Номер провадження: 22-ц/785/8381/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за
позовом державного підприємства
"Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту" до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, - Виконавчий
комітет Одеської міської ради,
Управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради,
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Олімп» про
звільнення самовільно зайнятої
частини земельної ділянки; за позовом
Одеської міської ради, Управління
архітектури та містобудування
Одеської міської ради, Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю в Одеській області до ОСОБА_4,
ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7,
ОСОБА_5, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про визнання
договорів недійсними та визнання права
власності; за позовом третьої особи,
яка заявляє самостійні вимоги на
предмет спору, об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Олімп» до державного
підприємства "Український
науково-дослідний інститут медицини
транспорту" про визнання
правонаступником та визнання права
користування земельною ділянкою за
апеляційними скаргами представника
Одеської міської ради та представника
державного підприємства "Український
науково-дослідний інститут медицини
транспорту" на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 08.08.2014 року,

встановила:

ДП «Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту»
звернулося з позовом до ПП
«Технострой», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, -
Виконавчий комітет Одеської міської
ради, Управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради,
а також ОСББ «Олімп», яке в подальшому
було залучено ухвалою суду до участі у
справі в якості третьої особи.

Після уточнень позовних вимог ДП
«Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту»
остаточно просив зобов'язати
відповідачів звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку під об'єктом
будівництва - нежитловими приміщеннями
(технічний блок) за адресою: АДРЕСА_1,
яка згідно державного акту І-ОД №004709,
що виданий Одеською міською радою 29
грудня 2001 року на підставі рішення
Одеської міської ради від 17 квітня 2001
року №2417-ХХІІІ передана ДП
«Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту» на праві
постійного користування; зобов'язати
відповідачів відновити до первісного,
придатного до використання стану
самовільно зайняту земельну ділянку
під об'єктом будівництва - нежитловими
приміщеннями (технічний блок) за
адресою: АДРЕСА_1, яка згідно державного
акту І-ОД №004709, що виданий Одеською
міською радою 29 грудня 2001 року на
підставі рішення Одеської міської ради
від 17 квітня 2001 року №2417-ХХІІІ передана
ДП «Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту» на праві
постійного користування; стягнути з
відповідачів судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог, ДП
«Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту»
посилався на те, що Державне
підприємство «Український
науково-дослідний інститут медицини
транспорту» згідно з наказом
Міністерства охорони здоров'я України
№ 323 «Про реорганізацію Державного
підприємства «Український
науково-дослідний інститут морської
медицини» від 01.07.2005 року є
правонаступником майнових прав і
обов'язків ДП «Український науково -
дослідний інститут морської медицини».

До інституту як до повного
правонаступника перейшло право
постійного користування земельною
ділянкою площею 1,4785 га за адресою:
АДРЕСА_1, що належала ДП «Український
науково - дослідний інститут морської
медицини» згідно з державним актом І-ОД
№ 004709, який був виданий Одеської
міською радою 29 грудня 2001 року на
підставі рішення Одеської міської ради
від 17 квітня 2001 року № 2417 - XXIII.

ДП «Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту» є
належними землекористувачем, постійно
та в повному об'ємі сплачує земельний
податок. Після реорганізації листом
від 25.01.2006 року №91/07 інститут звернувся
до Одеської міської ради з проханням
переоформити зазначений вище
державний акт, однак Одеське міське
управління земельних ресурсів
Одеської міської ради листом №02-05/103-04
від 06.02.2006 року повідомило, що підстав
для переоформлення державних актів на
право постійного користування землею
не має, так як реорганізація державного
підприємства не є підставою для
припинення права користування
земельною ділянкою.

23.12.2004 року між Регіональним
відділенням ФДМУ по Одеській області
та ПП «Технострой» був укладений,
нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу об'єкту незавершеного
будівництва, згідно якого ПП
«Технострой» придбало об'єкт державної
власності «Лікувально-діагностичний і
лабораторний комплекс», що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. В подальшому
адреса добудованого житлового будинку
була змінена на: АДРЕСА_1.

Об'єктом купівлі-продажу був лише
нежитловий дев'ятиповерховий будинок,
будь-яких інших будівель та споруд на
вищезазначеній ділянці не було.

За умовами п. 4.3. вищевказаного договору
ПП «Технострой» з моменту переходу до
нього права власності на об'єкт
приватизації вирішує питання відводу,
купівлі чи довгострокової оренди
земельної ділянки під об'єктом
приватизації, проте ПП «Технострой» до
сьогодні не врегулював питання
землекористування у відповідності з
вимогами чинного законодавства
України.

На земельній ділянці, що передана
інституту на праві постійного
користування було здійснено
самовільне будівництво паркінгу, а
саме - окремих нежитлових приміщень
(технічний блок) за адресою АДРЕСА_1. (до
зміни адреси - АДРЕСА_1).

Дане нежитлове приміщення (технічний
блок) відповідно до технічного
паспорту, виданого КП «Одеське МБТІ та
РОН» від 09.02.2007 року складається із двох
приміщень: №1 площею 683,3 кв.м. та
приміщення № 2, площею 676,1 кв.м.,
загальна площа складає 1359,4 кв.м.

Будівництво було здійснено на
земельній ділянці, яка на праві
постійного користування належить
інституту, без належного дозволу та
належно затвердженого проекту, а також
без введення побудованого об'єкта в
експлуатацію, а тому дане будівництво є
самочинним, підлягає знесенню, а
земельна ділянка - поверненню її
належному користувачу, яким є ДП
«Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту».

На всі самовільно збудовані нежитлові
приміщення (технічний блок) набула
право власності фізична особа ОСОБА_2
на підставі рішення третейського суду
від 27.07.2007 року та ухвали Київського
районного суду м. Одеси від 30.08.2007 року,
а в подальшому на підставі договорів
щодо відчуження вказаний технічний
блок передано фізичним особам, а саме:
46/2000 частини належать ОСОБА_13, 92/2000 -
ОСОБА_4, 46/2000 - ОСОБА_4, 92/2000 -ОСОБА_5, 46/2000 -
ОСОБА_14, 138/1000 - ОСОБА_10, 46/2000 - ОСОБА_7, 92/2000
- ОСОБА_8, 46/2000 - ОСОБА_12, 138/2000 - ОСОБА_9, 54/100
- ОСОБА_11

Набуття права власності фізичними
особами на спірні нежитлові приміщення
(технічний блок) відбулося з порушенням
законодавства України та на час
розгляду спору земельна ділянка
зайнята саме вказаними фізичними
особами, оскільки спірні нежитлові
приміщення (технічний блок) належать їм
на праві власності.

Прокурор м. Одеси звернувся з
позовом в інтересах держави в особі
Одеської міської ради, Управління
архітектури та містобудування
Одеської міської ради, Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю в Одеській області до ПП
«Технострой», ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_11, в якому просив зобов'язати
відповідачів за власний рахунок знести
самовільно збудований паркінг за
адресою: АДРЕСА_1 (т.2, а.с. 1-5).

Після уточнень позовних вимог прокурор
просив визнати недійсним договір
купівлі-продажу 46/100 частин нежитлових
приміщень (технічного блоку) в будинку
АДРЕСА_1, укладений 21.11.2007 між ОСОБА_2 та
ОСОБА_10, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_15,
зареєстрований за № 6494; визнати
недійсним договір купівлі-продажу 54/100
частин нежитлових приміщень
(технічного блоку) в будинку АДРЕСА_1,
укладений 21.11.2007 між ОСОБА_2 та ОСОБА_10,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_15, зареєстрований за № 6491,
а також визнати право власності на
нежитлові приміщення (технічний блок)
які складаються із приміщення «А»
площею - 683.3 кв.м., приміщення «Б» площею
- 609,7 кв.м., загальною площею 1251,0 кв.м.,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, за
Одеською міською радою.

В обґрунтування заявлених вимог
прокурор посилався на те, що 23.12.2004 року
між Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по Одеській
області та ПП «Технострой» укладено
договір купівлі-продажу об'єкта
незавершеного
лікувально-діагностичного і
лабораторного комплексу,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1
шляхом викупу.

Предметом договору був лише
незавершений будівництвом нежитловий
дев'ятиповерховий будинок.

Підприємство отримало згоду на
виготовлення проекту завершення
будівництва зазначеного об'єкту із
зміною його функціонального
призначення під жилий будинок з
вбудованими приміщеннями загального
призначення та благоустроєм території.

ПП «Технострой» провело самочинне
будівництво нежитлового приміщення
(технічного блоку), який фактично є
паркінгом, без отримання дозволу
Інспекції ДАБК на виконання
будівельних робіт та належним чином
затвердженої проектної документації.

Спірний об'єкт не було введено в
експлуатацію, про що свідчить
відсутність акту приймальної комісії
про введення в експлуатацію та
сертифікату відповідності.

Мінуючи законну процедуру введення
об'єкту в експлуатацію та подальшу
державну реєстрацію, у 2007 році ОСОБА_2
звернувся до постійно діючого
третейського суду асоціації
«Економіко правовий союз» з позовом до
ПП «Технострой» про визнання права
власності.

Рішенням суду від 27.07.2007 року визнано
право власності на об'єкт інвестування
- нежитлові приміщення (технічний блок),
які складаються відповідно до
технічного паспорту, виданого КІІ
«МБТІ та РОН» від 09 лютого 2007, №912-неж.
із приміщення «А» площею - 683,3 кв.м.,
приміщення «Б» площею - 609,7 кв.м., площа
допоміжних приміщень - 66,4 кв.м.,
загальна площа 1359,4 кв.м., розташованих
за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та
зобов'язано ПП «Технострой» передати
останньому по акту прийому-передачі у
власність цей об'єкт.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 30.08.2007 задоволено заяву
ОСОБА_2 та видано виконавчий лист за
рішенням постійно діючого
третейського суду асоціації
«Економіко правовий союз» від 27.07.2007.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 13.10.2007 задоволено заяву
прокуратури м. Одеси про перегляд за
нововиявленими обставинами та
скасовано ухвалу Київського районного
суду м. Одеси від 30.08.2007 про видачу
виконавчого листа за рішенням постійно
діючого третейського суду асоціації
«Економіко правовий союз» від 27.07.2007.

Однак, ОСОБА_2 здійснив відчуження
згідно договорів купівлі-продажу від
21.11.2007 46/100 частин, що складає 571.6 кв.м. та
54/100 частин - 679,4 кв.м. нежитлових
приміщень (технічного блоку) ОСОБА_10

У подальшому на підставі нотаріально
посвідчених договорів купівлі-продажу
вказані нежитлові приміщення
(технічного блоку) ОСОБА_10 продала
фізичним особам, а саме: 46/2000, 92/2000 -
ОСОБА_4, 92/2000 - ОСОБА_16, 46/2000 - ОСОБА_12, 46/2000
- ОСОБА_13, 46/2000 - ОСОБА_14, 138/2000 - ОСОБА_9,
46/2000 - ОСОБА_7, 92/2000 - ОСОБА_5 та 54/100 -
ОСОБА_11

Відповідно до положеннь п. 1 ст.203, ст. 215
ЦК України як зазначив прокурор,
вищевказані договори купівлі-продажу
від 21.11.2007 про відчуження ОСОБА_2 46/100
частин, що складає 571.6 кв.м. та 54/100
частин - 679,4 кв.м. нежитлових приміщень
(технічного блоку) на користь ОСОБА_10
мають бути визнані недійсними.

Ліквідація ПП «Технострой» позбавляє
можливості розглядати питання про
знесення самочинно збудованого
об'єкту, оскільки такі вимоги мають
пред'являтися саме до особи, яка
здійснила будівництво, а тому прокурор,
посилаючись на положення ч. 5 ст. 376 ЦК
України, вважав, що є підстави для
визнання за Одеською міською радою, як
за власником земельної ділянки, на якій
розташований спірний об'єкт
нерухомості, права власності на
нежитлові приміщення (технічний блок).

29.07.2014 року заступник прокурора м. Одеси
подав до канцелярії суду заяву про
залишення позову прокурора без
розгляду на підставі п. 5 ч.1 ст. 207 ЦПК
України.

Відповідно до положень ч.2 ст. 46 ЦПК
України відмова органів та інших осіб,
які відповідно до статті 45 цього
Кодексу звернулися до суду в інтересах
інших осіб, від поданої ними заяви або
зміна вимог не позбавляє особу, на
захист прав, свобод та інтересів якої
подано заяву, права вимагати від суду
розгляду справи та вирішення вимоги у
первісному обсязі.

У судовому засіданні представники
Одеської міської ради та Управління
архітектури та містобудування
Одеської міської ради, після подання
прокурором заяви про залишення позову
без розгляду, наполягали на розгляді
судом позовних вимог, поданих
прокурором в їх інтересах.

Третя особа, яка заявляє самостійні
вимоги на предмет спору, ОСББ «Олімп»
звернулася з позовом до ДП
«Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту», в якому
просила визнати ОСББ «Олімп»
правонаступником забудовника ПП
«Технострой» в частині прав та
обов'язків щодо користування земельною
ділянкою - прибудинковою територією
під кадастровим номером :12:014:0026
загальною площею 5338 кв.м., а також
визнати за ОСББ «Олімп» право на
користування земельною ділянкою під
кадастровим номером :12:014:0026 як
прибудинковою територією.

ОСББ «Олімп» зазначало, що ПП
«Технострой», одержавши у власність
«Лікувально-діагностичний комплекс»,
відповідно до ч. 1 та 2 ст. 120 Земельного
кодексу України набув право
користування земельною ділянкою, на
якій цей об'єкт розміщений, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

З ДП «Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту» це
питання було погоджено, оскільки
листом за № 14 від 21 березня 2005 року ДП
«Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту» надав
дозвіл на відчуження земельної ділянки
площею 1,0056 га, відведеної йому на
підставі рішення ОМР, на користь
покупця об'єкту незавершеного
будівництва - ПП «Технострой».

Для оформлення оренди земельної
ділянки ПП «Технострой» було одержано
дозвіл виконкому Одеської міської ради
на проектування № 03.10/2102 від 05 січня 2004
року та архітектурно- планувальне
завдання за №102.

Виконуючи умови Договору ПП
«Технострой» звернулось до міського
голови з листом № 32 від 21 березня 2005
року, в якому просило надати дозвіл на
оформлення оренди земельної ділянки
площею 1,0056 га для завершення
будівництва. Вказаний лист був
скерований за належністю та
Управлінням архітектури і
містобудування ОМР підготовлений
висновок про можливість надання в
оренду земельної ділянки для
проектування і реконструкції об'єкта
від 11 липня 2005 року за № 292/2802, у якому
зазначено, що відповідно до вимог
Земельного кодексу України, можливе
надання ПП «Технострой» земельної
ділянки з земель раніш наданих НДІ
морської медицини рішенням міськради
№ 2417-ХХІІІ від 17 квітня 2001 року по
АДРЕСА_1, у короткострокову оренду,
терміном до 5-ти років, для подальшої
реконструкції об'єкта незавершеного
будівництва і благоустрою прилеглої
території.

ДП «Центр державного земельного
кадастру при Державному комітеті
України по земельних ресурсах»
Одеського міського управління» своїм
листом № 32 від 25 березня 2005 року
підтвердило підготовку проекту
землеустрою по відведенню земельної
ділянки.

Постановою Господарського суду
Одеської області було зобов'язано
Управління земельних ресурсів
Одеської міської ради передати на
розгляд чергової сесії Одеської
міської ради пакет документів для
одержання дозволу ПП «Технострой» на
укладання договору оренди земельної
ділянки розміром 1.0056 га з оформленням
землевідводу за адресою: АДРЕСА_1.

ОСББ «Олімп» вказує, що актом
прийому-передачі від 23 грудня 2011 року
ПП «Технострой» передало, а ОСББ
«Олімп» прийняло житловий комплекс за
адресою АДРЕСА_1 з прибудинковою
територією площею 5338 кв.м. для
благоустрою, що розташована на
земельній ділянці під кадастровим
номером :12:014:0026.

У зв'язку із тим, що 17 травня 2012 року ПП
«Технострой» було ліквідовано, ОСББ
«Олімп» вважає себе правонаступником
ПП «Технострой» в частині прав та
обов'язків щодо земельної ділянки та
наполягає на тому, що має право
користування земельною ділянкою під
кадастровим номером :12:014:0026
площею 1.0053 га.

Ухвалою суду першої інстанції від 13
травня 2013 року закрито провадження у
справі в частині позовних вимог ДП
«Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту» та
прокурора до ПП "Технострой" про
звільнення самовільно зайнятої
частини земельної ділянки у зв'язку із
ліквідацією ПП «Технострой» згідно п. 7
ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 08.08.2014 року в задоволенні всіх
заявлених позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
представники Одеської міської ради та
державного підприємства "Український
науково-дослідний інститут медицини
транспорту" подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі Одеської
міської ради ставиться питання про
скасування рішення суду в зв'язку з тим,
що рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального права, невідповідністю
висновків суду обставинам справи з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог Одеської
міської ради в повному обсязі.

В апеляційній скарзі державного
підприємства "Український
науково-дослідний інститут медицини
транспорту" ставиться питання про
скасування рішення суду в зв'язку з тим,
що рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального права, невідповідністю
висновків суду обставинам справи з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог державного
підприємства "Український
науково-дослідний інститут медицини
транспорту" в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційних скарг, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог державного підприємства
"Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту" та
Одеської міської ради, суд першої
інстанції посилався на те, що 23.12.2004
року між Регіональним відділенням
Фонду державного майна України по
Одеській області та ПП «Технострой»
було укладено договір купівлі-продажу
об'єкта незавершеного будівництвом
лікувально-діагностичного і
лабораторного комплексу,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1
(АДРЕСА_1) шляхом викупу.

Предметом договору був незавершений
будівництвом нежитловий
дев'ятиповерховий будинок, який
перебував на балансі Державного
підприємства «Український
науково-дослідний інститут морської
медицини».

За актом передачі державного майна № 778
від 27.12.2004 року ПП «Технострой»
прийняло вищевказаний об'єкт
незавершеного будівництва (т.4, а.с. 131).

Позивач - Державне підприємство
«Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту» згідно з
наказом Міністерства охорони здоров'я
України № 323 «Про реорганізацію
Державного підприємства «Український
науково-дослідний інститут морської
медицини» від 01.07.2005 року є
правонаступником майнових прав і
обов'язків ДП «Український науково -
дослідний інститут морської медицини».
Останнє було реорганізоване шляхом
приєднання до позивача на правах
структурного підрозділу.

Державному підприємству «Український
науково-дослідний інститут морської
медицини» належало право постійного
користування земельної ділянкою
площею 1,4785 га за адресою: АДРЕСА_1
згідно з державним актом І-ОД № 004709,
який був виданий Одеської міською
радою 29 грудня 2001 року на підставі
рішення Одеської міської ради від 17
квітня 2001 року № 2417 - XXIII.

Листом № 14 від 21.03.2005 року на ім'я
Одеського міського голови ДП
«Український науково-дослідний
інститут морської медицини» надало
згоду на відчуження частини земельної
ділянки площею 1,0056 га на користь ПП
«Технострой» у зв'язку із відчуженням з
державної власності недобудованого
лікувально-діагностичного і
лабораторного комплексу, який
перебував на балансі ДП «Український
науково-дослідний інститут морської
медицини».

За умовами п. 4.3 вищевказаного договору
ПП «Технострой» з моменту переходу до
нього права власності на об'єкт
приватизації вирішує питання відводу,
купівлі чи довгострокової оренди
земельної ділянки під об'єктом
приватизації.

ПП «Технострой» було розроблено та
погоджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
1,0053 га для реконструкції об'єкта
незавершеного будівництва та
благоустрою прилеглої території за
адресою: АДРЕСА_1.

Постановою господарського суду
Одеської області від 05 червня 2006 року у
справі № 28/125-06-2998А, яка набрала
законної сили, позов ПП «Технострой»
задоволено - зобов'язано Управління
земельних ресурсів Одеської міської
ради передати на розгляд чергової
сесії Одеської міської ради пакет
документів для одержання дозволу ПП
«Технострой» на укладання договору
оренди земельної ділянки площею 1,0056 га
з оформленням землевідводу за адресою:
АДРЕСА_1.

Незважаючи на підготовку повного
пакету документів та прийняття
господарським судом зазначеної
постанови, Одеська міська рада
відповідного рішення про передання
земельної ділянки у користування ПП
«Технострой» не прийняла та до
сьогодні питання землекористування
ділянкою площею 1,0056 га за адресою:
АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1) у відповідності до
вимог чинного законодавства України не
вирішено.

ПП «Технострой» отримало згоду на
виготовлення проекту завершення
будівництва зазначеного
недобудованого об'єкту із зміною його
функціонального призначення під жилий
будинок з вбудованими приміщеннями
загального призначення та
благоустроєм території, виконало такі
роботи і 17.11.2010 року отримало
сертифікат відповідності закінченого
будівництвом житлового будинку з
вбудовано - прибудованими приміщеннями
громадського призначення за адресою:
АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1) загальною площею 16689,3
кв.м, тобто ввело будинок в
експлуатацію.

Водночас, ПП «Технострой» здійснило
самочинне будівництво паркінга -
нежитлового приміщення (технічного
блоку) за адресою: АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1), без
отримання дозволу Інспекції ДАБК на
виконання будівельних робіт та
належним чином затвердженої проектної
документації.

За цим фактом Інспекцією ДАБК 24.01.2007
складено припис, 26.01.2007 складено
протокол про правопорушення у сфері
містобудування відносно ПП
«Технострой», а також 29.01.2007 року
прийнято постанову про накладення
штрафу.

Спірний об'єкт нерухомості не було
введено в експлуатацію, про що свідчить
відсутність акту приймальної комісії
про введення в експлуатацію та
сертифікату відповідності.

Мінуючи передбачену законом процедуру
введення об'єкту в експлуатацію та
подальшу державну реєстрацію права
власності на нього, у 2007 році ОСОБА_2
звернувся до постійно діючого
третейського суду асоціації
«Економіко правовий союз» з позовом до
ПП «Технострой» про визнання права
власності.

Рішенням третейського суду від 27.07.2007
визнано право власності на об'єкт
інвестування - нежитлові приміщення
(технічний блок), які складаються
відповідно до технічного паспорту,
виданого КІІ «МБТІ та РОН» від 09 лютого
2007, №912-неж. із приміщення «А» площею -
683,3 кв.м., приміщення «Б» площею - 609,7
кв.м., площа допоміжних приміщень - 66,4
кв.м., загальна площа 1359,4 кв.м.,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1 за
ОСОБА_2 та зобов'язано ПП «Технострой»
передати останньому по акту
прийому-передачі у власність цей
об'єкт.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 30.08.2007 задоволено заяву
ОСОБА_2 та видано виконавчий лист за
рішенням постійно діючого
третейського суду асоціації
«Економіко правовий союз» від 27.07.2007.

На підставі вказаного рішення
третейського суду та виконавчого листа
ОСОБА_2 було зареєстровано право
власності на спірні нежитлові
приміщення (технічний блок).

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 13.10.2011 задоволено заяву
прокуратури м. Одеси про перегляд за
нововиявленими обставинами та
скасовано ухвалу Київського районного
суду м. Одеси від 30.08.2007 про видачу
виконавчого листа за рішенням постійно
діючого третейського суду асоціації
«Економіко правовий союз» від 27.07.2007
року.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 16.05.2012 року було відмовлено у
задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу
виконавчого листа за рішенням постійно
діючого третейського суду асоціації
«Економіко правовий союз» від 27.07.2007
року.

До скасування ухвали Київського
районного суду м. Одеси від 30.08.2007 року
ОСОБА_2 здійснив відчуження згідно
договорів купівлі-продажу від 21.11.2007
46/100 частин, що складає 571.6 кв.м. та 54/100
частин - 679,4 кв.м. нежитлових приміщень
(технічного блоку) ОСОБА_10

У подальшому на підставі нотаріально
посвідчених договорів купівлі-продажу
вказані нежитлові приміщення
(технічного блоку) ОСОБА_10 продала
фізичним особам, а саме: 46/2000, 92/2000 -
ОСОБА_4, 92/2000 - ОСОБА_16, 46/2000 - ОСОБА_12, 46/2000
- ОСОБА_13, 46/2000 - ОСОБА_14, 138/2000 - ОСОБА_9,
46/2000 - ОСОБА_7, 92/2000 - ОСОБА_5 та 54/100 -
ОСОБА_11

ДП «Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту» не надав
належних доказів на підтвердження
того, що він на законних підставах
користується земельною ділянкою за
адресою АДРЕСА_1, на якій розташовані
спірні об'єкти.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 11 грудня 2009 року за позовом
Виконавчого комітету Одеської міської
ради, ДП «Український
науково-дослідний інститут медицини
транспорту» до ПП «Технострой» у
справі № 22-27-31-17-30/75-07-2159, яке набрало
законної сили (т.4, а.с. 25-30), встановлено,
що оскільки перехід права власності на
нерухоме майно до ПП "Технострой" в
процесі приватизації відбувся 27.12.2004
року, на підставі договору купівлі -
продажу та акту приймання-передачі, та
станом на 01.01.2005 року зазначене майно
було знято із балансу ДП "Український
науково дослідний інститут морської
медицини", то на момент реорганізації
ДП "Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту" до нього
не могло перейти право користування
зазначеною земельною ділянкою
оскільки воно вже перейшло до ПП
"Технострой" на підставі договору
купівлі - продажу від 23.12.2004 року
відповідно до ст. 120 Земельного кодексу
України.

Землекористувачем земельної ділянки
розміром 1,47 га, за адресою АДРЕСА_1 була
юридична особа ДП "Український
науково-дослідний інститут морської
медицини", яке в процесі реорганізації
ДП "Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту", було
приєднано до останнього, та таким чином
припинило свою діяльність як
самостійна юридична особа. Відповідно
до п. в ст. 141 Земельного кодексу України
право користування земельною ділянкою
припиняється у разі припинення
діяльності державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій.

Відповідно до п. а) ст. 141 Земельного
Кодексу України право користування
земельною ділянкою також припиняється
на підставі добровільної відмови від
неї. В матеріалах справи наявні листи
відмови від користування земельною
ділянкою площею 1,0056 га від 21.03.2006 року №
14, від 04.05.2005 року № 65/2, які були
надіслані державним підприємством
"Український науково дослідний
інститут морської медицини", до
Одеської міської ради, як
землекористувачем, зазначеної
земельної ділянки.

Постановою господарського суду
Одеської області від 05.06.2006 у справі
№28/125-06-2998А, за позовом ПП "Технострой",
Одеське міське управління земельних
ресурсів було зобов'язано передати на
розгляд чергової сесії Одеської
міської ради пакет документів з
оформленням землевідводу для
укладання договору оренди зазначеної
земельної ділянки з ПП „Технострой",
саме на площу 1,0056 га. за адресою
АДРЕСА_1.

Відповідна постанова була залишена у
силі ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 05.09.2006 року та
набрала законної сили.

Господарський суд дійшов до висновку,
що ДП "Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту", не набув
право користування земельною ділянкою
площею 1,0056 га у процесі реорганізації
колишнього землекористувача ДП
"Український науково-дослідний
інститут морської медицини", а тому у
задоволенні його позовних вимог
відмовив.

Незважаючи на те, що позивач у справі ДП
«Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту» є
правонаступником ДП «Український
науково-дослідний інститут морської
медицини», право постійного
користування земельною ділянкою
автоматично, в порядку
правонаступництва до позивача не
переходить, а виникає на загальних
підставах. Відповідного рішення органу
місцевого самоврядування з приводу
користування позивачем спірною
земельною не приймалося.

Право користування земельною ділянкою
площею 1,0056 га припинилося ще у ДП
«Український науково-дослідний
інститут морської медицини» у зв'язку
із добровільною відмовою від нього,
отже, воно не могло перейти до позивача
ДП «Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту».

Рішенням господарського суду Одеської
області від 16 липня 2010 року за позовом
ДП «Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту» до ПП
«Технострой» у справі № 34-31-22/169-08-4258,
яке також набрало законної сили,
встановлено, що позивач ДП
«Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту» повинен
був здійснити процедуру
переоформлення правовстановлюючого
документу на земельну ділянку у зв'язку
із змінами щодо продажу державного
майна, яке знаходилося на балансі ДП
«Український науково-дослідний
інститут морської медицини» з
урахуванням внесення змін до
установчих документів, пов'язаних зі
зміною організаційно-правової форми
юридичної особи. Викладене свідчить
про те, що позивач - ДП «Український
науково-дослідний інститут медицини
транспорту» використовує земельну
ділянку, на якій розташований об'єкт
незавершеного будівництва, з
порушенням земельного законодавства.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 14 вересня 2010
року у справі за позовом ДП
«Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту» до ПП
«Технострой», № 34-31-22/169-08-4258, яка є
чинною, встановлено, що державний акт
на право постійного користування
земельною ділянкою 1-ОД N9 004709, виданий
Одеською міською Радою 29.12.2001 року на
підставі рішення від 17.04.2001 року
№2417-ХХІІІ, не є підставою для
використання позивачем ДП
«Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту»
земельної ділянки, право на яку він
посвідчує, оскільки його видано інший
юридичній особі - ДП «Український
науково-дослідний інститут морської
медицини».

Одеська міська рада,
Управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради,
Інспекція державного архітектурно -
будівельного контролю в Одеській
області не є сторонами в договорі
купівлі-продажу 46/100 частин нежитлових
приміщень (технічного блоку) в будинку
АДРЕСА_1, укладеному 21.11.2007 між ОСОБА_2 та
ОСОБА_10, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу, зареєстрований
за № 6494, а також в договорі
купівлі-продажу 54/100 частин нежитлових
приміщень (технічного блоку) в будинку
АДРЕСА_1, укладеному 21.11.2007 між ОСОБА_2 та
ОСОБА_10, посвідченому приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу, зареєстрований
за № 6491.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного
суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» відповідно до частини
першої статті 215 ЦК підставою
недійсності правочину є недодержання
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені статтею 203 ЦК, саме на
момент вчинення правочину. У зв'язку з
цим судам необхідно правильно
визначати момент вчинення правочину.

Зміст оспорюваних правочинів щодо
купівлі-продажу, не суперечить вимогам
законодавства, та його сторонами були
додержані усі вимоги, які встановлені
статтею 203 ЦК України, на момент
вчинення правочинів.

За таких обставин, позовні вимоги в
частині визнання недійсними
зазначених договорів не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України, на
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує прав інших осіб.

Згідно п.12 вищевказаної Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних справ від
30 березня 2012 року №6 у справах,
пов'язаних із самочинним будівництвом
нерухомого майна, суди мають
враховувати, що за загальним правилом
особа, яка здійснила або здійснює таке
будівництво, не набуває права
власності на нього (частина друга
статті 376 ЦК).

Разом із цим власник земельної ділянки
набуває право власності на зведені ним
будівлі, споруди та інше нерухоме майно
(частина друга статті 375 ЦК), тому на
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудовано на ній, якщо це
не порушує права інших осіб (частина
п'ята статті 376 ЦК).

Вирішуючи справу за позовом власника
(користувача) земельної ділянки про
визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно, суди
зобов'язані встановлювати усі
обставини справи, зокрема: чи є позивач
власником (користувачем) земельної
ділянки; чи звертався він до
компетентного державного органу про
прийняття забудови до експлуатації; чи
є законною відмова у такому прийнятті;
чи є порушені будівельні норми та
правила істотними.

Системний аналіз положень ст. 376 ЦК
України та роз'яснень Пленуму
касаційної інстанції дозволяє суду
дійти висновку, що частиною п'ятою ст.376
ЦК України встановлюється можливість
визнання саме за забудовником права
власності на об'єкт самочинного
будівництва, якщо при цьому не
порушуються права інших осіб.

Право власності на самочинне збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане саме за особою, яка
здійснила самочинне будівництво, та
лише у випадках, передбачених ст.376 ЦК
України, тобто особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване майно (ч.3 ст.376 ЦК); за
особою - власником (користувачем)
земельної ділянки, яка здійснила
будівництво на цій ділянці, якщо це не
порушує права інших осіб (ч.5 ст.376 ЦК).

Паркінг було побудовано ПП
«Технострой»

В зв'язку з наведеним на підлягають
задоволенню позовні вимоги про
визнання права власності на нежитлові
приміщення (технічний блок) які
складаються із приміщення «А» площею -
683.3 кв.м., приміщення «Б» площею - 609,7
кв.м., загальною площею 1251,0 кв.м.,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, за
Одеською міською радою.

Колегія погоджується з зазначеними
висновками суду першої інстанції.

Як про розгляді справи в суді першої
інстанції так і до апеляційної скарги
державного підприємства "Український
науково-дослідний інститут медицини
транспорту" не надано належних доказів
того, що "Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту" є
належним користувачем спірної
земельної ділянки.

Суд першої інстанції правомірно
зазначив, що 23.12.2004 року між
Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по Одеській
області та ПП «Технострой» було
укладено договір купівлі-продажу
об'єкта незавершеного будівництвом
лікувально-діагностичного і
лабораторного комплексу,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1
(АДРЕСА_1) шляхом викупу.

Державному підприємству «Український
науково-дослідний інститут морської
медицини» належало право постійного
користування земельної ділянкою
площею 1,4785 га за адресою: АДРЕСА_1
згідно з державним актом І-ОД № 004709,
який був виданий Одеської міською
радою 29 грудня 2001 року на підставі
рішення Одеської міської ради від 17
квітня 2001 року № 2417 - XXIII.

Листом № 14 від 21.03.2005 року на ім'я
Одеського міського голови ДП
«Український науково-дослідний
інститут морської медицини» надало
згоду на відчуження частини земельної
ділянки площею 1,0056 га на користь ПП
«Технострой» у зв'язку із відчуженням з
державної власності недобудованого
лікувально-діагностичного і
лабораторного комплексу, який
перебував на балансі ДП «Український
науково-дослідний інститут морської
медицини».

Право користування земельною ділянкою
площею 1,0056 га припинилося ще у ДП
«Український науково-дослідний
інститут морської медицини» у зв'язку
із добровільною відмовою від нього,
отже, воно не могло перейти до позивача
ДП «Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту», що
також підтверджено наведеними судом
першої інстанції рішеннями
господарського суду.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі
Державного підприємства «Український
науково-дослідний інститут морської
медицини», фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгоди заявника
з висновками суду першої інстанції з їх
оцінкою.

Доводи апеляційної скарги Одеської
міської ради є повністю тотожними
змісту позовних вимог (т. 3 а.с. 277-281)
належну оцінку яким дав суд першої
інстанції ухвалюючи рішення, та
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками суду першої інстанції з їх
оцінкою.

Крім того колегія приймає до уваги, що
на підставі нотаріально посвідчених
договорів купівлі-продажу спірні
нежитлові приміщення (технічного
блоку) ОСОБА_10 продала фізичним особам,
а саме: 46/2000, 92/2000 - ОСОБА_4, 92/2000 - ОСОБА_16,
46/2000 - ОСОБА_12, 46/2000 - ОСОБА_13, 46/2000 -
ОСОБА_14, 138/2000 - ОСОБА_9, 46/2000 - ОСОБА_7, 92/2000
- ОСОБА_5 та 54/100 - ОСОБА_11

В позовних вимогах Одеської міської
ради не ставилося питання про
витребування спірного майна від
зазначених осіб.

Згідно з положеннями ЦК України, особа,
яка вважає, що її речові права порушені,
має право звернутися до суду як із
позовом про визнання відповідної угоди
недійсною (ст. ст. 215-235 ЦК України), так і
з позовом про витребування майна з
чужого незаконного володіння (ст. ст. 330,
338 ЦК України).

Положеннями ст. 215 ЦК України
встановлено загальне правило про те, що
правочин є недійсним у зв'язку з
недодержанням у момент його вчинення
стороною (сторонами) загальних вимог,
які необхідні для чинності правочину,
передбачених ст. 203 ЦК України.

Статтею 216 ЦК України визначено
особливі правові наслідки недійсності
правочину. Зокрема, кожна зі сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування, якщо законом не
встановлені особливі умови їх
застосування або особливі наслідки
окремих видів недійсних правочинів.

На угоду, укладену з порушенням вимог
закону, не поширюється загальне
правило про наслідки недійсності
правочину (двостороння реституція),
якщо сам закон передбачає інші
наслідки такого порушення.

Відповідно до вимог ст. 330 ЦК України,
якщо майно відчужене особою, яка не
мала на це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до ст. 388 ЦК України майно не
може бути витребуване у нього.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України
передбачено, що в разі придбання майна
за відплатним договором у особи, яка не
мала права його відчужувати, про що
набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно від
набувача лише у випадку, якщо майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Згідно зі ст. 388 ЦК України добросовісне
придбання можливе тоді, коли майно
придбане не безпосередньо у власника, а
в особи, яка не мала права відчужувати
це майно. Наслідком угоди, укладеної з
таким порушенням, є не двостороння
реституція, а повернення майна з чужого
незаконного володіння (віндикація).

Реституція, як спосіб захисту
цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України),
застосовується лише в разі
наявності між сторонами укладеного
договору, який є нікчемним чи який
визнано недійсним. У зв'язку з цим
вимога про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, за правилами реституції
може бути пред'явлена тільки стороні
недійсного правочину.

Норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може
застосовуватись як підстава позову
про повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, яке
було відчужене третій особі.

У цьому разі майно може бути
витребувано від особи, яка не є
стороною недійсного правочину,
шляхом подання віндикаційного
позову, зокрема від добросовісного
набувача з підстав, передбачених ч. 1 ст.
388 ЦК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України
добросовісність набувача
презюмується. Якщо судом буде
встановлено, що набувач знав чи міг
знати про наявність перешкод до
вчинення правочину, в тому числі й те,
що продавець не мав права відчужувати
майно, це може свідчити про
недобросовісність набувача і є
підставою для задоволення позову про
витребування в нього майна.

Отже, захист прав особи, яка вважає
себе власником майна, можливий шляхом
задоволення віндикаційного позову,
якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК
України, які дають право витребувати
майно у добросовісного набувача.

Одеською міською радою, Управлінням
архітектури та містобудування
Одеської міської ради, Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю в Одеській області заявлялися
вимоги про визнання права власності на
спірні приміщення, та не заявлялися
вимоги про витребування майна у
добросовісних набувачів.

На підставі наведеного колегія
вважає, що суд першої інстанції
порушень норм матеріального та
процесуального права при ухваленні
рішення не допустив, а наведені в
апеляційній скарзі доводи, висновки
суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п. 1, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційні скарги Одеської міської
ради та представника державного
підприємства "Український
науково-дослідний інститут медицини
транспорту" відхилити. Рішення
Київського районного суду м. Одеси від
08.08.2014 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення однак може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів.

Судді
О. А. Ступаков

В. А. Станкевич

О. Д. Варикаша