Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді -
Ковалевича С.П.

суддів: Демянчук С.В.,
Шеремет А.М.

секретар судового
засідання - Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Костопільського районного
суду Рівненської області від 05 вересня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного набутого
майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про поділ спільного майна
подружжя.

Перевіривши докази та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Костопільського районного
суду Рівненської області від 05 вересня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково.

Встановлено факт спільного проживання
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю, як
чоловіка та дружини, без реєстрації
шлюбу з листопада 1997 року по листопад
2013 року. Визнано кобилу, віз та
плуг спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Поділено майно, що є спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Виділено у приватну власність ОСОБА_1
віз вартістю 1000 грн. та плуг вартістю 180
грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про поділ спільного майна
подружжя задоволено.

Виділено у приватну власність ОСОБА_2
кобилу вартістю 4500 грн.

Зобов'язано ОСОБА_2 сплатити на користь
ОСОБА_1 1660 грн. грошової компенсації
різниці вартості майна.

Вважаючи дане рішення в частині
розподілу спільно набутого майна та
стягнення компенсації незаконним
через порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
ОСОБА_1 подав на нього апеляційну
скаргу.

В обґрунтування скарги вказує, що має
право на частку у праві власності на
спільно нажите майно, а тому звернувся
до суду з відповідним позовом, у якому
просив виділити йому у власність
телевізор вартістю 1200 грн., кобилу
вартістю 4500 грн., одне порося вартістю
450 грн., ? частину зібраного врожаю
картоплі, ? частину зібраного врожаю
зерна пшениці, а також зобов'язати
ОСОБА_2 повернути йому особисті речі, а
саме: кофту чоловічу вартістю 75 грн.;
чоловічі зимові чоботи вартістю 100 грн.,
чоловічу дублянку вартістю 600 грн.,
чоловічу куртку вартістю 400 грн.

В процесі розгляду справи у суді першої
інстанції зменшив свої позовні вимоги,
подавши відповідну письмову заяву, у
якій вказував, що ними було набуто за
час проживання однією сім'єю майна на
загальну суму 11280 грн.

У заяві про зменшення позовних вимог
зазначав, що враховуючи відсутність
врожаю картоплі та зернових, а також
відсутність заготовленої соломи та
сіна, вважає за необхідне зменшити
розмір позовних вимог та просив
виділити йому із спільно нажитого
майна лише кобилу вартістю 4500 грн., віз
вартістю 1000 грн. та плуг вартістю 180
грн., а всього на загальну суму - 5680 грн.

У заяві також вказувалось, що решта
майна, загальною вартістю 5600 грн., а
також особисті речі, залишаються у
власності відповідача.

Натомість, суд першої інстанції провів
розподіл лише майна загальною вартістю
5680 грн., а саме: кобили вартістю 4500 грн.,
воза вартістю 1000 грн. та плуга вартістю
180 грн. і не взяв до уваги тієї
обставини, що решта майна загальною
вартістю 5600 грн. залишається у
власності відповідача.

Вважає такий розподіл неправильним і
необґрунтованим, оскільки суд не
врахував при розподілі решти спільно
набутого сторонами майна.

Посилаючись на викладені
обставини, просить оскаржуване рішення
в частині розподілу спільно набутого
майна і стягнення компенсації
скасувати і ухвалити в цій частині нове
рішення про задоволення первісного
позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Постановляючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що в ході
розгляду справи ОСОБА_1, подав заяву про
зменшення позовних вимог, а тому не
вирішив питання про поділ всього
спільно нажитого майна.

Проте такі висновки суду не
відповідають дійсним обставинам по
справі та вимогам закону, а тому таке
рішення, відповідно до правил ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення.

Судом встановлено, що за час
спільного проживання як подружжя, без
реєстрації шлюб з 1997р. по 2013р. сторони
придбали таке майно:

- телевізор вартістю 1200 грн.

- м"яка частина вартістю 2500 грн.

- килимове покриття вартістю 1000
грн.

- двоє поросят загальною вартістю
900 грн.

- культиватор кінний вартістю 1000
грн.

- кобилу вартістю 4500 грн.

- віз вартістю 1000 грн.

- плуг вартістю 180 грн.

Вказане майно у відповідності до ст. 74
СК України є їх спільною сумісною
власністю і за правилами ст. 70 СК
України належить їм в рівних частках.

Звертаючись до суду із заявою про
зменшення позовних вимог, ОСОБА_1
фактично змінив порядок його поділу, а
не відмовився від поділу усього майна.

В цій заяві ОСОБА_1 просив виділити йому
із спільної сумісної власності кобилу,
воза та плуга, а все інше майно виділити
ОСОБА_2 Однак така вимога залишилася
поза увагою суду, а тому вона підлягає
вирішенню.

Виділяючи у власність ОСОБА_1 воза та
плуга, а ОСОБА_2 кобилу, судом першої
інстанції наведені відповідні мотиви з
якими погоджується і колегія суддів.
Зокрема колегія суддів погоджується з
тими доводами, що першу кобилу сторони
придбали за кошти, які отримала ОСОБА_2,
продавши свою власну корову та порося.
В подальшому коні в господарстві
продавалися і за виручені кошти
купувалися інші. За наведених обставин
суд першої інстанції вирішуючи питання
кому її виділити, правомірно виділив
її у власність ОСОБА_2 не дивлячись на
те, що її доглядав з лошати і ОСОБА_1

Враховуючи викладене, рішення суду
першої інстанції в цій частині та в
частині встановлення факту спільного
проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією
сім"єю, як чоловіка та жінки, без
реєстрації шлюбу з 1997р. по 2013р. слід
залишити без змін.

Інше спільне сумісне майно сторін
підлягає поділу між ними в рівних
частках.

Визначаючи порядок поділу спільного
сумісного майна, колегія судді вважає
за можливе виділити у власністю ОСОБА_1
телевізор вартістю 1200 грн., одне порося
вартістю 450 грн., килимове покриття
вартістю 1000 грн., культиватор кінний
вартістю 1000 грн., а всього на загальну
суму 3650 грн.

ОСОБА_2 слід виділити телевізор
вартістю 1200 грн., одне порося вартістю
450 грн., килимове покриття вартістю 1000
грн., культиватор кінний вартістю 1000
грн., а всього на загальну суму 3650 грн.

Оскільки поділити майно в рівних
частках в грошову виразі не можливе і
вище наведених варіант поділу
відрізняється в сумі виділеного
кожному, тому з ОСОБА_1 слід стягнути на
користь ОСОБА_2 700 грн. грошової
компенсації різниці у вартості
виділеного майна.

В господарстві ОСОБА_2 залишилися
особисті речі ОСОБА_1, зокрема це кофта
чоловіча вартістю 75 грн., чоботи зимові
чоловічі вартістю 100 грн., чоловіча
дублянка вартістю 600 грн., куртка
чоловіча вартістю 400 грн. Оскільки
вказані речі не є спільною сумісною
власністю сторін, а є особистою
власністю ОСОБА_1, вони поділу не
підлягають, а тому слід зобов"язати
ОСОБА_2 повернути ці речі для ОСОБА_1

Враховуючи встановлені обставини по
справі та керуючись ст. ст. 309, 313, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Костопільського районного
суду Рівненської області від 05 вересня
2014 року в частині відмови ОСОБА_1 вимог
про поділ майна скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати спільною сумісною власністю
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 таке майно:

- телевізор вартістю 1200 грн.

- м"яка частина вартістю 2500 грн.

- килимове покриття вартістю 1000
грн.

- двоє поросят загальною вартістю
900 грн.

- культиватор кінний вартістю 1000
грн.

Поділити майно, що є спільною власністю
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділивши у власність
ОСОБА_1:

- телевізор вартістю 1200 грн.

- одне порося вартістю 450 грн.

- килимове покриття вартістю 1000
грн.

- культиватор кінний вартістю 1000
грн.

А всього на загальну суму 3650 грн.

Виділити у власність ОСОБА_2 із
спільної сумісної власності:

- м"яку частину вартістю 2500 грн.

- одне порося вартістю 450 грн.

А всього на загальну суму 2950 грн.

- Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 700
грн. грошової компенсації різниці у
вартості виділеного майна.

Зобов"язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1
його особисті речі, а саме:

- кофту чоловічу вартістю 75 грн.

- чоботи зимові чоловічі вартістю
100 грн.

- чоловічу дублянку вартістю 600
грн.

- куртку чоловічу вартістю 400 грн.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення.

Сторони по справі мають право
оскаржити рішення апеляційного суду
протягом двадцяти днів з дня його
проголошення в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
С.П.
Ковалевич

Судді:
С.В. Демянчук

А.М. Шеремет