Справа № 219/8890/2013-ц
Артемівський міськрайонний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2014 року
м. Артемівськ

Артемівський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючого судді
Тверського С.М.,

при секретарі
Зубенко Т.А..

за участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Артемівська
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Артемівської міської
ради, третя особа КП «Артемівське БТІ»
про визнання права власності на
підставі добросовісного придбання
майна

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовною заявою про визнання права
власності на квартиру АДРЕСА_1 на
підставі добросовісного придбання
майна.

В обґрунтування своїх позовних вимог,
позивач зазначив, що 12.09.2008 року вона
придбала на підставі договору
купівлі-продажу у відповідача
вищезазначену квартиру та
зареєструвала право власності у
встановленому законом порядку в КП
«Артемівське БТІ», що підтверджується
відповідним Витягом 318705303 від 16.09.2008
року. Крім того, в 2010 році, їй стало
відомо, що відчужувана квартира була
продана ОСОБА_3 ОСОБА_6 . за дорученням
від ОСОБА_4 без належних правових
підстав та 13.11.2012 року договір
купівлі-продажу квартири був визнаний
недійсним.

Однак позивач при здійсненні покупки
вказаної квартири не знала про
відсутність у ОСОБА_4 права, так і у його
представника на відчужування квартири,
і в подальшому у ОСОБА_7, а тому вважала,
що вона добросовісно придбала
нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене просить суд,
визнати право власності на підставі
добросовісного придбання майна за нею
на нерухоме майно - квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Ці обставини і з'явилися підставою
позову.

В судовому засіданні
представник позивача наполягає на
задоволенні позовних вимог.

В судове засідання представник
відповідача Артемівської міської ради
не з'явився надав письмове заперечення,
у якому позовні вимоги не визнає,
оскільки вони не обґрунтовані, суд
вважає можливим розглянути дану справу
у відсутності представника
відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 не з'явився надав до
суду заяву, в якої проти позовних вимог
не заперечує та просить справу
розглядати у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 не з'явився, був
повідомлений належним чином, суд
вважає можливим розглянути дану справу
у відсутності відповідача.

Представник третьої особи КП
Артемівське БТІ не з'явився надав до
суду заяву, в якої проти винести
рішення на розсуд та просить справу
розглядати у його відсутності.

Суд, вислухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Згідно договору купівлі-продажу
квартири 20.09.2008 року ОСОБА_8 придбала у
ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно договору купівлі-продажу
квартири 14.06.2007 року ОСОБА_3 придбав у
ОСОБА_6, діючого за дорученням від
імені ОСОБА_4 квартиру за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно рішення Артемівського
міськрайонного суду Донецкой області
від 13.11.2012 року договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, від 14.06.2007 року ,
укладений між ОСОБА_6, діючого за
дорученням від імені ОСОБА_4
(продавець) та ОСОБА_3 (покупець)
визнаний недійсним.

Право власності на річ (майно)
набувається учасниками цивільних
відносин на підставах, що не заборонені
законом. Однією з загальних засад
цивільного законодавства є засада
справедливості, добросовісності та
розумності. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК
України добросовісність набувача
презюмується, тобто усі набувачі
вважаються добросовісними, якщо інше
не встановлено судом. Цивільне
законодавство розрізняє набувачів за
різними ознаками, у тому числі за
ознаками добросовісності та
недобросовісності. Ці ознаки набувають
практичного значення і відповідних
правових наслідків у певних випадках.
Наприклад, набуття права власності на
таких підставах, як набувальна
давність, пов'язане з добросовісністю
заволодіння чужим майном; як договір,
коли майно відчужується особою, яка не
мала на це права, - пов'язане з
добросовісністю набувача. Суб'єкт
права володіння може бути
добросовісним або недобросовісним.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості (ч. 3 ст. 509ЦК України).

Згідно Пленуму Верховного Суду України
від 6 листопада 2009 р. було прийнято
постанову «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», в якій,
зокрема, зробив такі висновки.
Реституція як спосіб захисту
цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України)
застосовується лише в разі наявності
між сторонами укладеного договору,
який є нікчемним чи який визнано
недійсним. У зв'язку з цим вимога про
повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, за
правилами реституції може бути
пред'явлена тільки стороні недійсного
правочину. Норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не
може застосовуватись як підстава
позову про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, яке було відчужене третій
особі. Не підлягають задоволенню
позови власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України
добросовісним набувачем визнається
набувач, який не знав і не міг знати, що
він придбав майно в особи, яка не мала
права його відчужувати. Відчуження
майна - це розпорядження ним, яке за
загальним правилом належить
власникові майна та є однією з підстав
припинення права власності в однієї
особи й однією з підстав набуття права
власності другою особою. Цивільним
законодавством передбачені різні види
договорів відчуження майна. Йдеться
про договори купівлі-продажу,
дарування, ренти, довічного утримання
(догляду) тощо. Зазначене визначення
поняття добросовісного набувача
вказує на дві сторони добросовісності
у цих відносинах. По-перше,
добросовісним є набувач, який не знав, а
по-друге, який не міг знати, що він
придбав майно в особи, яка не мала права
його відчужувати.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст..41 Конституції України
та п.2 ч. 1 ст. 3, ст.. 321 ЦК України ніхто не
може бути позбавлений права власності
чи обмежений у його здійсненні, крім
випадків, встановлених Конституцією та
законом. Ураховуючи, що згідно зі ст..92
Конституції України правовий режим
власності визначається виключно
законами України, то інші
нормативно-правові акти, які обмежують
права власника і не мають ознак закону,
не підлягають застосуванню.

Відповідно до ст..330, 334 ЦК України право
власності на нерухоме майно, відчужене
особою, яка не мала на це права, виникає
у добросовісного набувача з моменту
реєстрації права на таке майно.

З урахуванням положень частини першої
ст..15 України та ст..392 ЦК України
власник майна має право пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм
права, потреба в такому способі захисту
права власності виникає тоді, коли
наявність суб'єктивного права власника
не підтверджена відповідними доказами,
підлягає сумніву, не визнається іншими
особами або ними оспорюється, а не в
тому разі, коли цими особами не
виконується відповідне рішення суду,
ухвалене раніше.

Керуючись ст..ст.. 10,11, 60, 208-209, 213-215 ЦПК
України, ст.. ст.. 16, 92, 216, 321, 328, 330, 340, 388,
392, 509 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Артемівської міської ради, третя особа
КП «Артемівське БТІ» про визнання
права власності на підставі
добросовісного придбання майна,
задовольнити.

Визнати право власності на
підставі добросовісного придбання
майна за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на
нерухоме майно - квартиру, розташовану
за адресою: АДРЕСА_1.

Це рішення набирає законної сили, якщо
його не буде оскаржено в строк,
передбачений для оскарження
останнього.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду Донецької
області через Артемівський
міськрайонний суд Донецької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення винесено суддею
одноособово в нарад чий кімнаті.

Головуючий суддя
С.М.Тверський