Номер провадження 2/643/5045/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21.10.2014 року суддя Московського
районного суду м. Харкова Крівцов Д.А.,
розглянувши заяву ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2, про забезпечення
позову у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом, в якому
просить стягнути з відповідача на свою
користь грошові кошти в загальному
розмірі 485552,13 грн.

В обґрунтування
позову зазначив, що 30.03.2012 року між ним
та відповідачем було укладено договір
позики, відповідно до умов якого
позивач передав відповідачу грошові
кошти в розмірі, еквівалентному 31455,00
доларів США за офіційним курсом НБУ
станом на день укладення договору, а
відповідач зобов'язався повернути
вказані грошові кошти до 30.04.2012 року.
Проте до теперішнього часу грошові
кошти позивачу не повернуті, в зв’язку
з чим він звернувся до суду з дійсним
позовом.

Ухвалою
Московського районного суду м. Харкова
від 21.10.2014 року відкрито провадження у
вказаній цивільній справі.

Позивачем подано
заяву про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на майно та грошові
кошти, що належать відповідачу.

В обґрунтування
заяви зазначено, що за наявними у
позивача даними, відповідач має також
зобов'язання перед третіми особами, в
зв'язку з чим в разі відчуження
відповідачем належного їй майна на
користь третіх осіб виконання рішення
суду може бути ускладненим або взагалі
неможливим.

Згідно до ч. 3 ст.
151 ЦПК України забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Відповідно до ч. 1
ст. 153 ЦПК України заява про
забезпечення позову розглядається
судом, у провадження якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В постанові № 9
від 22.12.2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
Пленум Верховного Суду України звернув
увагу на те, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позовних
вимог; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Згідно п. 1, 2 ч. 1
ст. 152 ЦПК України позов забезпечується
в тому числі накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належить
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб, а також забороною
вчиняти певні дії.

Як вбачається з
наданих позивачем копії договору
грошової позики від 30.03.2012 року, а також
копії розписки від 30.03.2012 року,
відповідач отримала від позивача
грошові кошти в національній валюті
України і розмірі, еквівалентному 31455,00
доларів США за офіційним курсом НБУ
станом на день укладення договору, та
зобов'язалась повернути вказані
грошові кошти позивачу в строк до 30.04.2012
року. Згідно доводів позовної заяви,
відповідачем зазначені грошові кошти
повернуті не були.

Таким чином, з
доводів позовної заяви та досліджених
судом доказів вбачається, що між
сторонами виник спір щодо стягнення
грошових коштів за договором позики.

Враховуючи, що
позивач звернувся до суду з позовними
вимогами майнового характеру, а також
враховуючи обсяг вказаних вимог та
доводи позивача, викладені в заяві про
забезпечення позову, суд приходить до
висновку, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити або
зробити неможливим виконання
можливого рішення суду про задоволення
позовних вимог.

За таких обставин
суд приходить до висновку щодо
наявності передбачених чинним
законодавством України підстав для
вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3
ст. 152 ЦПК України види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Станом на день
розгляду заяви про забезпечення позову
у суду відсутні дані щодо конкретного
майна, яке належить відповідачу на
праві власності.

За таких обставин
суд приходить до висновку, що вимоги
заявника щодо накладення арешту на все
майно та грошові кошти відповідача є
неспівмірними із заявленими ним
вимогами, в зв'язку з чим вважає за
необхідне задовольнити заяву про
забезпечення позову частково, в межах
вартості такого майна, яка дорівнює
розміру заявлених позовних вимог, а
саме 485552,13 грн.

Крім того, суд
вважає, що вимоги заявника щодо
накладення арешту на інше майно
відповідача, крім грошових коштів,
також є неспівмірними із заявленими
позовними вимогами та будуть
перешкоджати відповідачу можливості
користуватись та володіти належним
йому майном.

Враховуючи
наведене, суд приходить до висновку, що
заборона відчуження належного
відповідачу іншого майна, крім
грошових коштів, є достатнім видом
забезпечення позову, який
гарантуватиме можливість виконання
рішення суду в разі задоволення
позовних вимог.

За таких обставин
суд вважає за необхідне частково
задовольнити заяву та забезпечити
позов шляхом накладення арешту на
грошові кошти, належні відповідачу, та
заборони відчуження іншого майна,
належного відповідачу, в межах суми
грошових коштів та вартості майна в
розмірі 485552,13 грн.

Виконання ухвали
суд доручає органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ч. 9
ст. 153 ЦПК України ухвала про
забезпечення позову виконується
негайно в порядку, встановленому для
виконання судових рішень.

Згідно ч. 10 ст. 153
ЦПК України оскарження ухвали про
забезпечення позову не зупиняє її
виконання, а також не перешкоджає
подальшому розгляду справи.

Роз’яснити
ОСОБА_3, що відповідно до ч. 4 ст. 154 ЦПК
України особа, щодо якої вжито заходи
забезпечення позову без її
повідомлення, протягом п’яти днів з
дня отримання копії ухвали може подати
суду заяву про її скасування.

Роз’яснити ОСОБА_3, що відповідно
до ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України суд може за
заявою однієї сторони і зважаючи на
пояснення другої сторони, допустити
заміну одного способу забезпечення
позову іншим. У разі забезпечення
позову про стягнення грошових коштів
відповідач може з дозволу суду замість
допущеного виду забезпечення внести на
депозитний рахунок суду суму,
зазначену в позовній заяві.

Керуючись ст.151-153,
208-210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, яка
діє в інтересах ОСОБА_2, про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах
ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором позики -
задовольнити частково.

Накласти арешт на
грошові кошти, належні ОСОБА_3, а також
заборонити відчуження іншого майна,
належного ОСОБА_3, в межах суми грошових
коштів та вартості майна в розмірі
485552,13 грн.

В іншій частині
заяви - відмовити.

Виконання ухвали
доручити Московському відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції.

Ухвала може бути
оскаржена в апеляційному порядку до
апеляційного суду Харківської області
через Московський районний суд міста
Харкова шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Крівцов
Д.А.