Справа №2/489/1028/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 р. Ленінський районний суд
м. Миколаєва в складі: головуючого -
судді Губницького Д.Г., при секретарі
Наумкіній І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» (далі -
Банк) до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 р. Банк звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1, яким просив стягнути
на свою користь заборгованість, що
виникла із кредитного договору від 07
серпня 2006 р. в сумі 45212,17 грн., що
складається з 15148,25 грн. заборгованості
по процентах, 27434,77 грн. пені, а також
штраф 500 грн. (фіксована частини) і 2129,15
грн.(процентна складова). Підставою
зазначили порушення відповідачкою
умов договору споживчого кредиту.

В судове засідання представник
позивача не з'явилася, надала заяву на
підтримку позову раніше в судовому
засіданні на задоволенні позову також
наполягала.

Представник відповідачки спочатку
позов визнала частково в частині 10% від
суми боргу станом на березень 2013 р. -
35336,83 грн., яку Банк повинен був
реструктурувати до цього розміру,
оскільки вдався до фальсифікації
судових рішень, а потім проти
задоволення позову заперечила. Подала
заяву про зменшення пені згідно ст. 551
ЦК (а.с.66) і заяву про застосування
позовної давності до вимог Банку (а.с.78).
Зауважила, що заява про надання кредиту
не є кредитним договором. Від
проведення за своїм клопотанням та за
свій рахунок експертизи щодо
правильності визначення процентів та
інших складових боргу відмовилася.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, встановив наступні
обставини.

07 серпня 2006 р. між ЗАТ КБ «Приватбанк» і
ОСОБА_1, укладено кредитний договір
DNH4KP95831230 про надання споживчого
кредиту, відповідно до умов якого банк
надав позичальнику споживчий
строковий кредит у розмірі 5323,50 грн. на
строк по 08 лютого 2010 р. зі сплатою
відсотків за його користування 2,09%
щомісяця на суму залишку
заборгованості по кредиту (а.с.3-4). В
разі порушенні позичальником
зобов'язань по погашенню кредиту він
сплачує Банку проценті в розмірі 6,00% на
місяць розрахованих від залишку
непогашеної заборгованості за
кредитом (п.4.2. Умов). Договором
встановлено що кредит з процентами та
іншими витратами погашається
щомісячно твердою сумою по 192,67 грн. в
період з 21 по 28 кожного місяця. Товар є
предметом застави

У заяві позичальника на отримання
кредиту зазначено, що ця заява разом із
запропонованими банком Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») («Стандарт») й
Тарифами складає кредитно-заставний
договір (а. с. 6). Пунктом 5.5. цих Умов
позовну давність за вимогами про
стягнення заборгованості за кредитом,
процентів за користування ним, пені,
штрафу сторонами встановлено
тривалістю 5 років, що відповідає ч. 1 ст.
259 ЦК України.

Підписання вказаних Умов
позичальником сторони не погоджували
та не ставили наявність підпису на них
в залежність від того, чи будуть вони
частиною укладеного між сторонами
договору (ухвали ВССУ від 23 липня 2014 р.
у справі 6-7107св14 і від 02 липня 2014 р. у
справі 6-54075св13).

Банк свої зобов'язання за договором
виконав, що не заперечувалося
представником відповідача. Однак
позичальник належним чином умови
договору не виконував через поганий
стан здоров'я та несення витрат на
лікування.

Внаслідок чого утворилась
заборгованість, визначена Банком
станом на 22 січня 2014 р. в сумі 45212,17 грн.,
що складається з 15148,25 грн.
заборгованості по процентах, 27434,77 грн.
пені, а також штраф 500 грн. (фіксована
частини) і 2129,15 грн.(процентна складова)
і 3594,68 грн. (процентна складова)

Із наданого позивачем розрахунку за
кредитом (а.с.61-62) вбачається, що
погашення кредиту відбулося у січні -
лютому 2013 р., проценти на суму 120 грн.
погашалися востаннє 27 березня 2013 р., а
перед цим 12 травня 2008 р. на суму 192,67 грн.

Таким чином, сплата позичальником
коштів по процентах свідчить про
визнання ним свого боргу (ч. 1 ст. 264 ЦК), а
тому перебіг по ним перервався 12 травня
2008 р., а потім в межах 5 річного строку ще
раз 27 березня 2013 р.. Тобто до суду з
вимогами щодо стягнення процентів Банк
звернувся в межах 5 річного строку
позовної давності, що передбачені
Умовами.

Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України
дає підстави для висновку про те, що
стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, а
починається з дня (місяця), з якого вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.
Зазначена правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від 6
листопада 2013 р. у справі № 6-116 цс13
(Ухвала ВССУ від 23 квітня 2014 р. у справі
6-4473св14).

Така ж позиція висловлена в ухвала
касаційного суду в даній справі.

Умовами надання кредиту фізичним
особам передбачено термін позовної
давності п'ять років, тобто збільшено
термін звернення до суду за захистом
порушеного права, але строк позовної
давності відносно нарахування суми
пені є спеціальним і збільшенню не
підлягає (Ухвала ВССУ від 21 травня 2014 р.
у справі 6-9618св14).

У п.5.4. Умов, зазначено, що нарахування
неустойки здійснюється протягом трьох
років з дня, коли відповідне
зобов'язання повинне бути виконане
позичальником. Кінцевим строком
виконання зобов'язань ОСОБА_1 за
договором є дата 08 лютого 2010 р.

Із розрахунку Банку вбачається, що
нарахування пені велося по 22 січня 2014
р., хоча за Умовами останнім днем
нарахування пені повинно було бути 09
лютого 2013 р., перший день після
закінчення строку виконання
позичальником зобов'язань за
договором. В межах річного строку
позовної давності, тобто з 22 січня 2013 р.
по 09 лютого 2013 р. з врахуванням
тривалого захворювання відповідачки
туберкульозом кісток, у відповідності
до ст. 551 ЦК України, суд вважає за
можливе стягнути з відповідачки 200 грн.

Згідно п. 5.3. Умов при порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором більш ніж на 30
днів, позичальник повинен сплатити
Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5
процентів від суми заборгованості.

Підлягає відмові у задоволенні вимога
про стягнення штрафу, передбаченого п.
5.3. Умов - 500 грн. (фіксована частина) і
грн. у зв'язку зі спливом 1 річного
строку позовної давності до цих вимог,
який повинен обраховуватися
найпізніше з 10 березня 2008 р. (08 лютого 2008
р. +30 днів).

Згідно ст. 88 ЦПК України пропорційно
частині задоволених позовних вимог
(33,50%) з відповідача на користь банку
слід стягнути 151,46 грн. судового збору.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» за
кредитним договором від 07 серпня 2006 р.
суму процентів 15148,25 грн., пені 200 грн.,
судовий збір 151,46 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - в тому
ж порядку і в той самий строк, який
обраховується з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Д.Г. Губницький