АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2924/2014
інстанції Никифоров Є.О.
Доповідач: Цуканова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року жовтня місяця «13» дня
колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Херсонської області в складі:

Головуючого Цуканової І.В.

Суддів: Капітан І.А.

Склярської І.В.

при секретарі Благовещенській
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Цюрупинського
районного суду Херсонської області від
3 вересня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із позовом до відповідача про
визнання права власності на ?
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1,
придбаного під час зареєстрованого
шлюбу з відповідачем, посилаючись на
те, що 22.03.2003 року вказане домоволодіння
готовністю 64% було придбано на ім'я
відповідача, після добудови здано в
експлуатацію та 28.08.2006 року
зареєстроване на ОСОБА_2

Оскільки як подружжя позивач має право
на ? частину придбаного під час шлюбу
домоволодіння то, за її думкою, вона має
право і на ? частину земельної ділянки,
на якій розташоване домоволодіння,
приватизованої на ім'я ОСОБА_2 03.10.2007
року.

Рішенням Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 03.09.2014 року
позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ??
частину житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ??
частину земельної ділянки площею 0,1га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судові витрати в сумі 243,60грн.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просив рішення суд
скасувати, ухвалити нове, яким в
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неправильне
застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що скарга
задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 01.06.2004 року
сторони зареєстрували шлюб, в період
якого на ім'я ОСОБА_2 придбано за
договором купівлі-продажу від 22.03.2003
року недобудований будинок готовністю
64% з господарчими та побутовими
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_1.

Після закінчення будівництва 28.08.2006
року виконком Цюрупинської міської
ради на ім'я відповідача видав
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно. На вказаний житловий
будинок 03.10.2007 року на ім'я відповідача
також видано державний акт про право
власності на земельну ділянку за
вказаною адресою для будівництва і
обслуговування житлового будинку
площею 0,1га. Рішенням Цюрупинського
районного суду Херсонської області від
23.01.2014 року шлюб між сторонами
розірвано.

Вирішуючи спір щодо домоволодіння, суд
виходив з положень ч.2 ст.331, ч.1 ст.182 ЦК
України, ч.ч.1,2 ст.60, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 СК
України та визнав, що частки сторін в
праві власності на житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами є
рівними, та оскільки позивач не просить
про його реальний поділ, а будинок
залишається зареєстрований за
відповідачем, то позовні вимоги про
визнання права власності на ? частину
домоволодіння є законними,
обґрунтованими і підлягаючими
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Відповідно до роз'яснень постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №
7 (зі змінами, внесеними згідно з
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 19 березня 2010 року №2)
земельна ділянка, одержана
громадянином в період шлюбу в приватну
власність шляхом приватизації, є його
особистою приватною власністю, а не
спільною сумісною власністю подружжя,
оскільки йдеться не про майно, нажите
подружжям у шлюбі, а про одержану
громадянином частку із земельного
фонду. Якщо на такій земельній ділянці
знаходиться будинок, будівля, споруда,
що є спільною сумісною власністю
подружжя, то у разі поділу будинку,
будівлі, споруди між подружжям та
виділу конкретної частини будинку,
будівлі, споруди до особи, яка не мала
права власності чи користування
земельною ділянкою переходить це право
у розмірі частки права власності у
спільному майні будинку, будівлі,
споруди у відповідності до ст.120 ЗК
України, ст.377 ЦК України.

Оскільки позивач обґрунтовує право
власності на ? частку приватизованої
відповідачем земельної ділянки тим, що
при визнанні за нею права власності на ?
частину житлового будинку до неї
відповідно до ст.120 ЗК України, ст.377 ЦК
України переходить право на частину
земельної ділянки, на якій
розташований даний будинок, у розмірі
частки права власності у спільному
будинку, то суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 і
щодо земельної ділянки.

При цьому судом не прийняті до уваги
показання свідків на підтвердження
доводів відповідача про придбання
спірного житлового будинку на кошти
його батьків та закінчення будівництва
за їх рахунок, оскільки договір
купівлі-продажу та свідоцтво про право
власності на житловий будинок як
правовстановлюючі не скасовані та не
оспорені, а показаннями свідків факт
надання грошових коштів у позику
батькам відповідача підтверджений
бути не може.

Такі висновки суду відповідають
встановленим обставинам,
підтверджуються дослідженими судом
доказами, ґрунтуються на вимогах
закону.

Рішення ухвалено судом з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому підстав для його скасування
не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом норм процесуального
права при відмові у зупиненні
провадження у даній справі до набрання
чинності рішення суду у справі за
позовом ОСОБА_5 (батька відповідача) до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
спірний житловий будинок до уваги не
приймаються, оскільки, як правильно
зазначив суд, правовстановлюючі
документи на домоволодіння ніким не
оспорюють ся, тому вирішення даного
спору можливо без розгляду іншої
справи.

Безпідставними є також доводи
апеляційної скарги про недоведеність
позивачем фінансової можливості
подружжя придбати будинок та завершити
його будівництво, оскільки згідно ч.1
ст.22 КпШС України, що діяв на час
придбання недобудованого будинку, та
ч.2 ст.60 СК України, що діяв на час
закінчення будівництва та здачі
будинку в експлуатацію, право спільної
сумісної власності подружжя на майно,
придбане під час зареєстрованого
шлюбу, презюмується, тому тягар
доведення протилежного лежить в даному
випадку на відповідачеві.

Керуючись ст.ст.303,308,315, п.1 ч.1 ст.307
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Цюрупинського районного
суду Херсонської області від 03 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно:

Копія ухвали оформлена 22 жовтня 2014
року

Ухвала набрала законної сили 13 жовтня
2014 року

Суддя:
І.В. Цуканова

Секретар судового засідання:
О.О.Благовещенська