23.10.2014 Єдиний
унікальний № 371/1442/14-ц
Провадження №2/371/470/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року Миронівський районний
суд Київської області

у складі: головуючого-судді Пархоменко
В.М.

при секретарі- Овчаренко В.С.

за участю позивача- Захарова
М.Д

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миронівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виселення

встановив:

У серпні 2014 року позивач звернувся до
суду з названим позовом, посилаючись на
те, що з 2010 року мешкає з відповідачем у
будинку АДРЕСА_1, який він успадкував
після смерті матері.

Останнім часом між ними стали виникати
різного роду спори, непорозуміння,
внаслідок чого їх спільне проживання
стало неможливим.

Відповідач зареєстрована у будинку
АДРЕСА_2, який вона успадкувала після
смерті батьків.

Його намагання переконати відповідача
переїхати жити у належний їй будинок
позитивного результату не дали, а тому
вважає, що відповідач підлягає
примусовому виселенню.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, просить виселити
відповідача з будинку АДРЕСА_1 у
належний їй будинок АДРЕСА_2 з підстав,
викладених у позовній заяві. Пояснив,
що відповідач поселилась у його
будинку у 2010році як співмешканка, за
цей період у неї народилось двоє дітей,
яких він вважає своїми, хоч і у
свідоцтвах про народження, діти
записані на прізвище відповідача.

Відповідач у судове засідання повторно
не з"явилася, про день, час і місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, причини неявки суд не
повідомила, клопотань про відкладення
розгляду справи не надсилала.

Заслухавши позивача, вивчивши письмові
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню.

Статтею 319 ЦК передбачено, що власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що позивачу
належить житловий будинок АДРЕСА_1 на
підставі рішення Миронівського
районного суду від 01.12.2008року, а тому
він має законне право володіти,
користуватися та розпоряджатися цим
будинком на власний розсуд.

У 2010році в цей будинок зі згоди
позивача поселилася відповідач ОСОБА_2
як співмешканка позивача. Крім
позивача та відповідача у будинку
проживають двоє малолітніх дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2.

У свідоцтвах про народження дітей
батько записаний за прізвищем
відповідача, а ім"я та по батькові - як
позивача ОСОБА_1 і позивач визнає їх
своїми.

Відповідно до ст.3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки. Положення ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР
зазначає, що до членів сім'ї належать
дружина наймача (власника), їхні діти,
батьки та інші особи, якщо вони
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство. Права члена
сім'ї має також і особа, яка перестала
бути членом сім'ї наймача, але
продовжує проживати в займаному ним
житловому приміщенні.

Відповідно до ст.156 ЖК члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

Відповідач як член сім'ї власника
будинку поселилась та проживає в ньому,
а тому вона у встановленому законом
порядку набула права користування ним.

Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє колишніх членів його сім'ї
права користування займаним
приміщенням.

Особа, яка вселилася в будинок
(квартиру) як член сім'ї власника цього
будинку (квартири), не може бути
позбавлена права на користування цим
житлом після припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
на підставі правових норм, якими
регулюється право власності.

Згідно ст.157 ЖК України членів сім»ї
власника жилого будинку (квартири) може
бути виселено у випадках, передбачених
ч.1 ст.116 цього кодексу. Виселення
проводиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

Ст.116 ч.1 ЖК України передбачено, що
наймач, члени його сім»ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливими для
інших проживання із ними в одній
квартирі чи в одному будинку, а заходи
запобігання і громадського впливу
виявились безрезультатними, виселення
винних на вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Судом обставин для виселення
відповідачки, передбачених ст.116 ЖК
України, не встановлено, на ці
обставини не посилається у своїх
вимогах і позивач.

Будь-яких угод при вселенні
відповідача у спірний житловий будинок
з приводу користування ним сторонами
не укладалось, а тому суд приходить до
висновку, що після розірвання шлюбу
відповідач не може бути позбавлена
користування спірним житлом.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх
сукупності,суд прийшов до висновку, що
вимоги позивача не грунтуються на
вимогах діючого законодавства, а тому
задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст. 64,156,157 ЖК України,

Керуючись ст.ст.8,10,11,60,209,212-215,218 ЦПК
України,суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку в Апеляційний суд
Київської області через Миронівський
районний суд в 10-денний строк з дня його
проголошення

Особи,які брали участь у справі,але не
були присутні під час проголошення
судового рішення,можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду в повному обсязі
виготовлено 23.10.2014року

Суддя підпис
В.М.Пархоменко

Згідно з оригіналом

Суддя
В.М.Пархоменко