Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №279/8046/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді Павицької Т.М.

суддів Миніч Т.І., Шевчук А.М.

при секретарі Ковальській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення компенсації за
невикористану відпустку, середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
відшкодування моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від 17 липня 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду із зазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 20
червня 2012 року працювала продавцем
магазину „Єліта" у фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 23 жовтня 2013
року трудовий договір був розірваний в
Коростенському міському центрі
зайнятості, в день звільнення з нею не
був проведений повний розрахунок.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1
просила стягнути з відповідача на її
користь 2393 грн. 65 коп. компенсації за
невикористану відпустку, 732 грн. 75 коп.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та 1 000 грн. моральної шкоди.

Під час розгляду справи позовні
вимоги в частині стягнення компенсації
за невикористану відпустку зменшила до
1 476 грн. 78 коп.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 17 липня 2014 року ОСОБА_1
відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити вимоги.

Розглянувши справу в межах визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 працювала у відповідачки
продавцем з 20.06.2012 року. З 23 жовтня 2013
року звільнена з роботи на підставі
ст.38 КЗпП України. Згідно з поштовим
переказом та квитанції, наданими
відповідачем від 14.12.2013 року, грошові
кошти, які відповідачем не сплачені
ОСОБА_1 при звільненні, а саме
компенсація за невикористану
відпустку в сумі 916 грн. 87 коп.
перераховані позивачці поштовим
переказом 14.12.2013 року, та отримані нею
19.12.2013 року. Розмір компенсації за
невикористану відпустку нелаженими
та допустими доказами позивачкою не
спростований.

Відповідно до ст.43 Конституції України
право на своєчасне одержання
винагороди за працю захищається
законом.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належить йому від підприємства,
установи, організації, провадяться в
день звільнення.

Згідно із ч.4 ст.117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Пленум Верховного суду України в п.20
постанови від 24 грудня 1999 року №13 „Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці"
роз'яснив, що установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли він у цей
день не був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст.117 КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини.

Таким чином, відповідачем затримано
розрахунок при звільненні позивачки,
тому на підставі ст.117 КЗпП України з
відповідача на користь ОСОБА_1
підлягає стягненню середній заробіток
за час затримки розрахунку.

Згідно з ч. 1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В позовній заяві та уточненій заяві
ОСОБА_1 просила стягнути з
відповідачки на її користь середній
заробіток за час затримки розрахунку
за період з 24.10. по 07.11.2013 року в сумі 732
грн. 75 коп. Таким чином, ОСОБА_1 чітко
визначила період, за який необхідно
стягнути середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні.

Оскільки, апеляційний суд не вправі
вийти за межі заявлених ОСОБА_3 вимог,
то на користь її, виходячи з
середньоденного заробітку у розмірі 48
грн. 85 коп. підлягає стягненню 537 грн. 35
коп. (48 грн. 85 коп. х 11 дн.) середнього
заробітку за час затримки розрахунку.

Згідно ст.237-1 КЗпП, у разі, якщо
порушення законних прав працівника
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, власником
або уповноваженим ним органом
проводиться відшкодування йому
моральної шкоди.

Несвоєчасне отримання позивачем при
звільненні грошових коштів порушило її
законні права, призвело до втрати
нормальних життєвих зв'язків та
вимагає від неї додаткових зусиль для
організації свого життя, чим
спричинено моральні страждання. Тому
враховуючи обставини справи, колегія
суддів вважає за необхідне відповідно
до вимог ст.237 -1 КЗпП України стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_1
компенсацію моральної шкоди у розмірі
100 грн.

Вирішуючи спір, суд зазначені
обставини справи та вимоги закону не
врахував, що і призвело до невірного
вирішення спору.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_1

У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК
України, колегія суддів стягує з
відповідача на користь держави 243 грн.
80 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 309, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від 17 липня
2014 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
компенсації за невикористану
відпустку, середнього заробітку за час
затримки розрахунку, відшкодування
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 537
грн. 35 коп. середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні з
відрахуванням належних платежів та 100
грн. моральної шкоди. В решті позову
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243
грн. 80 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене до в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді