґрунтування позовних вимог Позивач
зазначав, що 21 червня 1996 року Відділом
житлово-комунального господарства та
будівництва Виконавчого комітету
Чугуївської міської ради народних
депутатів, йому було видано свідоцтво
про право власності на житло, що
розташоване в м. Чугуїв за адресою:
АДРЕСА_1.

В технічному паспорті від 23 травня 1996
року зроблено напис, що квартира
АДРЕСА_1 - є одноквартирним будинком,
який зареєстрований на праві приватної
власності та записаний в реєстраційній
книзі під №88.

В квартирі АДРЕСА_1 Позивач проживає з
1984 року, раніше дана квартира
перебувала в комунальній власності,
але після приватизації квартира
АДРЕСА_1 з надвірними будівлями на
балансі КЖРЕП м. Чугуєва не перебуває,
що підтверджується Свідоцтвом про
право приватної власності від 25 червня
1996 року, технічним паспортом від 23
травня 1996 року, довідкою КЖРЕП від 26
вересня 2013 року.

В квартирі АДРЕСА_1, до надання її
Позивачу, проживали інші наймачі, які
для зручності побудували ряд надвірних
будівель, а саме сарай, обкладений
цеглою, та цегляний похідний погреб. В
подальшому ці надвірні будівлі були
внесені Чугуївським МБТІ до
генерального плану та закріплені з
правом користування за мешканцями
квартири №1.

Наймачі квартири №2 та №3
користувалися своїми, закріпленими за
ними надвірними будівлями, що
розташовані навпроти їх квартир.

Позивач є користувачем похідного
цегляного погреба та сараю,
обкладеного цеглою, з 1984 року по
сьогоднішній день. При приватизації
квартири АДРЕСА_1, техніком
Чугуївського МБТІ у Позивача був
вилучений технічний паспорт та домова
книга, в яких був напис, що
підтверджував право користування
Позивача, закріпленими за ним
надвірними будівлями.

В нових документах: технічному
паспорті та домовій книзі, цей напис
про право користування надвірними
будівлями відсутній. Спроби Позивача
виявити втрачені документи в архіві
Чугуївського МБТІ, Чугуївському
державному архіві, в архіві
Чугуївського КЖРЕП результатів не
принесли. Цих документів, що
підтверджували право користування
Позивача, закріпленими за ним
надвірними будівлями, не виявилось.

В 2013 році між Позивачем та Відповідачем
- ОСОБА_3, виник спір з приводу
користування цегляним погребом та
сараєм, обкладеним цеглою, позначеним
на генеральному плані під індексами
«В» та «Д». Користуючись тимчасовою
відсутністю Позивача, Відповідач -
ОСОБА_3, повісила на його надвірні
будівлі власні замки та перешкоджає
йому користуватися сараєм та погребом.
Вирішити даний спір в добровільному
порядку вона не бажає. У зв'язку з чим
Позивач вимушений звернутись до суду
для захисту своїх прав.

В судовому засіданні Позивач та його
представник, позовні вимоги підтримали
в повному обсязі та просили суд про
задоволення позову.

Відповідач - ОСОБА_3, та її представники
- ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, заперечували
проти задоволення позову, просили суд
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Відповідач 2 - ОСОБА_7, яку було залучено
до участі у справі в ході її розгляду по
суті, в судове засідання не з'явилася,
через канцелярію суду подала заяву, в
якій зазначила, що позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнає, заявила, що спірними
будівлями користувалась ОСОБА_8 та
просила розглядати справу за її
відсутності.(а.с.160).

Відповідач 3 - ОСОБА_9, якого було
залучено до участі у справі в ході її
розгляду по суті, в судове засідання не
з'явився, через канцелярію суду подав
заяву, в якій зазначив, що позовні
вимоги ОСОБА_1 не визнає, заявив, що
спірними будівлями користувалась
ОСОБА_8, а після її смерті - ОСОБА_3 та
просив розглядати справу за його
відсутності. (а.с. 179).

Представник Третьої особи -
Чугуївської міської ради Харківської
області, яку було залучено до участі у
справі в ході її розгляду по суті, в
судове засідання не з'явився, через
канцелярію суду подав заяву, в якій
заперечує проти задоволення позову
ОСОБА_1, та просить суд розглядати
справу за його відсутності. (а.с. 177).

Третя особа - ОСОБА_10, яку було залучено
до участі у справі в ході її розгляду по
суті, в судове засідання не з'явилася,
про день та час розгляду справи була
повідомлена належним чином.

Суд, відповідно до ст. 169 ЦПК України,
вважає за можливе розглядати справу у
відсутності не з'явившихся осіб за
наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
заслухавши показання свідків,
дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, вважає позов ОСОБА_1 таким,
що не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
будинок АДРЕСА_1 є багатоквартирним
будинком.

Згідно довідки КП «Чугуївське МБТІ» №
1069 від 21.06.2014 р. (а.с.124) станом на 31.12.2012 р.
право власності на квартиру №1
зареєстровано за ОСОБА_1, ОСОБА_12 та
ОСОБА_10, на підставі свідоцтва про
право власності від 25.06.1996 року
виданого Чугуївською міською радою
(а.с.139). Право власності на квартиру №2
зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі
дублікату свідоцтва про право
власності від 06.04.2011 року виданого
відділом ЖКГ Чугуївської міськради.
Право власності на квартиру №3
зареєстровано за ОСОБА_7 та ОСОБА_9 по ?
частки кожному на підставі договору
купівлі продажу посвідченого
Чугуївською державною нотаріальною
конторою від 25.06.2002 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 власниця квартири №2 -
ОСОБА_8 померла, що підтверджується
витягом з державного реєстру актів
цивільного стану громадян про смерть
(а.с. 159).

За життя ОСОБА_8 був складений заповіт,
відповідно до якого після її смерті
спадкоємицєю належного їй майна, а саме
квартири АДРЕСА_2, стала ОСОБА_3, що
підтверджується Свідоцтвом про право
на спадщину за заповітом серії ВТА №
931752, виданим 23 листопада 2012 року
державним нотаріусом Чугуївської
державної нотаріальної контори
Харківської області та зареєстрованим
в реєстрі за №1-3246. (а.с. 170). Незважаючи
на те, що ОСОБА_3 не зареєструвала право
власності на квартиру АДРЕСА_2, що
вбачається з відомостей, наданих
державним реєстратором (а.с.109), вона є
належним відповідачем у даній справі,
оскільки право володіння та
користування спадковим майном виникає
у спадкоємця з часу відкриття спадщини,
а право розпорядження нерухомим майном
- з моменту державної реєстрації цього
права. Зазначене відповідає правовій
позиції, викладеній Верховним Судом
України у постанові від 23.01.13р. по
справі №6-164цс12.

Будівництво приміщення спірного
цегляного погребу, зазначеного на
генеральному плані під літ. «В» та
сараю, обкладеного цеглою, зазначеного
на генеральному плані під літ. «Д» було
здійснено колишнім користувачем
квартири №1, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, ще у 1975-1976 роках, що
підтверджується відповідними записами
у технічному паспорті (а.с. 9-11).

Вказане будівництво відбулось без
дозвільних документів, на
підтвердження чого матеріали справи
містять повідомлення «Чугуївського
МБТІ», відповідно до якого в матеріалах
інвентаризаційної справи на буд.
АДРЕСА_1, відсутні будь-які дозвільні
документи на будівництво сараю літ «Д»,
погрібу літ. «В», та сараю літ. «Ж».(а.с.
83).

Також згідно повідомлення
«Чугуївського МБТІ» № 884 від 31.05.2014 року
техніком Бюро 10.01.1979 року, при описі
прибудов службових будівель та споруд
розташованих за адресою АДРЕСА_1 до
«журналу зовнішніх обмірів» та «ескізу
генерального плану» внесені записи
про будівництво, та схема побудованих:
сараю літ. «Д» та погрібу літ «В».
Згідно «акту поточних змін» від 20.01.1990
року, в період часу з 1979 р. по 20.01.1990 р.
було прибудовано сарай літ. «Ж». (а.с.
111).

У 1977 році ОСОБА_8 та ОСОБА_13 - на той час -
наймач квартири №1, уклали усну
домовленість з питання використання
приміщення цегляного погребу, та сараю,
обкладеного цеглою, та з того часу
ОСОБА_8 вільно та відкрито для власних
потреб використовувала вказані
приміщення, проводила їх ремонт та
підтримували у належному стані.

Зазначені факти у судовому засіданні
05.03.2014 р. підтвердили наступні свідки:
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
вказавши, що спірні будівлі перебували
у користуванні ОСОБА_8, вона ж
здійснювала догляд за ними, позивач
спірними будівлями не користувався.
(а.с. 52-55).

В судовому засіданні 25.03.2014 р. свідок
ОСОБА_13 (син ОСОБА_21) повідомив, що
сарай і погріб були побудовані його
батьками, та за їх домовленістю з
ОСОБА_8, це майно перейшло в її
користування. (а.с. 73).

Допитані за клопотанням позивача
свідки ОСОБА_18, ОСОБА_19, та ОСОБА_20, в
сою чергу зазначали, що позивач
користувався погрібом та підвалом з 1984
р. по 1995 р. (а.с. 74).

Аналізуючи показання допитаних судом
за клопотанням позивача і відповідача
свідків, які надали суперечливі
пояснення щодо фактичного
користування сторонами спірними
будівлями, суд приходить до висновку
про необхідність перевірки їх
матеріалами справи та встановлення
документального їх підтвердження.

Позивач та його представник у своїх
поясненнях зазначали, що спірні
надвірні будівлі були внесені до
генерального плану Чугуївським МБТІ та
закріплені з правом користування за
мешканцями квартири №1, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1 Однак, дані
відомості не знайшли свого
підтвердження в ході розгляду справи
по суті.

В повідомленні «Чугуївського МБТІ» №
1021 від 18.06.2014 р. містяться відомості
щодо того, що згідно «Реєстраційного
посвідчення на домоволодіння, яке
належить державним, кооперативним і
громадським установам, підприємствам і
організаціям» від 01.04.1992 року, на
підставі рішення виконкому
Чугуївської міської ради від 07.04.1954
року, будинок АДРЕСА_1 зареєстрований
за Домоуправлінням №1 Чугуївської
міської ради та складається з одного
поверхового житлового будинку на 3
квартири житловою площею -92,1 кв. м. та
надвірних будівель. У зв'язку з чим,
надвірні будівлі: сараї - «Д», «Ж», та
погріб - «В» були зареєстровані за
Домоуправлінням №1 Чугуївської
міської ради. (а.с. 121).

Однак, суд критично ставиться до
вказаної інформації, оскільки спірні
надвірні будівлі були побудовані лише
в 1970-х роках, а отже не могли бути
зареєстровані за Домоуправлінням №1
Чугуївської міської ради за рішенням
виконкому Чугуївської міської ради 1954
року. Також суд виходить з того, що як
сторони так і свідки підтвердили факт
будівництва спірних будівель
безпосередньо мешканцями будинку №70.
Як встановлено в судовому засіданні,
документів, які б свідчили про перехід
таких будівель до державної чи
комунальної власності матеріали
інвентарної справи по даному будинку
не містять. Такі документи не були
надані суду і сторонами в судовому
засіданні.

Згідно з ч.2 ст. 10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» власники квартир
багатоквартирних будинків та житлових
приміщень у гуртожитку є
співвласниками допоміжних приміщень у
будинку чи гуртожитку, технічного
обладнання, елементів зовнішнього
благоустрою і зобов'язані брати участь
у загальних витратах, пов'язаних з
утриманням будинку і прибудинкової
території відповідно до своєї частки у
майні будинку чи гуртожитках.
Допоміжні приміщення (кладовки, сараї
і т. ін.) передаються у власність
квартиронаймачів безоплатно і окремо
приватизації не підлягають. Оскільки,
як зазначено вище, спірні будівлі до
державної чи комунальної власності у
встановленому законом порядку
передані не були, дані будівлі не були й
об'єктами приватизації, отже право
спільної власності на такі будівлі у
мешканців будинку під час приватизації
не виникло.

Відповідно до повідомлення управління
Держземагенства у Чугуївському районі
№ 25-01-09/2318 від 08.11.2013 р. право власності,
оренди або постійного користування
земельною ділянкою, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, ні за ким не
зареєстровано. (а.с. 17).

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в
пункті 21 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ", виходячи з того, що
порядок користування спільною
земельною ділянкою, у тому числі тією,
на якій розташовані належні
співвласникам жилий будинок,
господарські будівлі та споруди,
визначається насамперед їхньою угодою
залежно від розміру їхніх часток у
спільній власності на будинок, суд
відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги
цю угоду при вирішенні спорів як між
ними самими, так і за участю осіб, котрі
пізніше придбали відповідну частку в
спільній власності на землю або на
жилий будинок і для яких зазначена
угода також є обов'язковою. Це правило
стосується тих випадків, коли жилий
будинок було поділено в натурі.

Якщо до вирішення судом спору між
співвласниками жилого будинку розмір
часток у спільній власності на
земельну ділянку, на якій розташовані
будинок, господарські будівлі та
споруди, не визначався або вона
перебувала у користуванні
співвласників і ними не було досягнуто
угоди про порядок користування нею,
суду при визначенні частини спільної
ділянки, право на користування якою має
позивач (позивачі), слід виходити з
розміру його (їх) частки у вартості
будинку, господарських будівель та
споруд на час перетворення спільної
сумісної власності на спільну часткову
чи на час виникнення останньої.

Як вбачається з вищенаведеної
відповіді управління Держземагенства
у Чугуївському районі Харківської
області, земельна ділянка по АДРЕСА_1,
на якій розташований будинок №70 зі
спірними надвірними будівлями та
спорудами, у власність, в оренду чи
користування не надавався, отже
порядок користування земельною
ділянкою між співвласниками
будинковолодіння встановлений не був,
у в зв'язку з чим правові підстави для
визначення порядок користування
надвірними будівлями на такій
земельній ділянці відсутні.

Згідно ст.60 ЦПК кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не доведено факту
закріплення за ним права власності або
користування спірних будівель, не
доведено відведення земельної ділянки
по АДРЕСА_1 для обслуговування будівель
та споруд, а отже заявлені позовні
вимоги є необгрунтованими і такими що
не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 369, 382 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15,
60, 169, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
про визначення порядку користування
надвірними будівлями за адресою:
АДРЕСА_1, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Харківської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя