Справа № 159/5891/14-ц
Провадження № 2/159/1349/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
21 жовтня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

під головуванням судді Окостень І.В.,

при секретарі Конашук М.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Дубівської
сільської ради Ковельського району
Волинської області про визнання права
власності на нерухоме майно в пордку
спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулося до суду із указаним
позовом, який обґрунтувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько
ОСОБА_3. Померлому за життя належав
житловий будинок та господарські
будівлі, що знаходяться у АДРЕСА_1, але
правовстановлюючі документи відсутні
і оформити спадщину на це майно вона
позбавлена можливості. Просила визнати
за нею в порядку спадкування право
власності на вказане будинковолодіння.

У судовому засіданні позивач
підтримала заявлений позов, просила
його задовольнити з підстав, наведених
у позовній заяві.

Відповідач Дубівська сільська рада
Ковельського району у судове засідання
свого представника не направив, подав
заяву про відсутність заперечень проти
заявленого позивачем позову та
слухання справи без участі
представника.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
суд приходить до висновку, що позов
підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше не встановлено
судом або законом.

Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинялися внаслідок його смерті.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1223, ст. 1261 ЦК
України право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту право на
спадкування за законом, зокрема, у
першу чергу, мають діти спадкодавця.

Як вбачається із свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року у віці 81 років у с. Бахів
Ковельського району (а.с.4).

Дружина ОСОБА_3 померла у 2000 році (а.с.5).

Позивач ОСОБА_1 є його дочкою, що
стверджується копіями свідоцтв про
народження серії НОМЕР_3 від 02 грудня 1955
року та про укладення шлюбу серії
НОМЕР_2 від 11 березня 1994 року (а.с.8).

Отже, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем
померлого ОСОБА_3 за законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1270
ЦК України спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
шести місяців він не заявив про відмову
від неї.

Згідно із відміткою у паспорті
громадянина Україна позивач була
зареєстрована в одному будинку із
спадкодавцем на день його смерті (а.с.6,
9).

Як вбачається з матеріалів спадкової
справи, копія якої надана суду
Ковельською районною державною
нотаріальною конторою, після смерті
ОСОБА_3 із заявами про відмову у
прийнятті спадщини звернулися ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 (а.с.37-38). Тобто, спадщину
прийняла тільки позивач.

Частина 3 ст. 1296 ЦК України встановлює,
що відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

З довідок від 20 лютого та 03 жовтня 2014
року № 580, 490, виданих Дубівською
сільською радою Ковельського району,
вбачається, що згідно із записами в
погосподарській книзі №9, ОСОБА_3 був
головою господарства, що у АДРЕСА_1.
Будинок побудований у 1971 році. У
вказаному будинку він проживав і був
зареєстрований по день смерті. На час
його смерті у будинку проживала його
дочка із своєю сім'єю. Заповіт від його
імені сільською радою не посвідчувався
(а.с.6, 39).

У Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно відсутні відомості про
право власності на мано, що розташоване
за вказаною адресою (а.с. 35, 36).

За повідомленням архітектурного бюро
Ковельського району ОСОБА_3 виготовив і
отримав у 1968 році будівельний паспорт
на забудову земельної ділянки у с.
Бахів Ковельського району (а.с.42).

З наданої суду комунальним
підприємством «Волинське обласне бюро
технічної інвентаризації» технічної
справи вбачається, що станом на 1987 рік
будинок у с. Бахів Ковельського району
вже був збудований ОСОБА_3І (а.с.47).

05 травня 2014 року ТОВ «Бюро оцінки та
інвентаризації» виготовлено технічний
паспорт на вказаний об'єкт нерухомого
майна, у якому відсутні відомості про
наявність самочинного будівництва (а.с.
11-17).

Станом на 06 травня 2014 року вартість
вказаного будинку згідно з висновком
суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_6
складає 88768 грн. (а.с.18).

З урахування зазначених обставин та
відповідно до наведених норм
законодавства суд приходить до
висновку про наявність підстав для
визнання за позивачем права власності
на вказане спадкове майно після смерті
ОСОБА_3

Виходячи із характеру спору та за
відсутності заперечень відповідача
щодо задоволення заявленого позову,
судові витрати у справі слід залишити
за позивачем.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК
України, на підставі ст. 328 1216, 1218, 1223, 1261,
1296 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок, господарські будівлі
та споруди, що знаходяться на АДРЕСА_1, в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий:І. В. Окостень