АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Cправа № 7/617/7/13
Провадження №22ц/790/6031 /14
Головуючий1 інстанції: Глоба М.М.
Доповідач: Гуцал Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Гуцал Л.В.,

суддів
-Коростійової В.І., Крилової Т.Г.,

за участю
секретаря - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційними скаргами представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення
Вовчанського районного суду
Харківської області від 20 травня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4,
Старосалтівської сільської ради
Вовчанського району Харківської
області, комунального підприємства
«Вовчанське бюро технічної
інвентарізації», управління
Державного комітету України по
земельних ресурсах у Вовчанському
районі Харківської області,
Вовчанської районної ради Харківської
області, треті особи: приватний
нотаріус ОСОБА_9, садівниче товариство
«Колос», про визнання недійсним
договору купівлі-продажу земельних
ділянок, визнання права власності,
визнання права користування,-

встановила:

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із позовом:

- про визнання незаконними та
скасування рішень Старосалтівської
сільської ради Вовчанського району
Харківської області про передачу
земельних ділянок НОМЕР_1, НОМЕР_2,
розташованих у СТ «Колос» у власність
ОСОБА_10, та рішень про визнання права
власності на садовий будинок, який
розташовано на земельних діляках
НОМЕР_1, НОМЕР_2 у СТ «Колос»;

- про визнання недійсними та
скасування державних актів на право
власності на земельні ділянки, що
видані на підставі зазначених вище
рішень;

- про визнання недійсним свідоцтва про
право власності на садовий будинок,
який розташовано на земельних діляках
НОМЕР_1, НОМЕР_2 у СТ «Колос»;

- про визнання недійсним договору
дарування земельних ділянок НОМЕР_1,
НОМЕР_2 та садового будинку у СТ «Колос»
та скасування державної реєстрації
права власності, яке було
зареєстровано на підставі цього
договору за ОСОБА_5;

- про визнання за ОСОБА_2 права
власності на садовий будинок і права
користування земельними ділянками.

Ухвалою Вовчанського районного суду
Харківської області від 03 грудня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_2 про
визнання недійсними договорів
дарування садового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та
земельних ділянок НОМЕР_1, НОМЕР_2 у СТ
«Колос», укладених 11 вересня 2008 року
між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 залишено без
розгляду (т.1 а.с.215).

Ухвалою того ж суду від 20 травня 2013 року
були залишені без розгляду позовні
вимоги ОСОБА_2 про визнання
незаконними та скасування рішень
Старосалтівської сільської ради
Вовчанського району Харківської
області від 24 грудня 1999 року та від 30
липня 2008 року; про визнання незаконним
та скасування державного акту на право
власності на ім'я ОСОБА_11; про визнання
недійсним та скасування свідоцтва про
право власності на садовий будинок,
розташований в АДРЕСА_1 (т.2 а.с.89-92).

В остаточних позовних вимогах ОСОБА_2
просила:

- визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельних ділянок
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 площею 0,1195 га у СТ
«Колос», укладений 12 березня 2004 року
між ОСОБА_10 та ОСОБА_11;

- визнати за нею в порядку спадкування
за законом після смерті матері ОСОБА_11
право власності на садовий будинок,
який розташовано на земельній ділянці
НОМЕР_1 у СТ «Колос» за адресою: АДРЕСА_1
та право користування земельними
ділянками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у СТ
«Колос».

В обґрунтування остаточних позовних
вимог ОСОБА_2 посилалась на наступне.

ОСОБА_11 (мати позивачки) була власником
земельних ділянок НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у
СТ «Колос» на території смт.Старий
Салтів, Вовчанського району
Харківської області. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_11 померла. За життя, а саме, 12
березня 2004 року ОСОБА_11 за договором
купівлі-продажу продала зазначені
земельні ділянки ОСОБА_10 (колишньому
чоловіку позивачки ОСОБА_2.).

Вважає, що цей договір є недійсним,
оскільки укладений з порушенням вимог
закону. Зокрема, договір був укладений
під час дії мараторію на відчуження
земельних ділянок, за своїм змістом та
формою не відповідає вимогам закону,
при його посвідченні нотаріус не
витребував необхідних документів, не
пересвідчився у згоді чоловіка ОСОБА_11
на відчуження майна, не зважив на те, що
ОСОБА_11 на момент укладення угоди була
членом СТ «Колос» (т.1 а.с.1-4, 182-191, 203-206).

Позивачка вважає, що спірні земельні
ділянки та садовий будинок є майном її
матері ОСОБА_11, а відтак спадковим
майном, тому спірним правочином
порушуються її права, як єдиної
спадкоємиці померлої.

Представник відповідача ОСОБА_5 проти
задоволення позовних вимог
заперечував. Відповідачі ОСОБА_8 та
ОСОБА_4 позовні вимоги визнали.

Інші відповідачі своїх представників
для участі в судовому засіданні не
направили, надали письмові заперечення
на позов.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_9
в судовому засіданні проти позову
заперечувала. Третя особа СТ «Колос»
для участі в справі представника не
направило.

Рішенням Вовчанського районного суду
Харківської області від 20 травня 2013
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційний скаргах представник
ОСОБА_2- ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог. Посилаються на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
порушення судом норм матеріального і
процессуального права.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та
її представник апеляційну скаргу
підтримали.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у
письмовій заяві апеляційні скарги
підтримали, просили розглядати справу
у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_5 про час та місце
розгляду справи повідомлялась, до суду
не з'явилась. Від її представника
надійшли письмові заперечення на
апеляційну скаргу та заява про розгляд
справи у відсутність ОСОБА_5 та її
представника.

Відділ держкомагенства у Вовчанському
районі Харківської області надав
письмові заперечення на апеляційну
скаргу та заяву про розгляд справи у
відсутність представника установи.

Приватний нотаріус ОСОБА_9 надала заяву
про розгляд справи у її відсутність.

Інші особи про час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином,
будь-яких заяв чи клопотань від них не
надходило.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1-5 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним
і відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Договір купівлі-продажу земельної
ділянки укладається у письмовій формі
і підлягає нотаріальному посвідченню
та державній реєстрації (ст. 657 ЦК
України).

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно рішення виконавчого комітету
Старосалтівської сільської ради
Вовчанського району Харківської
області № 150 від 24 грудня 1999 року
ОСОБА_11 передано безоплатно у приватну
власність для ведення садівництва
земельні ділянки НОМЕР_1 та НОМЕР_2,
розташовані у СТ «Колос» смт. Старий
Салтів. 18 18 жовтня 2001 року на ім'я
ОСОБА_11 було видано державний акт на
зазначені земельні ділянки, площею 0,1195
га. Землю передано у власність для
ведення садівництва (т.1 а.с. 124,132).

12 березня 2004 року ОСОБА_2 (позивач у
справі), діючи від імені ОСОБА_11 за
довіреністю (а.с. 131) продала ОСОБА_10
земельну ділянку площею 0,1195 га,
розташовану на території смт. Старий
Салтів Вовчанського району
Харківської області, садове товариство
«Колос», діл. НОМЕР_1 та НОМЕР_2. Договір
посвідчено приватним нотаріусом
ОСОБА_9 25 серпня 2004 року на ім'я ОСОБА_10
видано державний акт на право
власності на спірну земельну ділянку
(а.с. 38,41).

30 липня 2008 року на ім'я ОСОБА_10 видано
свідоцтво про право власності на
садовий будинок, розташований в
АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 84).

11 вересня 2008 року земельну ділянку
(НОМЕР_1,НОМЕР_2) площею 0,1195 га в СТ
«Колос» та розташований на ній садовий
будинок з надвірними будівлями ОСОБА_10
подарував ОСОБА_5 (т.1 а.с.152,153)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_11 померла, а
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_10 (а.с. 7,14).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції обгрунтовано виходив
із того, що спірний правочин вчинено
особами, які мали необхідний обсяг
дієздатності, волевиявлення учасників
правочину було вільним і відповідало
їхній внутрішній волі; договір
вчинявся у письмовій формі, був
нотаріально посвідчений та
зареєстрований у встановленому
законом порядку. Отже, правові підстави
для визнання спірного договору
купівлі-продажу недійсними та визнання
за позивачкою права власності та права
користування на спірні об'єкти
нерухомості відсутні. ОСОБА_2 не надала
доказів на підтвердження того, що при
укладенні цього договору були порушені
її права.

Згідно ст.60 ЦПК України обов'язок по
доказуванню цих обставин лежав на
ОСОБА_2

Судова колегія з таким висновком
погоджується, оскільки він відповідає
обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
стосовно неправильного тлумачення п.15
Перехідних положень Земельного
Кодексу України (у редакції, чинній на
момент вчинення спірного правочину - 12
березня 2004 року) не грунтуються на
законі. Суд дійшов обгрунтованого
висновку про те, що об'єктом продажу за
спірним договором була земельна
ділянка, передана у власність ОСОБА_11
для ведення садівництва, а відтак дія
мараторію на відчуження цієї ділянки
не поширювалась.

Правильним є і висновок суду стосовно
того, що на час укладення спірної угоди
не вимагалась згода другого з подружжя
на відчуження земельної ділянки, право
власності на яку ОСОБА_11 було набуто,
шляхом приватизації.

Не знайшли свого підтвердження і
доводи ОСОБА_2 стосовно
невідповідності спірного договору
вимогам закону. Цим доводам суд надав
правильну правову оцінку, яка доводами
апеляційної скарги не спростовується.

Посилання відповідачки ОСОБА_4 в
апеляційній скарзі на те, що суд
розглянув позовні вимоги та встановив
факти, які не відповідають дійсності є
безпідставним.

Не є підставою для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції і
посилання ОСОБА_4 на те що вона визнала
позовні вимоги ОСОБА_2, а суд в
порушення положень ст.174 ЦПК України не
постановив ухвалу про про відмову у
прийнятті визнання позову. Таке
процесуальне порушення не призвело до
неправильного вирішення справи (ч.3
ст.309 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4
стосовно того, що справу розглянуто у
відсутність законного представника
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також на правильність
ухваленого судом рішення, як і на
законні права апелянта, не впливають.
ОСОБА_5, яка представляє інтереси своїх
дітей, рішення суду не оскаржує.

Враховуючи підстави з яких було
заявлено позов, та положення ст.11, ст.303
ЦПК України, посилання в апеляційній
скарзі ОСОБА_4 на те, що суд не надав
оцінки тому, що спірний договір
вчинений під впливом обману, не
заслуговують на увагу.

Безпідставним є і посилання в
апеляційній скарзі відповідачки
ОСОБА_4, яке підтримала в суді
апеляційної інстанції представник
ОСОБА_2, на те, що суд при розгляді
справи вийшов за межі позовних вимог.
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2
від позовних вимог про визнання за нею
права власності та права користування
на спірні об'єкти нерухомості не
відмовлялась та не просила ці вимоги
залишити без розгляду. А відтак, суд
мотивуючи своє рішення мав право
посилатись на документи, що
підтверджують право власності ОСОБА_10,
які на час розгляду справи є чинними.

Не впливають на правильність
ухваленого рішення і посилання ОСОБА_2
та її представника на те, що ОСОБА_11, як
сторона за спірним правочином, мала на
меті інші правові наслідки, ніж ті, що
передбачені договором купівлі-продажу.
Цим доводам суд першої інстанції також
надав відповідну правову оцінку.

Посилання ОСОБА_2 та її представника на
те, що спірний договір є недійсним ще й
з тих підстав, що воля ОСОБА_2 не була
спрямована на передачу земельної
ділянки її матері у спільну власність
ОСОБА_10 та його дружини ОСОБА_5 є хибним,
оскільки ОСОБА_2 не була стороною
договору, а лише представляла інтереси
сторони у цьому договорі за дорученням.

Рішення суду першої інстанції
відповідає обставинам справи, ухвалено
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Підстав, передбачених ст.309 ЦПК України
для скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції, судовою колегією не
встановлено.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319
ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вовчанського районного суду
Харківської області від 20 травня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді