Провадження №2/748/720/14
Єдиний унікальний № 748/2474/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2014 року

м. Чернігів

Чернігівський районний суд
Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Меженнікової
С.П.,

при секретарі Гримайло Л.І.,

з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Чернігові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
територіальної громади села Анисів в
особі Анисівської сільської ради
Чернігівського району Чернігівської
області, ОСОБА_3 про визнання права
власності на житловий будинок з
господарськими спорудами, -

В с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2
звертаючись до суду з вказаним вище
позовом, після уточнення позовних
вимог, просять визнати право власності
за кожним із них по ? частині на
житловий будинок з господарськими
спорудами, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що
вказаний вище будинок відносився до
господарств "колгоспний двір" і станом
на 15.04.1991 р. головою колгоспного двору
була ОСОБА_4, а членами - ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_5, а тому кожен з них мав рівне
право на майно колгоспного двору. Проте
свідоцтво про право власності було
видано лише на ОСОБА_4 Оскільки, на
думку позивачів, ОСОБА_3 вибула із
колгоспного двору та пропустила строк
для витребування своєї частки із майна
колгоспного двору, а ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, тому позивачі вважають, що
спірне домоволодіння повинно перейти
до них, як спадкоємців першої черги за
законом після смерті їх матері ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримали та просили задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Відповідач - Територіальна громада
села Анисів в особі Анисівської
сільської ради Чернігівського району
Чернігівської області в судове
засідання свого представника на
забезпечила, надавши через канцелярію
суду заяву про розгляд справи у
відсутності свого представника,
вирішення позову відносять на розсуд
суду.(а.с.59).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з»явилася, надала заяву про розгляд
справи у її відсутність, проти
задоволення позову не заперечує. ( а.с.55)

Третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на стороні відповідача -
Чернігівська районна державна
нотаріальна контора про день та час
розгляду справи повідомлена належним
чином, про свою згоду на участь у справі
не заявила.

Керуючись ст.ст.36,169 ЦПК України суд
вважає можливим розглянути справу у
відсутності не з"явившихся
відповідачів та третьої особи.

Вислухавши позивачів по справі,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання
права власності на житловий будинок з
господарськими спорудами підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Згідно п.6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 1995
року № 20 (із подальшими змінами) " Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності",
право власності на майно, яке належала
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року
не втратили права на частку в його
майні.

Судом встановлено, що
відповідно до копії свідоцтва про
право власності на житловий будинок,
виданого 10 жовтня 1990 року виконавчим
комітетом Чернігівської районної Ради
народних депутатів на підставі рішення
виконкому Чернігівської районної ради
народних депутатів №243 від 14 вересня 1990
року та зареєстрованого в
Чернігівському бюро технічної
інвентаризації 14 червня 1990 року за
реєстровим №333 в реєстровій книзі №2,
житловий будинок по АДРЕСА_2, належить
колгоспному двору, головою якого була
ОСОБА_4, що підтверджується копією
указаного свідоцтва (а.с.13-14).

Зі змісту указаного
свідоцтва вбачається, що право
власності на спірний будинок визнано
не за однією ОСОБА_4, а за колгоспним
двором в цілому, головою якого була
остання, при цьому в свідоцтві не
перераховані всі члени двору та не
визначені їх частки.

Судом також встановлено, що
господарство по АДРЕСА_1 (колишня
АДРЕСА_2), 23 в с. Анисів відносилось до
категорії „колгоспний двір", і станом
на 15.04.1991 року головою колгоспного
двору була ОСОБА_4, а членами
колгоспного двору були: її син ОСОБА_2,
невістка ОСОБА_3, онук ОСОБА_5. Земельна
ділянка за вказаною адресою згідно
земельнокадастрової книги була надана
ОСОБА_4 для ведення особистого
підсобного господарства. Зазначені
обставини підтверджуються довідками
виконкому Анисівської сільської ради
Чернігівського району Чернігівської
області, довідкою Комунального
підприємства «Чернігівське районне
бюро технічної інвентаризації»
(а.с.10,60).

Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний
двір - це сімейно-трудове об"єднання
осіб, які використовують майно двору
для ведення підсобного господарства і
для сімейних потреб. Майно колгоспного
двору належить його членам на праві
сумісної власності.

Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу
розмір частки члена двору
встановлюється виходячи з рівності
часток усіх членів двору, включаючи
неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15
квітня 1991 року, коли відповідно до
постанови Верховної Ради Української
РСР №885-ХІІ був введений в дію Закон
України " Про власність".

Таким чином, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 мали рівне право на майно
колгоспного двору, а значить, і на
вказаний вище житловий будинок з
господарськими спорудами, тобто по 1/4
частині.

Отже, позиція позивачів про те, що
ОСОБА_3 вибула з колгоспного двору і
втратила свою частку у його майні, є
безпідставні.

Згідно записів у копії свідоцтв про
смерть НОМЕР_1, НОМЕР_2, ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (11-12).

Відповідно до копії спадкових справ,
які надійшли з Чернігівської районної
державної нотаріальної контори
(а.с.47-51), після померлої ОСОБА_4,
спадщину за законом прийняли позивачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а після померлого
ОСОБА_5 спадщину за законом прийняла
його мати ОСОБА_3, відповідач по справі.

Отже, до спадкового майна спадкодавця
ОСОБА_4 належала 1/4 частина вказаного
вище домоволодіння, яка перейшла до
спадкоємців першої черги по закону -
дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2, позивачі по
справі (по 1/8), до спадкового майна
спадкодавця ОСОБА_5 належала також 1/4
частина домоволодіння, яка перейшла в
порядку спадкування до його матері
ОСОБА_3, відповідача по справі, якій
також належить 1/4 частина спірного
будинку як колишньому члену
колгоспного двору.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4,
позивач ОСОБА_1 стала мати право на 1/8
частину вказаного вище домоволодіння
як спадкоємець першої черги за законом,
а позивач ОСОБА_2 - на 1/8 частину
спірного домоволодіння як спадкоємець
першої черги за законом та 1/4 частину,
що належала йому як колишньому члену
колгоспного двору. Інша ? частина
спірного домоволодіння не відноситься
до спадкового майна ОСОБА_4, а тому
спадкуванню позивачами не підлягає.

Вартість указаного житлового будинку
станом на 24.06.2014 року відповідно до
довідки КП «Чернігівське районне бюро
технічної інвентаризації» становить
58154 грн. (а.с.46) Як вбачається з копії
технічного паспорту складеного станом
на 24.06.2014 року, загальна площа спірного
житлового будинку - 54,1 кв.м., житлова - 20,9
кв.м.(а.с.15-20).

Як передбачено ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22
лютого 2012 року видача свідоцтва про
право на спадщину на майно, яке
підлягає реєстрації, провадиться
нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів про
належність цього майна.

Отже, виходячи з наведеного, позивачі
позбавлені можливості відновити свої
права у позасудовому порядку, а тому їх
права підлягають судовому захисту,
шляхом визнання за ними права
власності.

Суд враховує положення ст.124
Конституції України, згідно якої
юрисдикція суду поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.
При цьому можливий судовий захист, як
тих цивільних прав, що прямо названі в
ЦК, так і тих, що випливають із норм
Конституції чи іншого Закону.

Керуючись ст.ст. 10,11, 13, 60, 61, 208, 209, 212, 215, 218
ЦПК України, ст. ст. 120, 123 Цивільного
кодексу Української РСР, ст.ст. 1261, 1268,
1269 Цивільного кодексу України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
територіальної громади села Анисів в
особі Анисівської сільської ради
Чернігівського району Чернігівської
області, ОСОБА_3 про визнання права
власності на житловий будинок з
господарськими спорудами,
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8
частину житлового будинку, загальною
площею 54,1 кв.м., з господарськими
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/8
частину житлового будинку, загальною
площею 54,1 кв.м., з господарськими
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_1.

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Чернігівського апеляційного суду
Чернігівської області шляхом подання
апеляційної скарги до Чернігівського
районного суду Чернігівської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: С.П.
Меженнікова