УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді
Крижанівської Г.В.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі Пацалі
А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Експлуатаційна
компанія» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 06 грудня 2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 позивач звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за спожиті
житлово-комунальні послуги у розмірі 14
487 грн. 41 коп.

Свої вимоги обгрунтував тим, що
відповідач є власником квартири
АДРЕСА_1 та споживачем
житлово-комунальних послуг, які
надаються ТОВ «Експлуатаційна
компанія».

Позивач вказував, що
зобов'язання щодо своєчасної оплати
наданих послуг ОСОБА_1 не виконує,
внаслідок чого утворилася
заборгованість, яка станом на 15.04.2012 р.
становить14 487 грн. 41 коп.

Також зазначив, що 01.04.2008 р. між
ТОВ «Експлуатаційна компанія» та
ОСОБА_1 було укладено договір про
участь у витратах на утримання будинку
та прибудинкової території. Окрім
цього, 09.11.2010 р. виконавцем підготовано
та запропоновано до підписання
відповідачу оновлений проект договору
про участь у витратах на утримання
будинку та прибудинкової території,
надання комунальних послуг та
додаткових послуг. Разом з тим,
підписати вказаний договір ОСОБА_1
відмовився.

Рішенням Оболонського районного
суду м. Києва від 06 грудня 2013 року позов
ТОВ «Експлуатаційна компанія» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Експлуатаційна компанія»
заборгованість за житлово-комунальні
послуги в розмірі 14 487 грн. 41 коп. та
вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Не погоджуючись із вказаним
рішенням суду, представник ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 звернулася із апеляційною
скаргою, в якій просила скасувати
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 06 грудня 2013 року та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

Справа № 2-756/102/13 № апеляційного
провадження: 22-ц/796/10402/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Диба
О.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Крижанівська Г.В. Свої
доводи мотивувала тим, що розгляд
справи відбувся без належного
повідомлення відповідача та його
представника, при вирішенні позовних
вимог суд першої інстанції вийшов за
межі заявлених вимог.

Апелянт також зазначив, що
відповідачем не було укладено договору
про надання житлово-комунальних
послуг, оскільки останній не містить
його підпису, що у свою чергу свідчить
про відсутність зобов'язання.

ОСОБА_1 також стверджував, що позивачем
не надано належних доказів на
пітвердження факту надання йому
житлово-комунальних послуг з опалення,
водопостачання, водовідведення та ін.

В судове засідання учасники
процесу не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Колегія суддів, розглянувши
справу в межах доводів апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення в
цій частині, заслухавши пояснення
учасників процесу, дослідивши письмові
докази по справі та доводи апеляційної
скарги, дійшла висновку про
відсутність підстав для її задоволення
з огляду на наступне.

Як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1
є власником квартири АДРЕСА_2,
придбаної за договором купівлі-продажу
від 16.11.2007 р.(а.с. 10).

Зазначений будинок
обслуговується та знаходиться на
балансі ТОВ «Експлуатаційна компанія»
згідно Акту державної приймальної
комісії про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта від
18.08.2006 р. та розпорядження Оболонської
районної в м. Києві державної
адміністрації № 514 від 17.07.2009 р (а.с. 16,17).

У зв'язку з неналежним виконаням
відповідачем зобов'язань щодо
своєчасної оплати житлово-комунальних
послуг утворилася заборгованість,
розмір якої станом на 15.04.2012 складав 14 487
грн. 41 коп.

09.11.2010 р. виконавцем підготовано
та запропоновано до підписання
відповідачу оновлений проект договору
про участь у витратах на утримання
будинку та прибудинкової території,
надання комунальних послуг та
додаткових послуг, однак станом на
момент розгляду справи вказаний
договір ОСОБА_1 не підписав (а.с. 9).

Апелянт також зазначив, що
вказаний вище договір між сторонами
укладено не було.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний укласти
договір про надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Такі ж вимоги передбачені п. 7
Правил користування приміщеннями
житлових будинків, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 45 від 24 січня 2006 року.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 2 ст. 25
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» управитель зобов'язаний
забезпечувати експлуатацію будинку,
споруди, житлового комплексу або
комплексу будинків і споруд та об'єктів
благоустрою, розташованих на
прибудинкових територіях, згідно з
умовами укладених договорів,
стандартами, нормативами, нормами і
правилами; вимагати своєчасної і в
повному обсязі оплати наданих
житлово-комунальних послуг від
споживачів.

Відсутність відповідного
договору між споживачем
житлово-комунальних послуг та їх
виконавцем не є підставою для
звільнення від сплати заборгованості з
оплати житлово-комунальних послуг,
оскільки згідно ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
також із дій осіб, які породжують ці
права та обов'язки, і такою дією є
реальне надання послуг та їх отримання
відповідачем.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про наявність
факту надання виконавцем та споживання
відповідачем житлово-комунальних
послуг з огляду на те, що останній
частково сплачував їх вартість.

Крім того, доказів на
підтвердження факту перешкоджання або
відмови виконавця житлово-комунальних
послуг в укладенні відповідного
договору ОСОБА_1 не надав.

Враховуючи вищезазначене, доводи
відповідача щодо правомірності
несплати за отримані
житлово-комунальні послуги у зв'язку з
відсутністю укладеного договору про
надання вказаних послуг є
безпідставними.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 360 ЦК України
передбачено, що співвласник відповідно
до своєї частки у праві спільної
часткової власності зобов'язаний брати
участь у витратах на управління,
утримання та збереження спільного
майна, у сплаті податків, зборів
(обов'язкових платежів), а також нести
відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Власники квартир
багатоквартирних будинків є
співвласниками допоміжних приміщень
будинку, технічного обладнання,
елементів зовнішнього благоустрою і
зобов'язані брати участь у загальних
витратах, пов'язаних з утриманням
будинку і прибудинкової території
відповідно до своєї частки у майні
будинку.

Утримання житла - це комплекс
робіт, спрямованих на створення
необхідних умов для проживання людей і
забезпечення збереження будівель та
технічного обладнання.

Отже, ОСОБА_1 як власник квартири
АДРЕСА_2 зобов'язаний нести витрати у
загальних витратах, пов'язаних з
утриманням будинку та прибудинкової
території відповідно до своєї частки у
майні будинку.

Зазначені в апеляційній скарзі
доводи про те, що суд вийшов за межі
позовних вимог, не знайшли свого
підтвердження. Так, позивач заявив
вимогу про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги у розмірі 14
487 грн. 41 коп., а також просив
відшкодувати витрати зі сплати
судового збору і суд дійшов висновку
пронаявність підстав для її
задоволення.

Твердження апелянта про те, що
всупереч вимогам ч. 1, 2 ст. 169 ЦПК України
справу розглянуто за відсутності
відповідача та його представника, які
не отримували судові
повістки-повідомлення, не приймаються
до уваги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів
справи, представник відповідача була
обізнана про дату та місце проведення
судового засідання, оскільки 05.12.2013 р.
ОСОБА_2 подала до суду заяву про
відкладення розгляду справи (а.с. 215).

Згідно ч. 2 ст. 169 ЦПК України за
клопотанням сторони та з урахуванням
обставин справи суд може відкласти її
розгляд. Разом з тим, вказана норма
передбачає право, а не обов'язок суду
відкласти розгляд справи залежно від
поважності причин неявки сторін в
судове засідання та обставин справи.
Вирішення питання щодо поважності
причин неявки в судове засідання осіб,
які беруть участь у справі, та
можливості проведення розгляду справи
за їх відсутності належить до
виключної компетенції суду.

Відтак, при встановленні обставин
справи та ухваленні рішення судом
першої інстанції не було допущено
порушень норм процесуального права та
правильно застосовано норми
матеріального права.

Доводи апеляційної скарги цих
висновків не спростовують, не
впливають на правильність прийнятого
судом рішення і, з огляду на вимоги ст.
308 ЦПК України, не можуть бути підставою
для його скасування, а тому підлягають
відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315,
317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 06 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Г.В. Крижанівська

Судді:
М.І. Оніщук

Л.Д. Українець