АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №677/2217/13-ц
Провадження №22-ц/792/1942/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Заїки В.М., Варвус Ю.Д.

при секретарі Гриньовій А.М.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Красилівського районного суду
Хмельницької області від 29 липня 2014
року цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог - ОСОБА_8, про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників сторін, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ПАТ КБ
«Приватбанк» зазначало, що відповідно
до укладеного договору № НМКWGА
від 08.09.2008 р. відповідачка ОСОБА_8
отримала кредит у розмірі 41743,00 дол. США
зі сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 15% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 08.09.2013 р.
Погашення заборгованості повинно було
здійснюватися щомісяця в період сплати
платежами по тілу кредиту, відсоткам,
комісії, а також іншим платежам. В
порушення вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України та умов договору відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав.

У зв'язку з цим, оскільки рішення суду
про стягнення заборгованості за
кредитом з ОСОБА_8 не виконано, в
рахунок погашення заборгованості по
кредиту позивач просив звернути
стягнення на будинок по АДРЕСА_1 та
виселити ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_8 із вказаного
будинку.

Рішенням Красилівського
районного суду від 29 липня 2014 року в
задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк»
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просить скасувати
рішення суду першої інстанції і
ухвалили нове рішення про задоволення
позову в повному обсязі.

На підтвердження незаконності
рішення зазначається, що суд першої
інстанції не довів необхідність
застосування до правовідносин, що
виникли між сторонами, Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», оскільки такий Закон може
застосовуватися за наявності
визначених ним умов. Крім того,
вказаний закон не може регулювати
правовідносини, які виникли до моменту
набрання ним чинності, в тому числі не
передбачає зупинення виконання
рішення про звернення стягнення на
майно.

Також в апеляційній скарзі
вказується, що наявність судового
рішення про стягнення заборгованості
не є перешкодою для пред'явлення позову
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, оскільки в даному випадку,
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця і на час розгляду спору
заборгованість за кредитом не
погашена. А обов'язку для
іпотекодержателя направлення
будь-яких претензій іпотекодавцю перед
зверненням до суду з позовом про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення законодавцем не
встановлено.

Що стосується рішення
Красилівського районного суду від
23.07.2010 року, то ним відмовлено у
задоволенні позову відносно ОСОБА_7
лише з тих підстав, що позов був про
стягнення заборгованості, а відповідач
ОСОБА_7 не є поручителем, а
іпотекодавцем.

В засіданні апеляційного суду
представник ПАБ КБ «Приватбанк»
апеляційну скаргу підтримала з
викладених у ній мотивів.

Представники ОСОБА_7 ОСОБА_8
апеляційну скаргу не визнали, рішення
суду вважають законним і
обґрунтованим.

Відповідачка ОСОБА_7, третя особа
ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилися,
про день, час та місце слухання справи
повідомлені у встановленому законом
порядку, про що свідчать рекомендовані
повідомлення про вручення поштових
відправлень.

Колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Судом першої інстанції
встановлено, що відповідно до
укладеного договору № НМКWGА від
08.09.2008 р. ОСОБА_8 отримала кредит у
розмірі 41743,00 дол. США зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 15% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 08.09.2013 р.

В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором, ПАТ
КБ «Приватбанк» і ОСОБА_7 08.09.2008 р.
уклали договір іпотеки № НМКWGА,
згідно з яким ОСОБА_7 надала в іпотеку
нерухоме майно, а саме: будинок
загальною площею 114,66 кв.м., житловою
площею 84,20 кв.м., який розташований за
адресою: АДРЕСА_1. Вказаний будинок
належить ОСОБА_7 на праві власності на
підставі договору дарування.

У зв'язку з невиконанням умов
кредитного договору ОСОБА_8 допустила
заборгованість станом на 13.11.2013 р. в
сумі 143085,59 дол. США, що складається з
41923,19 дол. США заборгованість за
кредитом, 14412,91 дол. США заборгованість
по відсотках за користування кредитом,
3608,20 дол. США заборгованість по комісії
за користування кредитом, 76297,89 дол. США
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 31,29 дол. США
(фіксована частина) та 6812,11 дол. США
штраф (процентна складова).

Фактично своїм зверненням до
відповідачки ОСОБА_7 про звернення
стягнення на предмет іпотеки банк
просить повторно стягнути
заборгованість за кредитним договором
від 08.09.2008 р., рішення по якому вже було
прийнято 23.07.2010 року і не оскаржувалося
сторонами, яким в задоволенні позову
до ОСОБА_7 було відмовлено.

Оскільки є рішення суду про
стягнення заборгованості за кредитним
договором з відповідачки ОСОБА_8,
доказів того, що дане рішення не може
бути виконане за рахунок майна
боржника ОСОБА_8 позивачем не надано,
тому відповідно суд не вбачав
одночасно підстав для звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, в іпотекодавця ОСОБА_7
іншого житла немає, своєї згоди на
звернення стягнення на предмет іпотеки
вона не давала. Закон України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» забороняє
примусове стягнення нерухомого
житлового майна, яке вважається
предметом застави згідно із ст. 4 Закону
України «Про заставу» або предметом
іпотеки згідно із ст. 5 Закону України
«Про іпотеку», якщо таке майно виступає
як забезпечення зобов'язань
громадянина України (позичальника або
майнового поручителя).

Враховуючи встановлені
обставини, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що на
час розгляду справи діє Закон України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» № 1304-УІ від 13.06.2014 р., який
забороняє примусове стягнення
нерухомого житлового майна, яке
вважається предметом іпотеки, а тому
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову ПАБ КБ «Приватбанк».

Доводи апеляційної скарги про
неправильне застосування Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» безпідставні.

Встановлено, що в іпотеку ПАТ КБ
«Приватбанк» ОСОБА_7 передала житловий
будинок загальною площею 114, 66 кв.м.

Вказаний будинок використовується як
місце постійного проживання
іпотекодавця ОСОБА_7, іншого житла у неї
немає.

Таким чином, наявні умови, передбачені
ст. 1 Закону України № 1304-УІ від 13.06.2014 р.,
для його застосування.

Посилання в апеляційній скарзі, що
вказаний Закон не може регулювати
правовідносини, які виникли до моменту
набрання ним чинності, в тому числі не
передбачає зупинення виконання
рішення про звернення стягнення на
майно, також необґрунтовані.

На час розгляду справи і ухвалення
судового рішення Закон України № 1304-УІ
набрав чинності і тому мав
застосовуватися судом, оскільки в п.1
Закону встановлено, що нерухоме
житлове майно яке є предметом іпотеки
не може бути примусово стягнуте.

За позовними вимогами ПАТ КБ
«Приватбанк» просив суд саме звернути
стягнення в примусовому порядку на
нерухоме житлове майно яке є предметом
іпотеки.

Враховуючи, що в задоволенні
позову відмовляється на підставі
Закону України № 1304-УІ, у разі втрати
ним чинності ПАТ КБ «Приватбанк» не
буде позбавлений можливості
повторного звернення до суду з тими ж
вимогами.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Красилівського районного суду
від 29 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис
Судді: підписи

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду М.М.
Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції - Чорна Л.М.

Доповідач - Пастощук М.М.

Категорія № 27