АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №679/1079/14-ц
Провадження №22-ц/792/2009/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого судді - Гринчука
Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

при секретарі Гриньовій А.М.,

з участю представника позивача -
Москалюк С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення кредитної заборгованості з
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» на рішення
Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 28 липня 2014
року, -

встановила:

19 травня 2014 року ПАТ КБ Приватбанк»
(далі - Банк) звернулось в суд з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
посилаючись на те, що відповідно до
кредитного договору від 15.11.2007 року
відповідач отримав кредит в розмірі 5 000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає єдиний договір, укладений між
Банком та ОСОБА_2 Пунктом 9.12. вказаних
Умов та Правил передбачено, що цей
договір діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання, і в разі якщо
ні одна із сторін не поінформує іншу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично лонгується на такий же
термін.

Позичальник станом на 28.02.2014 року має
заборгованість по сплаті отриманих в
кредит коштів в розмірі 16 478 грн. 93 коп.,
а саме: 3841,72 грн. - тіло кредиту; 9226,31 грн.
- заборгованість по відсотках; 2150 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 500 грн. - штраф
фіксована частина; 760,90 грн. - штраф
процентна складова, яку разом з
судовими витратами позивач просив
стягнути з відповідача.

Рішенням Нетішинського міського суду
від 28 липня 2014 року у задоволенні
позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

________________________________________________________________________
________________________

Головуючий у першій інстанції - Стасюк
Р.М. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 19,27

На обґрунтування своїх вимог апелянт
зазначив, що суд допустив порушення
норм матеріального права, прийшов до
необґрунтованого висновку про відмову
в позові в зв'язку з пропуском
позивачем трьохрічного строку
звернення до суду, хоча фактично строк
пропущено не було, оскільки за умовами
кредитного договору строк його дії був
пролонгований у відповідності з його
вимогами, які містяться в п. 9.12. і він є
діючим до цього часу, відповідач своїх
зобов'язань за кредитним договором не
виконав. Відмовляючи в задоволенні
позову суд не взяв до уваги, що навіть
пропустивши строк звернення до суду
позовні вимоги слід було задоволити
виходячи з сум, які були в межах
трьохрічного строку. Судом також
порушено ряд вимог процесуального
закону, оскільки обставини справи були
досліджені неповно та необ'єктивно.

В судовому засіданні представник
Банку підтримала доводи апеляційної
скарги.

ОСОБА_2 та його представник в
судове засідання не з'явилися, про час
та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, про
причини неявки суд не повідомили. В
письмовому запереченні на апеляційну
скаргу просили рішення суду залишити
без змін.

Заслухавши пояснення
представника апелянта, дослідивши
матеріали справи колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Судом встановлено, що відповідно до
кредитного договору від 15.11.2007 року
ОСОБА_2 отримав кредит в Банку в розмірі
5 000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 2,5% на місць на суму
залишку заборгованості за кредитом із
розрахунку 360 днів у році. Підписана
позичальником заява разом з Умовами
надання банківських послуг та
Правилами користування платіжною
карткою складають єдиний договір.

Термін дії кредитного ліміту
збігається з терміном дії платіжної
картки НОМЕР_1, який закінчився 30
листопада 2010 року.

Пунктом 9.12. вказаних вище Умов та
Правил передбачено, що цей договір діє
протягом 12 місяців з моменту його
підписання, і в разі, якщо ні одна із
сторін не поінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий же
термін.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
прийшов до обґрунтованого висновку про
те, що оскільки позивачем були
пропущені строки позовної давності,
встановлені ст.ст. 257, 258 ЦК України, а
відповідач в судовому засіданні
звернувся до суду із заявою про
застосування наслідків спливу строку
позовної давності, тому в стягненні
спірної суми слід відмовити.

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за зобов'язаннями з
визначеним строком викання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (ч. 1 ст. 261 ЦК
України). Початок перебігу позовної
даності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

За висновками Верхового Суду України
про застосування ст. 257 ЦК України до
правовідносин, у яких використовуються
платіжні картки як спосіб
надання/отримання кредитних коштів,
викладеними у постанові від 19.03.2014 року
№6-14цс14, за таким договором, що визначає
щомісячні платежі погашення кредиту та
кінцевий строк повного погашення
кредиту перебіг позовної давності щодо
місячних платежів починається після
несплати чергового платежу, а щодо
повернення кредиту у повному обсязі -
зі спливом останнього дня місяця дії
картки (ст. 261 ЦК), а не закінченням
строку дії договору.

Враховуючи строк дії кредитного
договору, встановлений п. 9.12. Умов і
Правил а також фактичні обставини
справи висновок суду про те, що строк
позовної давності в даному випадку
закінчився, оскільки з дати закінчення
терміну дії платіжної картки - 30.11.2010
року і до дня звернення Банку до суду з
позовом - 19 травня 2014 року минуло більше
трьох років є правильним.

При цьому посилання апелянта на те, що
договір є діючим, оскільки строк його
дії автоматично продовжувався на
підставі п. 9.12. Умов і Правил є
безпідставним, оскільки такі пояснення
не підтверджуються як безпосередньо
умовами кредитного договору, так і
іншими матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Як вбачається з матеріалів справи
строк дії картки, на яку за умовами
договору Банком були перераховані
кредитні кошти ОСОБА_2 закінчився 30
листопада 2010 року, нову кредитну картку
позичальник в Банку не отримував, в
зв'язку з чим позичальник з того часу
об'єктивно був позбавлений можливості
здійснювати свої права щодо
користування кредитними коштами, і
фактично ними не користувався, а отже
доводи Банку про подальшу пролонгацію
кредитного договору є безпідставними.

Посилання апелянта на порушення
судом при розгляді справи норм
процесуального закону, зокрема в
частині дотримання процесуальних прав
Банку, як сторони, диспозитивності
цивільного судочинства, дослідження
доказів безпідставні, об'єктивних
даних, які б вказували на допущення
таких порушень судом матеріали справи
не містять.

Не спростовують висновків суду першої
інстанції й інші доводи апеляційної
скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно
і всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Нетішинського міського
суду Хмельницької області від 28 липня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
Р.С. Гринчук