У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко
В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Корольовського відділу державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції, третя
особа: приватне підприємство
«Проффасадбуд», ОСОБА_4, про стягнення
коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 03 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Житомирської
області від 09 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що 11 грудня 2010 року та 18 травня 2011
року здійснила авансування витрат для
проведення виконавчих дій щодо
демонтажу самовільної добудови у
розмірі 24 089 грн., проте постановою
Житомирського окружного
адміністративного суду від 07 грудня 2012
року обґрунтованими визнано витрати,
понесені по виконавчому провадженню на
загальну суму 7 164 грн. 11 коп.
Відповідачем не повернуті їй сума
авансового внеску у розмірі 17 013 грн. 54
коп., тому просила стягнути з
відповідача вказані кошти.

Рішенням
Корольовського районного суду м.
Житомира Житомирської області від 03
березня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 09 квітня 2014
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що сплачений
позивачкою авансовий внесок на
вчинення виконавчих дій був
перерахований залученому суб'єкту
господарювання - ПП «Проффасадбуд» на
підставі договору № 1 від 26
травня 2011 року, що до теперішнього часу
є дійсним, а тому Корольовський ВДВС
Житомирського МУЮ не може вважатися
особою, що набула майно позивача або
зберегла його у себе без достатньої
правової підстави.

З такими висновками судів погодитись
не можна, оскільки ці висновки
суперечать вимогам закону та не
ґрунтуються на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судом установлено, що 19 січня 2010 року
постановою державного виконавця
Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ
відкрито виконавче провадження № 167341058
з виконання виконавчого листа № 2-8/05,
виданого 07 липня 2005 року
Корольовським районним судом м.
Житомира про зобов'язання ОСОБА_5
усунути перешкоди у користуванні
спільною земельною ділянкою
будинковолодіння № 48 по АДРЕСА_1,
шляхом знесення самовільної будівлі (а.
с. 51).

22 березня 2010 року за
заявою ОСОБА_3 надано згоду на
здійснення авансування витрат на
проведення Корольовським ВДВС
Житомирського МУЮ виконавчих дій (а. с.
9).

Згідно копій квитанцій
№ 2137.48.2, № 2137.48.1 від 11 грудня 2010 року та
№ 2395.307.1 від 10 травня 2011 року, ОСОБА_3
перерахувала на рахунок одержувача
ГУДКУ у Житомирській області
авансування витрат по виконавчому
провадженню у розмірі 13 150 грн., 1 640 грн.
та 9 300 грн. (а. с. 11).

26 квітня 2011 року
постановою державного виконавця
Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ
про залучення суб'єкта господарювання
для участі у виконавчому провадженні №
16734108, призначено експертом, суб'єктом
оціночної діяльності - ПП
«Проффасадбуд» (а. с. 54).

Згідно копії договору
№ 1 від 26 травня 2011 року Головне
управління юстиції по Житомирській
області доручило, а ПП «Проффасадбуд»
прийняло на себе зобов'язання виконати
демонтаж самовільно збудованої
прибудови до житлового будинку по
АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_6 (на
час розгляду справи ОСОБА_4), з вартістю
робіт у сумі 24 089 грн. (а. с. 55, 56).

Відповідно до копії
платіжного доручення № 23 від 14 липня 2011
року Головне управління юстиції по
Житомирській області перерахувало на
рахунок одержувача ПП «Проффасадбуд»
грошові кошти за договором № 1 від 26
травня 2011 року у сумі 24 089 грн. (а. с. 64).

Постановою
Житомирського окружного
адміністративного суду від 07
грудня 2012 року з урахуванням ухвали
суду від 17 грудня 2012 року про
виправлення описки, залишеною без змін
ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 11 квітня 2013
року, визнано дії Корольовського ВДВС
Житомирського МУЮ неправомірними і
частково скановано акт державного
виконавця про витрати на проведення
виконавчих дій від 07 вересня 2011 року та
постанову про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 07 вересня 2011 року по
виконавчому провадженню № 16734108 у сумі
17 013 грн. 54 коп. (а. с. 12-22).

Відповідно до ч. 2, п. 2 ч.
3 ст. 41 Закону України «Про виконавче
провадження» (далі - Закон) витрати
виконавчого провадження здійснюються
за рахунок коштів Державного бюджету
України та коштів виконавчого
провадження, які використовуються у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Кошти виконавчого провадження
складаються, зокрема, з авансового
внеску стягувача на організацію та
проведення виконавчих дій.

Згідно з ч. 2 ст. 42 Закону після
завершення виконавчого провадження
авансовий внесок повністю
повертається стягувачу, якщо інше не
передбачено цим Законом.

Суди, посилаючись на вказані норми
матеріального права, дали їм невірне
тлумачення, та не звернули уваги, що
згідно копій квитанцій
№ 2137.48.2, № 2137.48.1 від 11 грудня 2010
року та № 2395.307.1 від 10 травня 2011 року,
позивачка перерахувала на рахунок
відповідача (одержувача ГУДКУ у
Житомирській області) 13 150 грн., 1 640 грн.
та 9 300 грн. із зазначенням призначення
платежу: авансування витрат по
виконавчому провадженню, індекс
державного виконавця 22 (а. с. 11), а
відповідач у свою чергу перерахував
вказані кошти на рахунок одержувача ПП
«Проффасадбуд» (а. с. 64), що відповідає
п. 19 ч. 3 ст. 11 Закону, тобто
позивачка у правових відносинах із
третьою особою не перебувала, та
помилково застосували до даних
правовідносин ст. 1212 ЦК України.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, повністю не
встановлені, судові рішення не
відповідають вимогам ст. 212-214 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу
ст. 338 ЦПК України є підставою для їх
скасування з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 03 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 09 квітня
2014 року скасувати, справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко