Справа № 683/2230/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року
м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області

в складі: головуючої -
судді Сагайдак І.М.

секретаря
Матвіюк О.В.

з участю: позивачки
ОСОБА_1;

відповідачки
ОСОБА_2 та її представника -

адвоката Марисюка С.Д.;

представника
органу опіки та піклування виконкому

Старокостянтинівської міської ради
Деруна А.І.;

прокурора Стефанського С.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинів
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав та
передачу дитини на постійне проживання
бабі,

в с т а н о в
и в:

У серпні 2014 року ОСОБА_1
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 і
просить позбавити її батьківських прав
відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
передати малолітню дитину на постійне
місце проживання їй - бабі ОСОБА_1 за
адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених
позовних вимог посилається на те, що
відповідачка є її донькою та матір»ю
малолітнього ОСОБА_5 Батько дитини
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4. З грудня 2012
року і по даний час дитина постійно
проживає разом із нею та її чоловіком
ОСОБА_7 у трикімнатній квартирі, де для
дитини є окрема кімната. З початку 2013
року ОСОБА_2 ухиляється від виконання
своїх обов»язків по вихованню сина та
тривалий час перебуває на обліку у
лікаря-нарколога з діагнозом «опійна
наркоманія», що носить хронічний
характер, проживає з таким самим хворим
чоловіком. Вважає, що поведінка
відповідачки створює загрозу для
дитини, тому просить позбавити ОСОБА_2
батьківських прав та передати їй онука
на постійне місце проживання.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги у
повному обсязі та просить їх
задоволити, посилаючись на те, що онук
проживає разом із нею близько трьох
місяців, до того вона з чоловіком
проживали в приватному будинку разом
із донькою ОСОБА_2 та її сином ОСОБА_5 по
АДРЕСА_3. Після сварки, яка мала місце
між нею та відповідачкою, вона забрала
онука та переїхала проживати у
квартиру АДРЕСА_1. Зазначає, що ОСОБА_2 з
15 років вживає наркотики, ніде не
працює, не піклується про сина та не
утримує його, проживає із таким самим
як вона чоловіком, а тому це створює
загрозу для дитини.

Відповідачка ОСОБА_2 проти позову
категорично заперечила, посилаючись на
те, що вона любить сина та нікому його
не віддасть. Зазначає, що з самого
народження сина опікується ним та
утримує його. Після смерті чоловіка
вона запросила до себе проживати свою
матір ОСОБА_1 та вітчима ОСОБА_7 Однак,
після чергової сварки 3 місяці назад її
матір забрала дитину та переїхала
проживати на квартиру, не допускає її у
квартиру та не віддає їй дитину.
Вказує, що після смерті чоловіка вона
успадкувала житловий будинок,
автомобіль, грошові кошти, за рахунок
яких утримує дитину, свою матір та
вітчима. На даний час її матір має
кредитні зобов»язання й пропонувала їй
відмовитись від сина, щоб вона могла
отримувати соціальну допомогу в
розмірі 2000 грн., а коли вона не
погодилась, то ОСОБА_1 звернулась в суд
даним позовом. Зазначає, що купує для
сина одежу, продукти, оплачує послуги
дитячого садочку, купила сину на день
народження планшет. Щодо вживання
наркотиків, то на даний час вона
близько 8 місяців проходить метадонову
терапію та не вживає наркотиків.
Вказала, що любить сина та бажає
виховувати його сама.

Представник відповідачки -
адвокат Марисюк С.Д. проти позову також
заперечив, посилаючись на те, що
позивачкою не доведено обставин, які б
свідчили про ухилення ОСОБА_2 від
виконання батьківських обов»язків,
оскільки ОСОБА_1 забрала дитину та не
допускає відповідачку до сина.

Представник органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Старокостянтинівської міської ради
Дерун А.І. підтримав письмовий висновок
та не заперечує проти позбавлення
відповідачки батьківських прав,
посилаючись на те, що вона
самоусунулась від виконання
батьківських обов»язків.

Прокурор Стефанський С.М. просить
позов задоволити.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши надані докази, суд вважає,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень п.2 та п.4
ст.164 СК України мати, батько можуть
бути позбавлені судом батьківських
прав, якщо вона, він ухиляються від
виконання своїх обов»язків по
вихованню дитини або ж є хронічними
алкоголіками або наркоманами.

Згідно із статтею 165 СК України
право на звернення до суду з позовом
про позбавлення батьківських прав
мають один з батьків, опікун,
піклувальник, особа, в сім»ї якої
проживає дитина, заклад охорони
здоров»я, навчальний або інший дитячий
заклад, в якому вона перебуває, орган
опіки та піклування, прокурор, а також
сама дитина, яка досягла чотирнадцяти
років.

Відповідно до проз»ясень, даних в
пунктах 16 та 18 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007
року, ухилення батьків від виконання
своїх обов»язків має місце, коли вони
не піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі, не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїх
обов»язків.

Зважаючи на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
суд може у виняткових випадках при
доведеності винної поведінки когось із
батьків або їх обох з урахуванням її
характеру, особи батька і матері, а
також інших конкретних обставин справи
відмовити в задоволенні позову про
позбавлення цих прав, попередивши
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини (дітей) і
поклавши на орган опіки та піклування
контроль за виконанням ним
батьківських обов»язків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
матір»ю малолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком дитини є ОСОБА_6,
який ІНФОРМАЦІЯ_4 помер. Позивачка
ОСОБА_1 є матір»ю відповідачки ОСОБА_2
та бабою малолітнього ОСОБА_6. Дитина
відвідує дошкільний навчальний заклад
№5 «Чебурашка» м. Старокостянтинів.
Близько трьох місяців малолітній
ОСОБА_5 проживає разом із бабою ОСОБА_1
та її чоловіком ОСОБА_7 у квартирі
АДРЕСА_1. Перед цим дитина проживала
разом із матір»ю ОСОБА_2 у житловому
будинку по АДРЕСА_3. Разом з ними
проживали також матір відповідачки
ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_7 Біля трьох
місяців назад між сторонами виникла
сварка, після чого ОСОБА_1 та її чоловік
забрали малолітнього ОСОБА_5 та
переїхали проживати у квартиру
АДРЕСА_1. На даний час сторони
перебувають у вкрай неприязних
відносинах.

Зазначені обставини сторонами не
оспорюються та підтверджуються:
свідоцтвом про народження ОСОБА_5,
свідоцтвом про смерть ОСОБА_6,
свідоцтвом про народження
відповідачки.

Судом також встановлено і ці
обставини підтвердила в судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1, що з часу,
як малолітній ОСОБА_5 проживає разом із
бабою ОСОБА_1, відповідачка відвідувала
сина, брала його на прогулянки,
провідувала сина у дитячому садку,
подарувала на день народження сину
ІНФОРМАЦІЯ_5 планшет.

В судовому засіданні ОСОБА_2
неодноразово наголошувала, що вона
весь час виховувала сина та має бажання
в подальшому приймати участь у його
вихованні, хоче забрати сина, однак
через конфлікт, який виник між нею та
позивачкою, остання перешкоджає їй
бачитись із сином та не віддає дитину.

Суд критично оцінює показання
свідків ОСОБА_7, який є вітчимом для
відповідачки, та ОСОБА_9 - сестри
відповідачки, які вказували, що ОСОБА_2
не займається вихованням сина та не
утримує його, є поганою матір»ю,
постійно вживає наркотики, займається
виготовленням наркотичних засобів,
оскільки зазначені свідки перебувають
у вкрай неприязних відносинах із
ОСОБА_2 та зацікавлені у позбавленні її
батьківських прав.

Згідно акту обстеження
матеріально-побутових умов проживання
ОСОБА_2, складеного 16 вересня 2014 року
комісією органу опіки та піклування
виконавчого комітету
Старокостянтинівської міської ради,
ОСОБА_2 проживає у житловому будинку по
АДРЕСА_3, який складається із трьох
кімнат з усіма зручностями,
вмебльованому, є уся необхідна
побутова техніка, санітарно-гігієнічні
умови проживання задовільні.

Як пояснив в судовому засіданні
представник органу опіки і піклування
виконавчого комітету
Старокостянтинівської міської ради
Дерун А.І. при неодноразовому
спілкуванні з матір»ю та дитиною
вбачається як прихильність ОСОБА_7 то
матері ОСОБА_2 так і прихильність
ОСОБА_2 до сина, в ході проведення
соціального супроводу цієї родини не
було виявлено жодних фактів
застосування матір»ю насильства по
відношенню до ОСОБА_7.

Опитана в судовому засіданні
практичний психолог ДНЗ №5 «Чебурашка»
ОСОБА_10 пояснила, що малолітній ОСОБА_5
піддається впливу й прихильний до того
хто більше його пожаліє, однак в ході
занять виявила прихильність дитини як
до матері так і до баби.

Згідно ст.12 Конвенції ООН «Про права
дитини» від 20 листопада 1989 року, яка
ратифікована Україною у 1991 році,
держави учасниці забезпечують дитині,
здатній сформулювати власні погляди,
право вільно висловлювати ці погляди з
усіх питань, що стосуються дитини,
причому поглядам дитини приділяється
належна увага згідно з її віком і
зрілістю.

Відповідно до положень ст.171 СК
України дитина має право на те, щоб бути
вислуханою батьками, іншими членами
сім»ї, посадовими особами з питань, що
стосуються її особисто, а також з
питань сім»ї. Дитина, яка може
висловити свою думку, має бути
вислухана при вирішенні між батьками,
іншими особами спору щодо її виховання,
місця проживання, у тому числі при
вирішенні спору про позбавлення
батьківських прав.

Малолітній ОСОБА_5 в судовому
засіданні пояснив, що проживає з
бабусею ОСОБА_1, сумує трохи за мамою, а
також, що мама нещодавно навідувала
його у садочку та принесла шоколадку.
При цьому при опитуванні дитини стало
зрозуміло, що силу свого малолітнього
віку він не взмозі висловити свою думку
з приводу даного спору.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язані довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Позивачкою не надано жодних
доказів того, що ОСОБА_2 є хронічною
наркоманкою.

Навпаки, згідно довідки
Старокостянтинівської ЦРЛ №1323 від 16
вересня 2014 року ОСОБА_2 на обліку у
лікарів психіатра та невропатолога не
перебуває, однак перебуває на обліку у
лікаря-нарколога з діагнозом
наркоманія (психічні і поведінкові
розлади внаслідок вживання опіоїдів),
однак її залежність є контрольованою.

Зі слів самої ОСОБА_2, а також це
підтвердила і позивачка, близько 8
місяців вона проходить метадонову
терапію, що є одним із способів
лікування наркоманів, який виключає
стихійне вживання наркотиків.

Відповідно до положень ч.4 та 5 ст. 19 СК
України у справах про позбавлення
батьківських прав орган опіки та
піклування подає суду письмовий
висновок щодо розв»язання спору на
підставі відомостей, одержаних у
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитись з
висновком органу опіки та піклування,
якщо він є недостатньо обґрунтованим,
суперечить інтересам дитини.

У своєму висновку від 18 вересня 2014
року орган опіки та піклування
виконавчого комітету
Старокостянтинівської міської ради не
заперечує проти позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина
ОСОБА_5, оскільки матір самоусунулась
від виконання своїх батьківських
обов»язків.

При вирішенні даного спору суд не
бере до уваги висновок органу опіки та
піклування, оскільки він є
неконкретним й у ньому не має чіткої
відповіді щодо доцільності чи не
доцільності позбавлення матері
батьківських прав з врахуванням
інтересів дитини.

Оцінюючи усі досліджені докази в
їх сукупності, суд дійшов висновку, що
незважаючи на те, що останніх три
місяці ОСОБА_2 в певній мірі нехтує
своїми батьківськими обов»язками щодо
свого сина ОСОБА_5, не вживає заходів
щодо повернення сина, виправдовуючись
тим, що позивачка його силоміць утримує
у себе, однак вживає заходів щодо
спілкування з сином та щодо його
утримання, перебуває на обліку у
лікаря-нарколога, однак її залежність
носить контрольований характер, має
установку на здоровий спосіб життя, має
намір та бажання в подальшому
виконувати свої батьківські обов»язки
належним чином, про що свідчить її
категоричне заперечення проти позову.

Оскільки позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом
впливу, враховуючи конкретні обставини
справи, відомості про особу
відповідачки, прихильність до неї
дитини, суд вважає, що позбавлення
ОСОБА_2 батьківських прав є
передчасним, а тому в задоволенні
позову в цій частині слід відмовити.
При цьому ОСОБА_2 слід попередити про
необхідність змінити ставлення до
виховання дитини, а на орган опіки і
піклування слід покласти контроль за
виконанням нею своїх батьківських
обов»язків.

Що стосується позовних вимог
ОСОБА_1 про передачу їй на підставі ч.4
ст.167 СК України на постійне проживання
малолітнього ОСОБА_5, то ці вимоги також
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Стаття 167 СК України врегульовує
питання влаштування дитини, батьки
якої позбавлені батьківських прав.

Частиною 4 вищезазначеної статті
передбачено переважне право, зокрема
баби перед іншими особами на передачу
їй дитини у разі, коли дитина не може
бути передана другому з батьків.

Аналіз вищезазначених
нормативних положень свідчить про те,
що дитину може бути передано бабі лише
у тому випадку, коли один із батьків
дитини позбавлений відносно неї
батьківських прав, а другому з батьків
дитину передати не можна.

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 не
позбавлена батьківських прав відносно
сина ОСОБА_5, тому у суду відсутні
правові підстави, передбачені ч.4 ст.167
СК України, для передачі дитини на
постійне місце проживання позивачці.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 164, 165, 167 СК України, суд

в и р
і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
прав та передачу дитини ОСОБА_5 на
постійне проживання бабі відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про
необхідність змінити ставлення до
виховання сина ОСОБА_5.

Покласти на орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Старокостянтинівської міської ради
Хмельницької області контроль за
виконанням ОСОБА_2 своїх батьківських
обов»язків по відношенню до сина
ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Хмельницької області через
Старокостянтинівський районний суд
шляхом подання в десятиденний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: