Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
cудової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого
Олійник А.С.,

суддів: Гончара
В.П., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко
В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 02 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Вінницької області від 31 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
вищевказаним позовом, в обґрунтування
вимог посилаючись на те, що 13
листопада 2006 року між банком та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір, за
умовами якого відповідач отримав
кредит у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою 36 % річних за користування
кредитними коштами з кінцевим строком
повернення, що відповідає строку дії
картки. У зв'язку з неналежним
виконанням ОСОБА_3 умов кредитного
договору утворилась заборгованість у
розмірі 26 603 грн 69 коп., яка складається
з: 6 992 грн 80 коп. - заборгованість за
кредитом, 13 532грн - заборгованість з
процентів за користування кредитом, 4 335
грн 70 коп. - заборгованість з комісії, 500
грн - штраф (фіксована частина), 1246 грн 50
коп. - штраф (процентна складова), яку
банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Вінницького районного суду
Вінницької області від 02 вересня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 31 жовтня 2013 року, в позові
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
вказані рішення суду першої інстанції
та ухвалу апеляційного суду,
посилаючись на невідповідність
висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що останній платіж за кредитним
договором було здійснено відповідачем
27 вересня 2009 року, на час звернення
позивача до суду - 20 лютого 2013 року
сплив трирічний строк позовної
давності, відповідач звернувся з
клопотанням про відмову в позові у
зв'язку з пропуском строку позовної
давності, тому дійшов висновку про
відмову в позові з підстав,
передбачених ст. ст. 257, 267 ЦК України.

Судами встановлено, що 13 листопада 2006
року між банком ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_3 було укладено кредитний
договір, за умовами якого відповідач
отримав кредит у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою 36 % річних за користування
кредитними коштами з кінцевим строком
повернення, що відповідає строку дії
картки.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_3 умов кредитного договору
утворилась заборгованість у розмірі 26
603 грн 69 коп., яка складається з: 6 992 грн 80
коп. - заборгованість за кредитом, 13
532грн - заборгованість з процентів за
користування кредитом, 4 335 грн 70 коп. -
заборгованість з комісії, 500 грн - штраф
(фіксована частина), 1246 грн 50 коп. -
штраф (процентна складова).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 9.12 розділу І Умов встановлено,
що кредитний договір від 13 листопада
2006 року діє впродовж 12 місяців з
моменту підписання (а. с. 11).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до п. 3.5. Умов та правил
надання банківських послуг порядок
здійснення платіжних операцій з
використанням платіжних карт, а також
порядок отримання кредиту регулюється
діючим законодавством України, нормами
міжнародних платіжних систем Visa
International, MasterCard International, даним договором,
Умовами та правилами надання
банківських послуг та тарифами Банку.
Пам'ятка клієнта оформлюється та є
невід'ємною частиною договору у
випадку оформлення і видачі платіжної
картки кредитною схемою.

Відповідно до положень п. п. 9.3, 9.6 Умов
для продовження дії платіжної картки
на картрахунку платіжної картки
повинні бути кошти в розмірі,
достатньому для оплати послуг банка.

За висновками Верховного Суду України
про застосування ст. 257 ЦК України до
правовідносин, у яких використовуються
платіжні картки як спосіб
надання/отримання кредитних коштів,
викладеними у постанові від 19 березня
2014 року № 6-14цс14, відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

02 вересня 2013 року відповідач та його
представник звернулись до суду із
клопотанням про відмову в позові у
зв'язку з пропуском строку позовної
давності.

Доводи касаційної скарги про те, що
останній платіж за кредитним договором
було здійснено відповідачем в 2011 році
не заслуговують на увагу та
спростовуються встановленими судами
обставинами про те, що останній платіж
здійснено ОСОБА_3 27 вересня 2009 року.

Таким чином, суди дійшли
обґрунтованого висновку про відмову в
позові у зв'язку з пропуском строку
позовної давності.

Інші доводи касаційної скарги про
порушення судами норм матеріального та
процесуального права є безпідставними,
не спростовують висновків судів та не
дають підстав для скасування
оскаржуваних судових рішень.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції та ухвали
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 02
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Вінницької області від 31 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.С. Олійник

Судді :

В.П. Гончар

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко