У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко
В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Український
інноваційний банк» до ОСОБА_3 про
стягнення кредитної заборгованості за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Український
інноваційний банк» на рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 02 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Український інноваційний
банк» (далі - ПАТ «Український
інноваційний банк») звернулося до суду
з вказаним позовом, посилаючись на те,
що 25 жовтня 2006 року між банком та ЗАТ
«Алекс-Юг», правонаступником якого є
ПрАТ «Алекс-Юг», було укладено
кредитний договір № 12-061008, який у
подальшому неодноразово змінювався
додатковими угодами. Відповідно до
його умов банк надав підприємству
кредит на умовах невідновлювальної
кредитної лінії у сумі 8 588 748 грн.
строком до 30 жовтня 2016 року з
процентною ставкою від 17 до 21% річних у
залежності від періоду нарахування.

22 лютого 2008 року між банком та ЗАТ
«Алекс-Юг», правонаступником якого є
ПрАТ «Алекс-Юг», було укладено ще один
кредитний договір №
12-080201, який у подальшому також
неодноразово змінювався додатковими
угодами. Відповідно до його умов банк
надав підприємству кредит на умовах не
відновлювальної кредитної лінії у сумі
6 600 000 грн. строком до 19 лютого
2016 року з процентною ставкою 17% річних,
а згодом 20% річних.

Того ж дня між позивачем та ОСОБА_3 було
укладено договори поруки, відповідно
до яких останній зобов'язався перед
банком у повному обсязі, солідарно з
боржником відповідати за виконання ним
зобов'язань щодо повернення сум
кредитів, сплати відсотків за
користування ними, комісії та пені.

ПрАТ «Алекс-Юг» взяті на себе
зобов'язання за договорами належним
чином не виконувало, у зв'язку з чим у
нього утворилася станом на 20 вересня
2013 року кредитна заборгованість у сумі
17 894 645 грн. 29 коп.

За договором № 12-061008 від 25 жовтня 2006
року кредитна заборгованість
становить 10 353 067 грн. 80 коп., яка
складається зі строкової
заборгованості за кредитом у сумі 7 178 700
грн., простроченої заборгованості за
кредитом у сумі 685 300 грн., простроченої
заборгованості за процентами у сумі 2 221
597 грн. 03 коп., пені за порушення строків
сплати тіла кредиту у сумі 71 263 грн. 61
коп., пені за порушення строків сплати
процентів у сумі 196 207 грн. 14 коп.

За договором № 12-080201 від 22 лютого 2008
року кредитна заборгованість
становить 7 541 577 грн. 49 коп., яка
складається зі строкової
заборгованості за кредитом у сумі 4 409 000
грн., простроченої заборгованості за
кредитом у сумі 1 869 921 грн. 45 коп.,
простроченої заборгованості за
процентами у сумі 1 045 324 грн. 19 коп., пені
за порушення строків сплати тіла
кредиту у сумі 146 656 грн. 64 коп., пені за
порушення строків сплати процентів у
сумі 70 675 грн. 21 коп.

Поручитель у добровільному порядку
відмовився погашати зазначену
заборгованість. У зв'язку з цим банк
просив суд стягнути заборгованість з
поручителя у судовому порядку.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від
28 листопада 2013 року позов ПАТ
«Український інноваційний банк»
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Український інноваційний
банк» заборгованість за кредитним
договором № 12-061008 від 25 жовтня 2006
року в розмірі 10 353 067 грн. 80 коп., а саме:
178 700 грн. - строкова заборгованість за
кредитом, 685 300 грн. - прострочена
заборгованість за кредитом, 2 221 597 грн. 05
коп. - прострочені проценти, 71 263 грн. 61
коп. - пеня за порушення строків
погашення кредиту, 196 207 грн. 14 коп. - пеня
за порушення строків погашення
процентів, а також заборгованість за
кредитним договором № 12-080201 від 22
лютого 2008 року в розмірі 7 541 577 грн.
49 коп., а саме 4 409 000 грн. - строкова
заборгованість за кредитом,
1 869 921 грн. 45 коп. - прострочена
заборгованість за кредитом, 1 045 324 грн. 19
коп. - прострочені проценти, 146 656 грн. 64
коп. - пеня за порушення строків
погашення процентів, що разом складає 17
894 645 грн. 29 коп. Вирішено питання
судового збору.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 02 квітня
2014 року заочне рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

У касаційній скарзі ПАТ «Український
інноваційний банк», посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив із того, що
відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України та п. 2
договору поруки ОСОБА_3 як солідарний
боржник несе відповідальність за
виконання останнім зобов'язань за
кредитними договорами.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у позові, суд апеляційної
інстанції, виходив із того, що вимога до
поручителя була пред'явлена після
спливу шестимісячного строку від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання, а тому порука є
припиненою.

Такий висновок апеляційного суду
ґрунтується на матеріалах справи та
відповідає нормам матеріального та
процесуального права.

Судом установлено, що 25 жовтня 2006 року
між ПАТ «Український інноваційний
банк» та ЗАТ «Алекс-Юг»,
правонаступником якого є ПрАТ
«Алекс-Юг», укладено кредитний договір
№ 12-061008, який у подальшому неодноразово
змінювався додатковими угодами.
Відповідно до його умов банк надав
підприємству кредит на умовах
невідновлювальної кредитної лінії у
сумі 8 588 748 грн. строком до 30
жовтня 2016 року з процентною ставкою від
17 до 21% річних у залежності від періоду
нарахування (а. с. 9-29).

22 лютого 2008 року між банком та ЗАТ
«Алекс-Юг», правонаступником якого є
ПрАТ «Алекс-Юг», було укладено ще один
кредитний договір №
12-080201, який у подальшому також
неодноразово змінювався додатковими
угодами. Відповідно до його умов банк
надав підприємству кредит на умовах не
відновлювальної кредитної лінії у сумі
6 600 000 грн. строком до 19 лютого
2016 року з процентною ставкою 17% річних,
а згодом 20% річних (а. с. 53-72).

Того ж дня, коли укладалися кредитні
договори, між позивачем та ОСОБА_3 було
укладено договори поруки, відповідно
до яких він зобов'язався перед банком у
повному обсязі, солідарно з боржником
відповідати за виконання ним
зобов'язань щодо повернення сум
кредитів, сплати відсотків за
користування ними, комісії та пені (а. с.
30-38, 73-77).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Внаслідок невиконання позичальником
зобов'язань за кредитними договорами
утворилась заборгованість, розмір якої
за розрахунком банку станом на 20
вересня 2013 року склала 17 894 645 грн. 29 коп.
(а. с. 109-126).

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Проте пунктами 5.3.12, 5.3.13, 6.2, 6.2.1
кредитних договорів передбачено, що у
випадку настання події невиконання
позичальником зобов'язань по кредитним
договорам вся заборгованість
позичальника на вимогу банку стає
строковою до стягнення. Сума кредиту,
нараховані проценти, а також інші суми,
нараховані згідно з договорами,
підлягають достроковому поверненню
(сплаті), про що банк повідомляє
позичальника. Позичальник повинен
сплатити зазначену у повідомленні суму
протягом 10 робочих днів з дати
отримання повідомлення. У випадку
порушення зазначеного строку сплати,
банк має право проводити будь-яку
роботу щодо примусового стягнення
боргу (а. с. 12, 19, 55).

Апеляційний суд, посилаючись на
вказані пункти кредитного договору,
виходив із того, що банк пред'явив
вимогу до позичальника про дострокове
повернення кредиту 17 листопада 2011 року,
а саме, вимагав достроково виконати
боргові зобов'язання у повному обсязі
протягом 10 робочих днів з дати
отримання повідомлення. До поручителя
банк пред'явив позов до суду 26
вересня 2013 року, тобто вимога до
поручителя була пред'явлена після
спливу шестимісячного строку,
встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Оскільки рішення суду апеляційної
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводами касаційної скарги не
спростовано, підстав для його зміни чи
скасування не має.

Керуючись ст. ст. 333, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Український
інноваційний банк» відхилити.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 02 квітня 2014
року залишити без змін.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко