АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/6045/14
Справа №6/2028/2012
інстанції: Покальчук Ю.М.
Доповідач: Гуцал Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
м.
Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області у складі:

головуючого -
Гуцал Л.В.,

суддів -
Коростійової В.І., Крилової Т.Г.

за участю
секретаря - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Нововодолазького районного суду
Харківської області від 27 лютого 2012
року по справі за поданням виконуючого
обов'язки начальника відділу державної
виконавчої служби Нововодолазького
райнного управління юстиції
Харківської області Несміян Л.В. про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України без вилучення паспортного
документу ОСОБА_1, -

встановила:

У лютому 2012 року виконуючий обов'язки
начальника відділу державної
виконавчої служби Нововодолазького
районного управління юстиції
Харківскої області Несміян Л.В.
звернувся до суду з поданням про
обмеження права виїзду за межі України
боржника ОСОБА_1

Посилався на те, що на примусовому
виконанні у ВДВС Нововодолазького РУЮ
знаходиться виконавче провадження по
виконанню виконавчого листа № 2-809/10,
виданого 21 лютого 2011 року
Нововодолазьким районним судом
Харківської області про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» заборгованості в сумі 92 723,81
гривень. Державним виконавцем були
вжиті необхідні заходи примусового
стягнення, але боржник борг не сплатив.
Заявник вважав, що ОСОБА_1 ухиляється
від сплати боргу та може виїхати за
межі України з метою ухилення від
виконання боргових зобов'язань, що може
ускладнити виконання судового рішення.

Ухвалою Нововодолазького районного
суду Харківської області від 27 лютого
2012 року подання задоволено. Боржника
ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві
виїзду з України до виконання ним
зобов'язань з виплати боргу без
вилучення паспортного документу.
Виконання ухвали покладено на Державну
прикордонну службу України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати ухвалу суду, посилаючись на
те, що судом порушені норми
процесуального права, оскільки не
доведена та обставина, що він
ухиляється від виконання рішення суду.

ОСОБА_1, будучі належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, до суду не з'явився.

Державний виконавець ВДВС
Нововодолазького РУЮ Луговий В.М. проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував та зазначив, що у суду були
всі правові підстави для задоволення
клопотання про обмеження виїзду
боржника за межі України. Крім того,
державний виконавець пояснив, що
зведене виконавче провадження про
стягнення з ОСОБА_1 коштів, у зв'язку зі
зміною місця проживання боржника, було
направлено до Фрунзенського ВДВС
Харківського МУЮ.

Для повного з'ясування обставин справи,
судом була опитана державний
виконавець Фрунзенського ВДВС
Харківського МУЮ ОСОБА_4, яка пояснила,
що боржник будь-яких дій на погашення
заборгованості не здійснював. Крім
того, надала документи які свідчать про
наявність у ОСОБА_1 зобов'язань і за
іншими виконавчими документами,
зокрема, перед ТОВ «Укрпромбанк» в сумі
331 019,97 грн.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення представників
виконавчої служби Нововодолазського
району Харківської області та
Фрунзенського району м.Харкова,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши наведені в скарзі доводи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, який гарантує
деякі права і свободи, не передбачені в
Конвенції та у Першому протоколі до
неї, кожен є вільним залишати будь-яку
країну, включно зі своєю власною. На
здійснення цих прав не може бути
встановлено жодних обмежень, крім тих,
що передбачені законом і є необхідними
в демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські і політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачено законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України, порядок
вирішення спорів у цій сфері
регулюється Законом від 21 січня 1994 р. №
3857-XII "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України" (далі
- Закон № 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону
встановлено, що громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
виїзді за кордон, зокрема, у випадках,
якщо він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням.

Питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
вирішується при виконанні судових
рішень у порядку, передбаченому ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження» та ст. 377-1 ЦПК України,
зокрема в разі доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Ухилення боржника від виконання своїх
зобов'язань є оціночним поняттям.

На час звернення до суду з поданням,
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань покладених на нього
рішенням повинен відбутися, бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

Про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні,
може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12
Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема: - утримуватися
від вчинення дій, які унеможливлюють
чи ускладнюють виконання рішення;
надавати у строк, установлений
державним виконавцем, достовірні
відомості про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він
володіє спільно з іншими особами, про
рахунки у банках чи інших фінансових
установах; своєчасно з'являтися за
викликом державного виконавця;
письмово повідомляти державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Під поняттям ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням, розуміються будь-які свідомі
діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Судом встановлено, підтверджується
матеріалами справи, що на час розгляду
судом першої інстанції подання, на
виконанні ВДВС Нововодолазького РУЮ
перебувало зведене виконавче
провадження про стягнення з боржника
ОСОБА_1 на користь юридичних і фізичних
осіб грошових коштів.

21 лютого 2011 року Нововодолазьким
районним судом Харківської області
було видано виконавчий лист № 2-809/10 про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» заборгованості в
сумі 92 723,81 гривень.

Постановою державного виконавця від 12
березня 2011 року відкрито виконавче
провадження з виконання зазначеного
рішення, яке постановою від 21 березня
2011 року приєднано до зведеного
виконавчого провадження відносно
боржника ОСОБА_1

Під час виконання зазначеного рішення,
державним виконавцем було вжито всіх
необхідних заходів примусового
стягнення, що підтверджується
документами з виконавчого провадження.

Так у березні 2011 року державним
виконавцем при проведенні виконавчих
дій було встановлено, що за ОСОБА_1
зареєстровані транспорні засоби:
автомобіль НОМЕР_1, 2005 року випуску;
автомобіль Шкода Фабіа,д/н НОМЕР_2,2006
року випуску, автомобіль Тойота
Рав-4,д/н НОМЕР_3,2006 року випуску.

З метою виявлення майна ОСОБА_1 та
зареєстрованих за ним транспортних
засобів, 26 квітня 2011 року державним
виконавцем було здійснено вихід за
адресою місця реєстації та проживання
боржника: АДРЕСА_1, але майна, на яке
можливо звернути стягнення, зокрема,
зазначених вище транспортних засобів,
виявлено не було.

28 квітня 2011 року для забезпечення
виконання судового рішення державним
виконавцем винесено постанову про
розшук автотранспортних засобів, які
належать на праві власності боржнику.

24 січня 2012 року ДАІ Нововодолазького РВ
ГУМВС повідомило що місцезнаходження
належних ОСОБА_1 транспортних засобів
встановити не виявилось можливим. У
лютому 2012 року від ДАІ надійшла
повторна відповідь про неможливість
розшукати зазначені транспортні
засоби.

У відповідності до ст.40 Закону України
«Про виконавче провадження» до
Нововодолазького районного суду
Харківської області було направлено
подання щодо розшуку ОСОБА_1

Отже боржник, маючи у власності
транспортні засоби не повідомив
державну виконавчу службу про їх
місцезнаходження, що перешкоджало
проведенню виконавчих дій, зокрема,
щодо реалізації цього майна боржника
для погашення заборгованості.

Зазначені вище обставини свідчать про
ухилення ОСОБА_1 від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
судовим рішенням.

Будь-яких доказів на спростування
викладених обставин ОСОБА_1 суду не
надав.

Доводи ОСОБА_1 про те, що державним
виконавцем не було надано доказів на
підтвердження обізнаності боржника
про відкриття виконавчого провадження
спростовуються матеріалами справи.

Не відповідають встановленим судом
обставинам і доводи апеляційної скарги
стосовно недоведеності державним
виконавцем факту ухилення боржника від
виконання судового рішення.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, його посилання
на порушення судом правових гарантій
свободи виїзду за межі країни, є
безпідставним.

Отже, на час постановлення
оскаржуваної ухвали, у суду були
підстави для задоволення подання. У
разі зміни обставин ОСОБА_1 не
позбавлений права ставити питання про
скасування застосованих до нього
обмежень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу та залишає
ухвалу без змін, якщо судом першої
інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст303,307,312,314,319 ЦПК
України, судова колегія, -

.

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Нововодолазького районного
суду Харківської області від 27 лютого
2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді