Справа № 459/1955/14
Головуючий у 1 інстанції: Жураковський
Провадження № 22-ц/783/5253/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі - Івановій О.О.

за участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Червонограді Львівської області на
рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 23 червня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Червонограді Львівської області про
стягнення моральної шкоди, спричиненої
внаслідок трудового каліцтва,

в с
т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов
Лук»янчука В.М. задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь
Лук»янчука В.М. 40000 грн. заподіяної
моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішення оскаржило відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову. Зазначає,
що рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Позивачем не надано висновку медичних
органів про заподіяння йому моральної
шкоди. Крім того судом не було
враховано, що позивачу здійснюються
щомісячні страхові виплати у зв'язку з
частковою втратою професійної
працездатності, а також відповідач
забезпечує позивача медикаментами,
виробами медичного призначення та
призначено йому постійний сторонній
догляд на побутове обслуговування.
Чотири рази забезпечено позивача
санаторно-курортним лікуванням та
кріслом-візочком. Також позивачу за
рахунок Фонду здійснювалася виплата
пенсії по інвалідності в зв'язку з
нещасним випадком до переходу позивача
на пенсію по віку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2 на підтримання скарги,
перевіривши матеріали справи, межі і
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що скарга задоволенню
не підлягає з огляду на наведені нижче
мотиви.

Встановлено, що у період з 1994-2003 р.р.
позивач працював на шахтах ДП
«Львіввугілля» на посадах: підземного
гірничого робітника 2 розряду,
електрослюсаря і чергового по ремонту
обладнання 4 розряду, підземного
гірника очисного забою 5 розряду.

15.12.2003 р. з Лук»янчуком В.М.. стався
нещасний випадок, внаслідок чого
відбулось обрушення порід покрівлі на
верхній сполуці лави № 149. 30.12.2003 р. було
складено акт про нещасний випадок на
виробництві (а.с. 8-9). 16.04.2004 р. обласною
травматологічною МСЕК позивачу вперше
встановлено І групу інвалідності із
втратою професійної працездатності у
зв'язку з каліцтвом 100% з необхідністю
лікування.

Згідно довідки обласної МСЕК від 20.04.2006
р. ОСОБА_3. встановлено 1 групу
інвалідності у зв'язку з трудовим
каліцтвом безтерміново.

Судом також встановлено, що через
травму хребта позивач пересувається
лише в інвалідному візку, потребує
стороннього догляду та допомоги через
свій безпорадний стан.

У зв'язку з перенесеною травмою хребта
та погіршення стану здоров»я, позивач
періодично проходить лікування, що
підтверджується випискою з медичної
картки хворого.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", в
редакції, яка діяла на момент
встановлення позивачу втрати
працездатності, у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов"язаний виплатити у
встановленому законодавством порядку,
зокрема, грошову суму за моральну
шкоду за наявності факту заподіяння
цієї шкоди потерпілому.

Отже, із вимог цього Закону випливає, що
обов'язком відповідача є виплата
моральної шкоди працівнику, завданої
внаслідок ушкодження його здоров»я, що
й зазначено у ст. 9 Закону України «Про
охорону праці».

Відповідно до п.2 наказу МОЗ України №
420 від 05.06.2012 року Про затвердження
порядку та критеріїв встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня стійкої втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров"я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16.08.2012 року визнано
таким, що втратив чинність наказ МОЗ
України від 22.11.1995 року, яким
затверджено Порядок встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров"я, пов"язане з
виконання трудових обов'язків, у п. 3.8
якого передбачалося, що на МСЕК
покладено обов'язок встановлення
факту спричинення моральної шкоди.

Факт заподіяння позивачу шкоди
підтверджується копією виписки з
медичної картки, копією акту про
нещасний випадок на виробництві,
копією довідки МСЕК, з якої вбачається,
що ОСОБА_3. безтерміново встановлено І
групу інвалідності у зв'язку з трудовим
каліцтвом, що є достатньою підставою
для встановлення цього факту.

Виходячи з положень ст. 23 ЦК України,
при вирішенні спору про відшкодування
моральної шкоди суду необхідно
встановити характер завданої
моральної шкоди, глибину і тривалість
моральних та фізичних страждань
потерпілого, настання негативних змін
у його житті, можливість відновлення
стану, який мав потерпілий до
нещасного випадку чи професійного
захворювання.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
першої інстанції вірно врахував
трудове каліцтво із втратою 100%
професійної працездатності,
безпорадний стан позивача, потреба
постійного стороннього догляду та
допомоги, оскільки пересувається у
інвалідному візку, що в свою чергу
викликає у позивача душевні страждання
та переживання.

Твердження апелянта про те, що
позивачем не представлено докази, які б
підтверджували нанесення моральної
шкоди, завданої трудовим каліцтвом
спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачу виплачуються щомісячні
страхові виплати у зв'язку з частковою
втратою професійної працездатності,
відповідач забезпечує позивача
медикаментами, виробами медичного
призначення та призначено йому
постійний сторонній догляд на побутове
обслуговування, а також чотири рази
забезпечив позивача
санаторно-курортним лікуванням та
кріслом-візочком, а тому підстав для
відшкодування моральної шкоди немає, є
невірним, оскільки відповідно до
вимоги чинного законодавства позивач
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок трудового
каліцтва.

Так як суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального
закону, доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду, то суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що рішення слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
відхилити.

На підставі наведеного, керуючись п. 1
ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 317 ЦПК України
колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 23 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :

Судді: