Провадження №2-з/761/288/2014
У Х В А Л А

іменем України

03 жовтня 2014 року
м.Київ

Суддя Шевченківського районного суду
м.Києва Осаулов А.А., розглянувши заяву
ОСОБА_1 про забезпечення позову у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, відділ примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2014 року до Шевченківського
районного суду м.Києва надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про зняття арешту з майна, -

Також, позивач ОСОБА_1 подала заяву про
забезпечення позову заборони
державному виконавцю відділу
примусового виконання рішень ДВС
України вчиняти дії щодо реалізації
арештованого майна: квартири АДРЕСА_1 і
зупинення звернення стягнення на
вказану квартиру до вирішення цієї
справи по суті.

Необхідність вжиття заходів
забезпечення позову Позивач мотивував
тим, що постановою державного
виконавця відділу ДВС від 31.07.2014 року
було накладено арешт на вищевказану
квартиру, а невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Відповідно до ст.151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом заходи забезпечення позову. У
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено: причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

За змістом п.2,5 ч.1 ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується, зокрема серед
іншого забороною вчиняти певні дії;
зупиненням продажу арештованого майна,
якщо подано позов про зняття з нього
арешту. Суд може застосувати кілька
видів забезпечення позову. Види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про
забезпечення позову розглядається в
день її надходження без повідомлення
позивача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

У відповідності до п.4 постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Приймаючи до уваги наведені норми
процесуального законодавства, з
врахуванням роз'яснення Верховного
Суду України, виходячи з оцінки
обґрунтованості доводів позивача щодо
необхідності вжиття заходів
забезпечення позову з урахуванням
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін;
наявності зв'язку між заходом щодо
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, в тому числі,
спроможності заходів, який заявник
просить вжити у порядку забезпечення
позову, забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення суду
в разі невжиття таких заходів; суд
вважає, що заява про забезпечення
позову підлягає частковому
задоволенню.

З огляду на викладені у заяві про
забезпечення позову обставини та
характер позовних вимог, суд вважає, що
захід забезпечення позову як заборона
вчиняти дії Відповідачу - державному
виконавцю відділу примусового
виконання рішень ДВС України щодо
реалізації арештованого майна:
квартири АДРЕСА_1 є співмірними із
заявленими позовними вимогами, а
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду у випадку
задоволення позову.

Між тим, зазначений у заяві
позивача захід забезпечення позову як
зупинення звернення стягнення на майно
ст.152 ЦПК України не передбачено, а тому
в цій частині заява про забезпечення
позову задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.9 ст. 153 ЦПК України
ухвала про забезпечення позову
виконується негайно в порядку,
встановленому для виконання судових
рішень.

Частиною 2 ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження», зокрема
визначено, що відповідно до цього
Закону підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи: ухвали, постанови судів у
цивільних, господарських,
адміністративних, кримінальних
справах та справах про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом.

Ухвала суду про забезпечення
позову складається з дотриманням
вимог, які ставляться до виконавчого
документа і містяться у ст. 18 вказаного
Закону.

Враховуючи положення ст.17 та ст.17-18
Закону України «Про виконавче
провадження», та керуючись ст.ст. 151-153,
209, 210 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву заяву ОСОБА_1 про забезпечення
позову у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відділ примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України про зняття арешту з
майна, - задовольнити частково.

Заборонити головному державному
виконавцю Відділ примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Рагімовій А.Н. вчиняти
будь-які дії щодо реалізації
арештованого майна, а саме: квартири
АДРЕСА_1.

В задоволенні решти вимог заяви про
забезпечення позову - відмовити.

Виконання ухвали суду покласти на
Відділ примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
(адреса: м.Київ, вул.Артема, 10).

Ухвала про забезпечення позову
підлягає негайному виконанню в
порядку, встановленому для виконання
судових рішень.

Строк пред'явлення до виконання ухвали
суду про забезпечення позову 1 (один)
рік.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м.Києва через
Шевченківський районний суд міста
Києва шляхом подання апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Оскарження ухвали суду про
забезпечення позову не зупиняє її
виконання.

Суддя: