У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду Київської області
від 11 вересня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до
ОСОБА_2 про встановлення земельного
сервітуту,-

ВСТАНОВИВ:

У 2012 році ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулися до Києво-Святошинського
районного суду Київської області з
позовом до ОСОБА_2 про встановлення
земельного сервітуту, посилаючись на
те, що ОСОБА_3 належить Ѕ частина
житлового будинку АДРЕСА_1. Інша Ѕ
частина зазначеного домоволодіння
належить ОСОБА_4 Крім того, ОСОБА_5
належить 7/18 частин сусіднього
житлового будинку АДРЕСА_2. Відповідач
є власником 4/6 житлового будинку №
АДРЕСА_2 на підставі рішення
Києво-Святошинського районного суду
від 07 лютого 1996 року з виділом
конкретних приміщень будинку та
надвірних споруд.

Позивачі зазначали, що відповідач
одержала державний акт про право
власності на земельну ділянку площею
0,0724 га для обслуговування належних їй
4/6 частин житлового будинку АДРЕСА_2.

Проте, пізніше було встановлено, що у
власність відповідача увійшла частина
земельної ділянки довжиною 54 м та
шириною 3 м, яка з 1973 року є єдиним
проходом та проїздом загального
користування до житлових будинків та
земельних ділянок позивачів.

Крім того, по вказаній земельній
ділянці прокладено лінію
електропередавання (три опори та
електропровід 0,4 кВ) до належних
позивачам будинків.

Позивачі також зазначали, що іншої
можливості облаштувати прохід та
проїзд до належних їм житлових
будинків та земельних ділянок, аніж
через земельну ділянку відповідача
немає.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 02
липня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 11 вересня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено
частково.

Встановлено постійний і безоплатний
земельний сервітут на право проходу та
проїзду частиною земельної ділянки
площею 109,47 кв. м, кадастровий номер
1:01:005:0032 по АДРЕСА_2, яка належить
на праві власності ОСОБА_2, відповідно
до варіанту № 2 висновку експерта
КНДІСЕ від 18 квітня 2014 року.

ОСОБА_2, не погоджуючись із зазначеним
рішенням апеляційного суду, подала
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення апеляційного суду
Київської області від 11 вересня 2014
року, посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права і неправильне
застосування норм матеріального права,
та залишити в силі рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 02 липня 2014 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до
неї матеріали, вважаю, що у відкритті
касаційного провадження необхідно
відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

З матеріалів касаційної скарги та
змісту оскаржуваного судового рішення
вбачається, що скарга є
необґрунтованою, оскільки викладені в
ній доводи не дають підстав для
висновків щодо незаконності та
неправильності рішення апеляційного
суду. Викладені заявником обставини не
викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм
матеріального та процесуального права
при розгляді даної справи апеляційним
судом не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до
ОСОБА_2 про встановлення земельного
сервітуту.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Ізмайлова Т.Л.