Справа № 0907/8236/2011
Провадження № 22-ц/779/2335/2014
Головуючий у 1 інстанції Островський
Суддя-доповідач Вакарук В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Вакарук В.М.,

суддів Проскурніцького
П.І., Бойчука І.В.

секретаря Драганчук У.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, департаменту
комунального господарства, транспорту
і зв'язку виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
здійснення повороту виконання рішення
суду, визнання свідоцтва про право
власності на квартиру недійсним,
вселення в житлове приміщення, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
21 листопада 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
департаменту комунального
господарства, транспорту і зв'язку
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
здійснення повороту виконання
заочного рішення Івано-Франківського
міського суду від 15.10.2007 року, визнання
свідоцтва про право власності на
квартиру недійсним, поновлення
реєстрації та вселення в житлове
приміщення.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що після
винесення судом заочного рішення 15.10.2007
року по справі за позовом про визнання
особи такою, що втратила право на
користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1 відповідачі зняли
його з реєстраційного обліку та
приватизували квартиру, що
унеможливило виконання судового
рішення від 20.04.2011 року, яким відмовлено
у задоволенні даного позову. Просив
визнати свідоцтво про право власності
недійсним, здійснити поворот виконання
заочного рішення суду від 15.10.2007 року
шляхом поновлення його реєстрації в
даній квартирі та вселити у спірну
квартиру.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 21 листопада 2012 року позов
задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
зазначає, що у провадженні Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ перебувала цивільна справа №
0907/2-614/11 року, де знаходилися всі
необхідні для вирішення даного спору
документи, про що було відомо суду,
однак все ж таки поспішно прийнято
оскаржуване судове рішення, тому на
даний час існують два протилежні
судові рішення: рішення
Івано-Франківського міського суду від
21.11.2012 року, яким визнано недійсним
свідоцтво про право власності на
квартиру на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
здійснено поворот виконання заочного
рішення шляхом поновлення реєстрації
ОСОБА_2 та вселено його у вказану
квартиру та рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 06.02.2013
року, яким визнано ОСОБА_2 таким, що
втратив право на користування житловим
приміщенням. Просила рішення суду
скасувати, прийняти нове рішення, яким
у позові відмовити.

Сторони в судове засідання не з'явилися
з невідомих суду причин, хоча про день
та час розгляду справи були
повідомлені у встановленому законом
порядку.

Вислухавши доповідача, перевіривши
письмові матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
задоволення апеляційної скарги з таких
підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що на підставі заочного рішення
суду від 15.10.2007 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання
таким, що втратив право на користування
житловим приміщенням позивача знято з
реєстраційного обліку та
приватизовано квартиру, що
унеможливило виконання рішення суду
від 20.04.2011 року, яким відмовлено у
задоволенні даних позовних вимог.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Наведеним вимогам оскаржуване рішення
суду не відповідає.

Встановлено, що заочним рішенням
Івано-Франківського міського суду від
15.10.2007 року задоволено позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право на користування жилим
приміщенням - АДРЕСА_1.

Ухвалою цього ж суду від 25.01.2010 року
задоволено заяву ОСОБА_3 про перегляд
вищезазначеного заочного рішення суду
по даній справі, скасовано його та
постановлено нове рішення від 20.04.2011
року, яким відмовлено у задоволенні
вищезазначених позовних вимог (а.с.6-7).

Встановлено, що цивільна справа
№2-614/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
визнання таким, що втратив право на
користування жилим приміщенням
перебувала у провадженні Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ за касаційною скаргою на ухвалу
Апеляційного суду Івано-Франківської
області від 10.10.2011 року, якою визнано
неподаною та повернуто апеляційну
скаргу і на рішення цього ж суду від
20.04.2011 року - з 25.04.2012 по 24.12.2012 року
/а.с.119-133/.

За результатами розгляду касаційної
скарги на ухвалу апеляційного суду від
10.10.2011 року останню було скасовано та
передано справу до апеляційного суду
для вирішення питання про відкриття
апеляційного провадження.

Ухвалою апеляційного суду від 11.01.2013
року провадження по даній справі було
відкрито, призначено справу до
розгляду та частково задоволено
апеляційну скаргу ОСОБА_3, рішення
Івано-Франківського міського суду від
20.04.2011 року скасовано та ухвалено нове
рішення від 06.02.2013 року, яким позов
задоволено та визнано ОСОБА_2 таким, що
втратив право на користування житловим
приміщенням. Дане рішення вступило в
законну силу і ніким не оскаржувалося.

Таким чином, без врахування
вищезазначених обставин, суд першої
інстанції, постановляючи рішення від
21.11.2012 року прийшов до помилкового
висновку про поворот виконання
заочного рішення Івано-Франківського
міського суду від 15.10.2007 року, визнання
свідоцтва про право власності на
квартиру недійсним та вселення в
житлове приміщення без наявності
самої справи 2-614/11, яка перебувала у
провадженні ВССУ і де знаходилися всі
матеріали та процесуальні документи,
постановлені судами всіх інстанцій.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
висновок суду щодо задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 є
необґрунтований, постановлений з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому рішення
суду не може залишатися в силі і
підлягає до скасування із
постановленням нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити,
рішення Івано-Франківського міського
суду від 21 листопада 2012 року скасувати
та постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, департаменту
комунального господарства, транспорту
і зв'язку виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
здійснення повороту виконання рішення
суду, визнання свідоцтва про право
власності на квартиру недійсним,
поновлення реєстрації та вселення в
житлове приміщення.

Рішення набирає чинності з часу
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
В.М. Вакарук

Судді
П.І. Проскурніцький

І.В. Бойчук