Справа № 360/1038/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
Бородянський
районний суд

Київської області в складі: головуючої
- судді Міланіч А.М.

при секретарі -
Хоменко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Бородянка
цивільну справу за позовом повного
товариства «Ломбард «Екю» ОСОБА_1 і
Компанія» до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди,

в с т а н о в и в :

В травні 2014 року позивач звернувся
до суду з вказаним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що відповідачка ОСОБА_2
з 7 лютого 2011 року працювала в ПТ
«Ломбард «Екю» на посаді
касира-оцінника і до її посадових
обов'язків відносилось збереження
ввірених їй товариством матеріальних
цінностей, грошових коштів та
дорогоцінних металів в касі відділення
№ 1 в смт.Клавдієво-Тарасове
Бородянського району Київської
області. 7 лютого 2011 року з
відповідачкою було укладено договір
про її повну матеріальну
відповідальність за збереження
ввірених їй матеріальних цінностей,
грошових коштів та дорогоцінних
металів.

19 травня 2013 року на підставі наказу
від 18 травня 2013 року була проведена
інвентаризація грошових коштів в касі
та заборгованості за договорами позик,
інвентаризація дорогоцінних металів,
що зберігаються у відділенні ломбарду,
в результаті якої було виявлено
нестачу грошових коштів в касі в сумі 11
380,15 грн., грошових коштів, виведених,
але не переданих відповідачкою на
центральну касу за видатковими
касовими ордерами № 830 та 831 від 18
травня 2013 року в сумі 7 500 грн., позики за
підробленими договорами фінансових
кредитів в сумі 18 100 грн., відсотків за
вказаними договорами позики в сумі 7
523,10 грн., а всього на суму 44 503,25 грн.
Вказані договори вважаються
підробленими, так як на час проведення
інвентаризації були відсутні
дорогоцінні метали під заставу виданих
коштів, дані кошти фізичними особами не
отримувались і підписи у видаткових
касових ордерах їм не належать.

Тому просив стягнути з відповідачки на
свою користь на відшкодування завданої
товариству матеріальної шкоди 44 503,25
грн.

В судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_3 і ОСОБА_4 позов
підтримали та викладене підтвердили.

Відповідачка та її представник ОСОБА_5
в судовому засіданні позов не визнали,
посилаючись на те, що нестача коштів та
матеріальних цінностей у ломбарді
виникла не з вини відповідачки, так як
доступ до сейфу, де зберігались дані
цінності і кошти, мали ще кілька осіб,
ніяких фіктивних договорів
відповідачка не оформляла та коштів не
брала.

Вислухавши пояснення представників
позивача, відповідачки та її
представника, покази свідків ОСОБА_1,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши письмові
докази по справі, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що згідно наказу ПТ
«Ломбард «Екю» ОСОБА_1 і Компанія» №1
від 07 лютого 2011 року відповідачку
ОСОБА_2 з 7 лютого 2011 року було прийнято
на роботу на посаду касира-оцінювача і
в цей же день з нею було укладено
письмовий трудовий договір та договір
про повну індивідуальну матеріальну
відповідальність, за яким вона
(відповідачка) прийняла на себе повну
матеріальну відповідальність за
забезпечення збереження ввірених їй
підприємством матеріальних цінностей
(а.с.10-11,108).

19 травня 2013 року на підставі наказу ПТ
«Ломбард «Екю» ОСОБА_1 і Компанія» №
18/05/2013 від 18 травня 2013 року була
проведена інвентаризація грошових
коштів в касі та інвентаризація
дорогоцінних металів у відділенні
ломбарду №1 в смт.Клавдієво-Тарасове,
де працювала відповідачка ОСОБА_2, в
результаті якої було виявлено нестачу
грошових коштів в касі в сумі 11 380,15 грн.,
грошових коштів, виведених, але не
переданих відповідачкою на центральну
касу за видатковими касовими ордерами
№ 830 та 831 від 18 травня 2013 року в сумі 7 500
грн., позики за підробленими договорами
фінансових кредитів в сумі 18 100 грн., в
тому числі нестача дорогоцінних
металів за даними договорами на суму 17
331,63 грн., відсотки за вказаними
договорами позики склали 7 523,10 грн., а
всього виявлена нестача на суму 44 503,25
грн. (а.с.12-41,44).

Згідно наказу № 20/05/2013-1к від 20 травня 2013
року ОСОБА_2 була звільнена з роботи за
втрату довіри до неї на підставі п.2 ст.41
КЗпП України (а.с.104).

Відповідно до ст.130 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків. При покладенні
матеріальної відповідальності права і
законні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації
винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника.

Згідно п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України
відповідно до законодавства
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до статті 1351 цього Кодексу
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

В обгрунтування своїх вимог щодо
стягнення з відповідачки коштів на
відшкодування сум позики та відсотків
по них в загальному розмірі 25 623,10 грн.
позивач посилається на те, що договори
з фізичними особами по наданню даних
позик були підроблені відповідачкою, в
дійсності кошти вказаним особам не
надавались, а були привласнені самою
відповідачкою.

Однак, дані обставини не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні,
жодних доказів щодо цього суду не
надано. В той же час, як вбачається з
копій актів експертної оцінки
заставленого майна та видаткових
касових ордерів, спірні кошти були
видані відповідачкою фізичним особам,
в чому вони розписались. При цьому суд
не приймає до уваги посилання
представників позивача на те, що
підписи у вказаних документах виконані
не самими отримувачами коштів,
оскільки, знову ж таки, доказів цього
суду не надано.

Проте, як вбачається з актів
інвентаризації, виявлено відсутність
виробів із дорогоцінних металів,
наданих вказаними фізичними особами в
заставу для отримання позики, які
приймала відповідачка.

За таких обставин суд вважає, що
відповідачка, як матеріально
відповідальна особа, має нести
відповідальність за нестачу вказаного
майна. При цьому суд не приймає до уваги
посилання відповідачки на те, що в
деяких актах та видаткових касових
ордерах підпис від її імені виконаний
не нею, так як доказів цього суду теж не
надано.

Оскільки вартість даних виробів
визначена в актах експертної оцінки та
вказана а акті інвентаризації, то суд
вважає за можливе встановити суму
збитків, виходячи з даної вартості, яка
складає в загальній сумі 17 331,63 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
оскільки відповідачка взяла на себе
повну матеріальну відповідальність за
забезпечення збереження ввірених їй
товариством матеріальних цінностей, то
суд вважає за необхідне, частково
задовольняючи позов, стягнути з ОСОБА_2
на користь ПТ «Ломбард «Екю» ОСОБА_1 і
Компанія» на відшкодування завданої
шкоди 36 211,78 грн., що становить нестачу
грошових коштів в касі в сумі 11 380,15 грн.,
грошових коштів, виведених, але не
переданих відповідачкою на центральну
касу за видатковими касовими ордерами
№ 830 та 831 від 18 травня 2013 року в сумі 7 500
грн. та вартість нестачі дорогоцінних
металів в сумі 17 331,63 грн.

При цьому суд не приймає до уваги
посилання відповідачки на те, що дана
нестача виникла не з її вини, а
внаслідок незабезпечення позивачем
умов для збереження майна та доступ до
сейфу, де зберігались цінності, інших
осіб, оскільки як показали в судовому
засіданні свідки ОСОБА_1, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, нестачу було виявлено після
трьохтижневої роботи однієї лише
відповідачки при передачі нею зміни та
єдиних ключів від сейфу іншому касиру і
ніхто з працівників в цей період
доступу до сейфу не мав, слідів його
зламу не виявлено. Крім наявності
металевого сейфу, збереження цінностей
забезпечене ще встановленими гратами в
приміщенні, де він знаходиться, та
охоронною сигналізацією, що вбачається
з матеріалів справи (а.с.46-49,110-116) та
визнається сторонами. За таких
обставин суд вважає, що товариством
повною мірою забезпечено умови для
збереження матеріальних цінностей і
нестача виникла саме з вини
відповідачки.

Так як позов судом частково
задовольняється, то на підставі ст.88
ЦПК з відповідачки необхідно стягнути
на користь позивача на відшкодування
витрат по сплаті судового збору 362,11
грн. ( 1% від 36 211,78 грн.).

Керуючись ст.10,11,209,212-215,218 ЦПК
України, ст..132,134,ст.135-1,135-3,232,233 КЗпП
України, суд

в и р і ш и в :

Позов повного товариства «Ломбард
«Екю» ОСОБА_1 і Компанія» до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь повного
товариства «Ломбард «Екю» ОСОБА_1 і
Компанія» на відшкодування завданої
шкоди 36 211 ( тридцять шість тисяч двісті
одинадцять) гривень 78 копійок та на
відшкодування витрат по сплаті
судового збору 362 (триста шістдесят дві)
гривні 11 копійок.

В іншій частині в позові
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Київської області через Бородянський
районний суд Київської області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя А.Міланіч