Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №272/636/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І.,
Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання
Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права спільної сумісної
власності подружжя та поділ майна, за
апеляційною скаргою прокурора
Андрушівського району Житомирської
області в інтересах держави на рішення
Андрушівського районного суду
Житомирської області від 13 червня 2014
року,-

в с т а н о в и
л а :

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з даним позовом.

Зазначала, що з 07 листопада 2009 року
перебуває з відповідачем по справі
ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі. Від
шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

26 листопада 2011 року, тобто під час
перебування у шлюбі ними був придбаний
та зареєстрований на ім'я чоловіка
ОСОБА_2 автомобіль OPEL Combo C Van, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року
випуску, номер кузова НОМЕР_2, білого
кольору.

Тому вважає, що відповідно до ст.60 СК
України вказаний транспортний засіб
належить їм на праві спільної сумісної
власності та вона має право на поділ
зазначеного майна.

За наведених обставин, ОСОБА_1 просила
постановити рішення суду, яким визнати
в рівних частинах спільною сумісною
власністю подружжя вищевказаний
автомобіль, визнавши за нею право
власності на нього, стягнувши з неї на
користь відповідача 1/2 частину
вартості зазначеного транспортного
засобу, як компенсацію за частку в
спільному майні подружжя.

Рішенням Андрушівського районного
суду Житомирської області від 13 червня
2014 року позов задоволено.

Визнано в рівних частинах спільною
сумісною власністю як подружжя ОСОБА_1
та ОСОБА_2 транспортний засіб моделі OPEL
Combo C Van, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, 2006 року випуску, номер кузова
НОМЕР_2, білого кольору.

Виділено ОСОБА_1 та визнано за нею право
власності на транспортний засіб моделі
OPEL Combo C Van, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, номер
кузова НОМЕР_2, білого кольору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2
частину вартості автомобіля OPEL Combo C Van,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2,
білого кольору, в сумі 10 311 грн. 02 коп., як
компенсацію за частку в спільному
майні подружжя.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції прокурор Андрушівського
району Житомирської області в
інтересах держави подав апеляційну
скаргу. Посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права просить скасувати рішення
Андрушівського районного суду
Житомирської області від 13 червня 2014
року та ухвалити нове, яким в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Зокрема зазначає, що спірний
автомобіль визнано речовим доказом у
кримінальній справі по обвинуваченню
ОСОБА_2 та передано на відповідальне
зберігання до закінчення розгляду
кримінальної справи.

Крім того, зазначене рішення суду
суперечить інтересам держави, так -як
тягне за собою не забезпечення
відшкодування понесених судових
витрат під час розслідування
кримінальної справи щодо ОСОБА_2, а
також відшкодування моральної шкоди
потерпілим від злочину.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК
України колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив суд та підтверджено
матеріалами справи, позивачка по
справі ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 07
листопада 2009 року перебувають у
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають
двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В період перебування у шлюбі, а саме 26
листопада 2011 року ними був придбаний та
зареєстрований на ім'я ОСОБА_2
автомобіль OPEL Combo C Van, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року
випуску, номер кузова НОМЕР_2, білого
кольору.

Згідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором (ст.70 СК
України).

За змістом ст. 63 СК України
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України -
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Згідно до ст.71 СК України майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними. Присудження
одному з подружжя грошової компенсації
можливе за умови попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачкою на депозитний рахунок суду
внесена відповідна сума коштів,
зокрема половина вартості спірного
автомобіля марки OPEL Combo C Van, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, вартість
якого визначена висновком №15
експертно-товарознавчого дослідження
від 06.11.2013 року (а.с.7-10). При цьому,
правильність проведення висновку
експертно-товарознавчого дослідження
в установленому законом порядку не
оскаржена учасниками процесу та не
спростована, а прокурором в ході
апеляційного розгляду справи лише
заявлено, що допускає про заниження у
висновку вартості вказаного
автомобіля. Проте будь-яких клопотань з
цього приводу, зокрема про призначення
відповідної експертизи для визначення
вартості вказаного майна останнім не
заявлено, хоча про таке право йому
колегією суддів було роз'яснено.

З врахуванням наведеного колегія
суддів визнає, що суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив позов.

Доводи викладені прокурором в
апеляційній скарзі про те, що спірний
автомобіль визнано речовим доказом у
кримінальній справі по обвинуваченню
ОСОБА_2 та передано на відповідальне
зберігання до закінчення розгляду
кримінальної справи, а також те, що
зазначене рішення суду тягне за собою
не забезпечення відшкодування
понесених судових витрат під час
розслідування кримінальної справи
щодо ОСОБА_2, і відшкодування моральної
шкоди потерпілим від злочину не
можливо визнати обґрунтованими та
такими, що впливають на правильність
оскаржуваного рішення суду з огляду на
наступне.

Так, ОСОБА_2, на якого покладено
обов'язок по відшкодуванню судових
витрат та шкоди заподіяної потерпілим
у кримінальній справі, може нести
матеріальну відповідальність за
рахунок лише належного йому майна. В
даному випадку у розмірі 1/2 частини
вартості спірного автомобіля, яка
оскаржуваним рішенням суду стягнута на
користь відповідача ОСОБА_2 та
знаходиться на депозитному рахунку
суду. А відтак може бути спрямована на
відшкодування судових витрат та
відшкодування заподіяної потерпілим
шкоди.

Разом з тим, не може слугувати
перешкодою для визнання судом спільною
сумісною власністю подружжя
придбаного ними в період шлюбу майна
наявність постанови про визнання
речовим доказом цього майна у
кримінальній справі, оскільки таке не
передбачено відповідними нормами
закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, які передбачені
нормами ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і підстави
для його зміни або скасування та
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів апеляційного
суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора
Андрушівського району Житомирської
області в інтересах держави відхилити.

Рішення Андрушівського районного суду
Житомирської області від 13 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: