АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 213/1509/14-ц 22-ц/774/1730/К/14
Справа № 213/1509/14-ц
Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц7741730К14
Категорія № 27 ( ІV )
Суддя-доповідач - Турік В.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

30 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Турик В.П.,

суддів: Грищенко Н.М.,
Митрофанової Л.В.,

при секретарі: Булах К.А.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
Заочне рішення Інгулецького районного
суду м. Кривого Рогу від 01 липня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

представник позивача Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - Подолінний Роман
Георгійович, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» зазначив, що згідно
договору № DNH4КР27470201 від 10.08.2006 року
позивач надав відповідачу ОСОБА_4
кредит у розмірі 2319,00 грн. Згідно умов
договору зі сплатою 2,09% відсотків у
місяць за користування кредитом на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 10.08.2007 року.

Відповідач взяті на себе зобов'язання у
встановлений строк не виконав, у
зв'язку з чим станом на 21 березня 2014
року утворилась заборгованість у
розмірі 41270,29 грн., яку позивач просить
суд стягнути з відповідача, а також
судові витрати по справі.

Заочним рішенням Інгулецького
районного суду м. Кривого Рогу від 01
липня 2014 року позов ПАТ «ПриватБанк»
до ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № DNH4КР27470201 від
10.08.2006 року в сумі 14262,30 грн.

Додатковим рішенням цього ж суду від 30
липня 2014 року стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий
збір у сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідністю
висновків суду обставинам справи,
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового - про задоволення позову у
повному обсязі.

Вважає що, суд першої інстанції
безпідставно двічі відрахував
заборгованість за тілом кредиту із
загального боргу та не взяв до уваги,
що банком при зверненні до суду з даним
позовом вже було враховано рішення
Інгулецького районного суду м.Кривого
Рогу від 15 червня 2009 року.

Також суд безпідставно застосував
положення ч.3 ст.551 ЦК України без заяви
відповідача та відповідних доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга ПАТ КБ
«ПриватБанк» підлягає частковому
задоволенню, з огляду на наступне.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив
з того, що при стягненні
заборгованості за кредитом по рішенню
суду боргові зобов'язання відповідача
не припинились, тому стягнув
заборгованість з урахуванням рішення
суду від 2009 року, а також зменшив
розмір неустойки до 2990 грн.

Колегія суддів не може у повному
обсязі погодитися із висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
такі питання 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6 ) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував
у повній мірі всі обставини, які мають
значення для справи, та не виконав усі
вимоги цивільного судочинства, у
зв'язку із чим рішення в даній справі
неможна повністю визнати законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 627 ЦК України визначено, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, 10
серпня 2006 року між сторонами укладено
договір № DNH4КР27470201, згідно умов якого
Закрите акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» (
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк») надав відповідачу ОСОБА_4
кредит у розмірі 2319,00 грн. За умовами
договору відповідач зобов'язався
сплачувати 2,09 % у місяць за
користування кредитом на суму залишку
заборгованості з кінцевим терміном
повернення 10.08.2007 року. (а.с.6-10).

Відповідач належним чином не
виконував кредитні зобов'язання, у
зв'язку із чим станом на 21 березня 2014
року виникла заборгованість за період
з 10 серпня 2006 року по 21 березня 2014 року,
яка складається із: заборгованості по
кредиту - 2 990,00 грн., заборгованості по
відсоткам за користування кредитом - 15
742,66 гривень, пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором - 31
123,43 грн., штрафу (процентна складова) -
1941,44 грн., штрафу (фіксована складова) -
500,00 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду
м.Кривого Рогу від 15 червня 2009 року
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № DNH4КР27470201 від
10.08.2006 року, яка станом на 21 січня 2009
року складала 11027,24 грн., з яких: 2990, 00
грн. - заборгованість за кредитом, 4470,36
грн. - заборгованість по процентам, 2565,58
грн. - пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань, штраф ( фіксована складова)
- 500 грн., та 501,30 грн. - штраф процентна
складова.( а.с.4).

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України, оскільки зобов'язання
залишається невиконаним належним
чином відповідно до вимог статей 526, 599
ЦК України.

Згідно копії постанови державного
виконавця Інгулецького відділу ДВС
від 01.10.2011 року виконавчий документ
було повернуто стягувачу (ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») без виконання.

Таким чином, зобов'язання ОСОБА_4 за
кредитним договором № DNH4КР27470201 від 10
серпня 2006 року не припинились та ПАТ КБ
«ПриватБанк» має право на стягнення
заборгованості, яка виникла з 22 січня
2009 року по 21 березня 2014 року.

Доводи представника позивача ПАТ КБ
«ПриватБанк» щодо права кредитора у
разі ухвалення судового рішення про
стягнення заборгованості за кредитним
договором повторно звернутись до суду
з такими ж вимогами, з одночасним
відрахуванням із нарахованої суми
заборгованості вже стягнутої суми
боргу, є невірними та таким, що
грунтуються на вільному тлумаченні
норм законодавства України.

Так, згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України після
набрання рішенням суду законної сили
сторони та треті особи із самостійними
вимогами, а також їх правонаступники не
можуть знову заявляти у суді ту саму
позовну вимогу з тих самих підстав, а
також оспорювати в іншому процесі
встановлені судом факти і
правовідносини.

Отже, зважаючи на те, що рішенням
Інгулецького районного суду м.Кривого
Рогу від 15 червня 2009 року вже стягнуто
з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № DNH4КР27470201 від
10.08.2006 року станом на 21 січня 2009 року,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність у ПАТ КБ «ПриватБанк»
права повторно заявляти позовні вимоги
про стягнення заборгованості за цим же
кредитним договором за період по 21
січня 2009 року включно, у зв'язку з чим
відмовляє у задоволенні позовних вимог
про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» заборгованості за
кредитом у розмірі 2990, 00 грн.,
заборгованості по процентам у розмірі
4470,36 грн., пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань у розмірі 2565,58 грн. та
штрафів (фіксована та процентна
складова).

При цьому, колегія суддів зважає на
положення п. 5.3. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), які є
невід'ємною частиною кредитного
договору № DNH4КР27470201 від 10.08.2006 року, та
згідно яких передбачено нарахування
штрафних санкцій при порушенні
будь-якого з грошових зобов'язань більш
ніж на 30 днів та не передбачено
можливості повторного нарахування
таких же штрафів за це ж саме порушення.

Оскільки, при ухваленні рішення
Інгулецького районного суду м.Кривого
Рогу від 15 червня 2009 року вже вирішено
питання про стягнення з позичальника
штрафів за порушення строку виконання
зобов'язання, який настав 10 серпня 2007
року, ПАТ КБ «ПриватБанк» не набув
права повторного застосування
штрафних санкцій.

Розглядаючи позовні вимоги про
стягнення пені за несвоєчасне
повернення кредиту, колегія суддів
виходить із того, що підставою, яка
породжує обов'язок сплатити неустойку,
є порушення боржником зобов'язання, яке
визначається ст. 610 ЦК України.

Згідно п. 3.2.3 Кредитного договору за
прострочення повернення Кредитних
ресурсів та/або сплати процентів,
позичальник сплачує Банку пеню з
розрахунку 0,15% від простроченої суми
за кожний день прострочення, але не
менше однієї гривні (а.с. 6-10).

За загальним правилом, що випливає із
Цивільного кодексу України, період, за
який нараховується пеня за
прострочення виконання зобов'язання,
не обмежується.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Отже, аналіз норм ч. 2 ст. 258 ЦК України
дає підстави для висновку про те, що
стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, а
починається з дня (місяця), з якого вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.

Таким чином, враховуючи звернення ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» до суду із позовом про
стягнення заборгованості за кредитним
договором 10 квітня 2014 року, стягнення
неустойки проводиться, за період з 10
квітня 2014 року по 21 березня 2014 року та
становить 7 197,76 грн., виходячи з
розрахунку заборгованості наданого
позивачем, який не було спростовано
відповідачем.

Таким чином, колегія суддів частково
задовольняє позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» та стягує на його користь
з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним
договором № DNH4КР27470201 від 10.08.2006 року за
період з 22 січня 2009 року по 21 березня 2014
року включно, яка складається із
заборгованості по процентам за
користування кредитом у розмірі 11 272,30
грн. та пені у розмірі 7 197,76 грн., а
всього 18 470,06 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, ст. 314-316
ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» - задовольнити
частково.

Заочне рішення
Інгулецького районного суду м. Кривого
Рогу від 01 липня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№ DNH4КР27470201 від 10.08.2006 року станом на 21
березня 2014 року у розмірі 18 470
(вісімнадцять тисяч чотириста
сімдесят) гривень 06 копійок, яка
складається із заборгованості по
відсоткам за користування кредитом у
розмірі 11 272,30 грн. та пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором у розмірі 7 197,76 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» суму
судового збору 121,80 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: