АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в 1 інстанції -
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах

Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі: Осмолович В.С.

Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м. Києві

Цивільну справу за апеляційною
скаргою

Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Правекс-Банк»

на рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 07 липня 2014 року у
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 в її
інтересах та інтересах неповнолітньої
ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та
піклування Солом»янської районної у м.
Києві державної адміністрації,
Солом»янський районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві
про виселення та зняття з
реєстраційного обліку

Заслухавши доповідь судді Мараєвої
Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 07 липня 2014 року відмовлено
у задоволені позовних вимог Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 в її
інтересах та інтересах неповнолітньої
ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та
піклування Солом»янської районної у м.
Києві державної адміністрації,
Солом»янський районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві
про виселення та зняття з
реєстраційного обліку.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Правекс-Банк» просить скасувати
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 07 липня 2014 року, та
постановити нове яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на незаконність даного
рішення, зокрема, на те, що суд не повно
з»ясував обставини справи, не дав
належної оцінки доказам, порушив норми
матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, 07.10.2008 року між АКБ
«Правекс-Банк», яке змінило свою
організаційно-правову форму та назву
на ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір № 5066-005/08Р
про надання позичальнику кредиту у
сумі 87 500,00 доларів США для споживчих
цілей, строком до 07.10.2033 року, з виплатою
12,49% річних за час фактичного
користування кредитними коштами.

З метою забезпечення виконання
зобов»язань за кредитним договором,
між АКБ «Правекс-Банк», яке змінило
свою організаційно-правову форму та
назву на ПАТ КБ «Правекс-Банк» та
ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №
5066-005/08Р від 07.10.2008 року відповідно до
якого в іпотеку банку передається
належне відповідачці на праві
власності нерухоме майно, а саме:
квартира АДРЕСА_1.

Проте, ОСОБА_1 не належним чином
виконувала умови кредитного договору,
внаслідок чого станом на 22.09.2009 року
утворилася заборгованість на загальну
суму 91 490 доларів США, що за курсом НБУ
на день вчинення розрахунків становить
794 133,20 грн. В наслідок чого АКБ
«Правекс-Банк» 18.10.2009 року звернувся до
суду з позовом про звернення стягнення
на предмет іпотеки.

Рішенням Соломянського районного суду
м. Києва від 18.05.2011 року позов було
задоволено та звернуто стягнення на
квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
ЗУ «Про виконавче провадження», з
дотриманням вимог ЗУ «Про іпотеку» у
рахунок задоволення вимог АКБ
«Правекс-Банк» до ОСОБА_1 по кредитному
договору № 5066-005/08Р від 07.10.2008 року в
розмірі 793 133,20 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
27.10.2011 року змінено рішення суду першої
інстанції від 18.05.2011 року, а саме:
зазначено початкову ціну предмету
іпотеки, яка складає 499 319 грн., а в решті
рішення залишити без змін.

В позовній заяві, позивач посилався на
те, що представник банку Соронович А.А.
20.06.2013 року направила на адресу ОСОБА_1
та ОСОБА_2 вимоги-повідомлення про
звільнення однокімнатної квартири
АДРЕСА_1.

Проте, дане твердження представника
позивача не знайшли свого
підтвердження та було спростоване,
оскільки, вищевказані
вимоги-повідомлення були підписані
Соронович А.А., однак належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували її (його) повноваження
на підписання та направлення таких
повідомлень представником не надано,
крім того, ці вимоги оформлені без
вихідного номера та дати реєстрації, що
робить неможливим ідентифікувати
повідомлення та особу яка їх складала.

Крім того, представник банку посилався
на рекомендовані повідомлення про
вручення поштового відправлення, як
належний доказ того, що банк належним
чином повідомив ОСОБА_1 та її
неповнолітню дитину ОСОБА_2 про
звільнення однокімнатної квартири
АДРЕСА_1 протягом 30 днів на підставі ст.
40 ЗУ «Про іпотеку».

Однак, ці докази не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки,
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення за
номером штрих-коду 232 було
направлено неповнолітній дитині
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є неналежним, а
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення за
номером штрих-коду 240 було
направлено ОСОБА_4, втім, у спірній
квартирі така особа не проживає та не
зареєстрована і в цивільних
правовідносинах з відповідачкою не
перебуває.

Тобто належного повідомлення
відповідачів фактично не було, і
допустимих доказів цього в розумінні
ст.ст. 57-60 ЦПК України суду не надано.

Відповідачка заперечує отримання
повідомлення про виселення з квартири.

Згідно ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд обґрунтовано дійшов
висновку про відмову в задоволені
позовних вимог, оскільки, неотримання
мешканцями письмової вимоги про
виселення, виключає можливість
задоволення позовних вимог про
виселення.

Суд повно з»ясував обставини справи,
дав належної оцінки доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ
«Правекс-Банк» - відхилити, а
рішенняСолом'янського районного суду
м. Києва від 07 липня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: