ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/1408/14-ц
Провадження № 2/210/1108/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"21" жовтня 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу в складі:

головуючого - судді
Сільченко В.Є.

при секретарі
Бендас І. І.

за участю позивачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

за участю представника позивача
ОСОБА_5

за участю представника відповідача
Бершадської Л. С.

за участю представника відповідача
Мордвінкіна С. В.

за участю свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_9,

ОСОБА_10, ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_12 в
особі законного представника ОСОБА_2,
ОСОБА_13, ОСОБА_4, ОСОБА_3 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області, Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат», про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої смертю близької людини в
результаті нещасного випадку на
виробництві, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з
вищезазначеним позовом. В
обґрунтування позовних вимог,
посилаються на те, що усі вони
(позивачі) проживали разом з ОСОБА_15
однією сім'єю в приватному
домоволодінні. ОСОБА_15 більше 2 років
працював за трудовим договором
кріпильником дільниці №5
шахтобудівельного управління проходки
шахти «Гвардійська» ПАТ «КЗРК».
ІНФОРМАЦІЯ_6 року під час виконання
обов'язків за трудовим договором
ОСОБА_15 загинув в результаті нещасного
випадку на виробництві. Основоною
причиною нещасного випадку, згідно
акту, визнано незадовільний технічний
стан виробничого об'єкту. У зв'язку з
цим позивачі просять суд стягнути
солідарно з відповідачів на користь
позивачів: ОСОБА_2 - 100000 грн., ОСОБА_12 -
200000 грн., ОСОБА_13 - 100000 грн., ОСОБА_4 - 100000
грн., ОСОБА_3 - 100000 грн, разом становить
600000 грн.

Позивачі та їх представник в судовому
засіданні позов підтримали в повному
обсязі, просили позов задовольнити.

Представник відповідача Бершадська Л.
С. проти задоволення позову
заперечувала в повному обсязі.

Представник відповідача Мордвінкін С.
В. позов не визнав, просив в задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

Суд, заслухавши думку сторін, пояснення
свідків, дослідивши матеріали справи,
дійшов наступного.

За змістом ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Вiдповiдно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести тi обставини, на якi вона
посилається як на пiдставу своїх вимог i
заперечень, а ч. 1 ст. 11 ЦПК України
встановлює, що суд розглядає справу за
зверненням фiзичних чи юридичних осiб,
поданим вiдповiдно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог i на пiдставi
доказiв, наданих сторонами та iншими
особами, якi беруть участь у справi.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що позивачі
проживали разом з ОСОБА_15 однією сім'єю
в приватному домоволодінні (а.с. 12,
також покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_8,
ОСОБА_11).

ОСОБА_15 протягом 2 років працював за
трудовим договором кріпильником
дільниці №5 шахтобудівельного
управління проходки шахти
«Гвардійська» ПАТ «КЗРК».

ІНФОРМАЦІЯ_6 року під час виконання
обов'язків за трудовим договором
ОСОБА_15 загинув в результаті нещасного
випадку на виробництві (а.с. 13).

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 14 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» нещасний випадок - це
обмежена в часі подія або раптовий
вплив на працівника небезпечного
виробничого фактора чи середовища,
що сталися у процесі виконання ним
трудових обов'язків, внаслідок яких
заподіяно шкоду здоров'ю або настала
смерть.

Вiдповiдно до п. 14 Порядку розслідування
та ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 24.08.2004 р.
за № 1112 визнаються пов'язаними з
виробництвом нещаснi випадки, що
сталися з працiвниками пiд час
виконання трудових обов'язкiв, у тому
числi у вiдрядженнi, а також тi, що
сталися у перiод, зокрема, перебування
на робочому місці, на території
підприємства або в іншому місці,
пов'язаному з виконанням роботи,
починаючи з моменту прибуття
працівника на підприємство до його
відбуття, який повинен фіксуватися
відповідно до вимог правил
внутрішнього трудового розпорядку
підприємства, у тому числі протягом
робочого та надурочного часу, або
виконання завдань роботодавця в
неробочий час, під час відпустки, у
вихідні, святкові та неробочі дні.

Згідно п. 40, 46, 51 Порядку розслідування
та ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 24.08.2004 р.
за № 1112, спеціальному розслідуванню
підлягають, зокрема, групові нещасні
випадки, які сталися одночасно з двома
і більше працівниками, незалежно від
ступеня тяжкості ушкодження їх
здоров'я. Спеціальна комісія
зобов'язана, зокрема, з'ясувати
обставини і причини нещасного випадку,
визначити, чи пов'язаний цей випадок з
виробництвом. За результатами
спеціального розслідування
складаються акт форми Н-5, акт форми Н-1
стосовно кожного потерпілого, нещасний
випадок з яким визнано таким, що
пов'язаний з виробництвом.

Вiдповiдно до положень п. 42 Порядку
розслiдування та ведення облiку
нещасних випадкiв, професiйних
захворювань i аварiй на виробництвi,
затвердженого постановою Кабiнету
Мiнiстрiв України, затвердженого
постановою КМУ № 1112 вiд 25 серпня 2004
року, спеціальне розслідування
нещасного випадку (крім випадків,
передбачених пунктом 43 цього
Порядку) проводиться комісією із
спеціального розслідування нещасного
випадку (далі - спеціальна комісія),
що призначається наказом керівника
територіального органу
Держнаглядохоронпраці за
місцезнаходженням підприємства або за
місцем настання нещасного випадку,
якщо він стався з особою, яка
забезпечує себе роботою самостійно,
чи внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, за погодженням з органами,
представники яких входять до її складу.

Аналогічні положення містить п. 38
Порядку проведення розслідування та
ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30.11.2011 р. за № 1232.

Як зазначили позивачі та вбачається з
матеріалів справи, нещасний випадок з
ОСОБА_15 стався ІНФОРМАЦІЯ_6 року
приблизно о 19 год. 20 хв. (час встановлено
комiсiєю з розслiдування нещасного
випадку), у робочий час, на території
підприємства під час виконання ним
своїх робочих обов'язків. При цьому
постраждали також інші особи, оскільки
було проведено спеціальне
розслідування групового нещасного
випадку, однак питання визнання
групового нещасного випадку щодо інших
постраждалих осіб не є предметом
даного судового розгляду (а.с. 14-38).

Згідно п. 6 Акту проведення
спеціального розслідування групового
нещасного випадку, що стався
ІНФОРМАЦІЯ_6 року о 19 годині 20 хвилин на
ПАТ «КЗК» від 24.01.2014 року комісія зі
спеціального розслідування групового
нещасного випадку обстеживши місце
нещасного випадку, одержавши письмові
пояснення та опитавши осіб причетних
до нещасного випадку, вивчивши
технічну документацію , висновки
науково-технічної експертної комісії,
судово-медичної експертизи дійшли
висновку, що нещасний випадок, зокрема,
з кріпильником дільниці №5 ШБУ шахти
«Гвардійське» ПАТ
«Кривбасзалізрудком» ОСОБА_15 на
підставі п.15 «Порядку проведення
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30.11.2011 року №1232,
визнано таким, що пов'язаний з
виробництвом та на кожного потерпілого
складається акт за формою Н-1 (а.с. 35).

Основною причиною нещасного випадку
відповідно Акту про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом від 24.01.2014
року встановлено «незадовільний
технічний стан виробничого об'єкту»
(а.с. 56).

Відповідно до ст. 1, 3, 43, ч. 1, 2 ст.46
Конституції України, Україна як
соціальна держава, зміст і
спрямованість діяльності якої
визначають права і свободи людини та їх
гарантії, проголосила право громадян
на належні, безпечні і здорові умови
праці, соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника.

Стаття 13 Закону України «Про охорону
праці», яка регулює управління
охороною праці та обов'язок
роботодавця, встановлює, що
роботодавець зобов'язаний створити на
робочому місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Згідно ст. 173 КЗпП України, шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України, передбачено
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

У зв'язку зі смертю близької людини
позивачі перенесли душевні страждання
та переживання, вони повинні змінювати
звичайний спосіб життя, виникла
необхідність докладати додаткові
зусилля щоб замістити втрату померлого
в загальному сімейному житті.

Моральні страждання підтвердили
свідки, які були допитані в залі
судового засідання.

Зокрема, ОСОБА_9 пояснила, що знайома з
ОСОБА_2 вже майже 14 років, разом
відпочивали, святкували дні
народження. Після смерті чоловіка,
дружина та його батьки, майже на очах
постаріли, погіршився стан здоров'я.
Дитину ОСОБА_12, після смерті батька
водили до шкільного психолога.

Свідок ОСОБА_8 дала по суті аналогічні
пояснення свідку ОСОБА_9, додавши те, що
після смерті чоловіка ОСОБА_2
зверталась за поміччю до психіатра.

Допитаний свідок ОСОБА_11, пояснила, що
всі позивачі з загиблим проживали
однією сім'єю, мали спільний побут,
мешкали в одному домі. Після смерті
ОСОБА_15 у всіх членів родини погіршився
стан здоров'я, вплинуло на
психологічний стан.

Після смерті батька різко погіршився
психологічний стан дитини ОСОБА_12.
Згідно психологічного заключення,
загибель батька для хлопчика стала
стресовим фактором. Спостерігався
стійкий депресивний стан, різке
зменшення зацікавленості до навчання,
на контакт йшов не охоче, на питання
відповідав однозначно (а.с. 121). Крім
цього, в залі судового засідання
шкільний психолог ОСОБА_10 підтвердив
обставини викладенні в психологічному
заключенні.

З урахуванням викладених обставин та
наданих в порядку ст. 60 ЦПК України
доказів, суд вбачає наявність
спричинення позивачам моральної шкоди.

Згідно ч. 2 ст.1168 ЦК України моральна
шкода завдана смертю фізичної особи,
відшкодовується її чоловікові
(дружині), батькам (усиновлювачам),
дітям (усиновленим), а також особам, які
проживають з нею однією сім'єю, тобто
моральна шкода, завдана членам сім'ї та
іншим особам, які мають на це право,
смертю працівника згідно ч.2 ст.1162 ЦК
України відшкодовується роботодавцем.

Конституційний Суд України в абаці 9 п.5
Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові
виплати) зазначив, що скасування норм
Закону України №1105-Х1У „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричини втрату
працездатності" в частині
відшкодування моральної шкоди
потерпілим Фондом соціального
страхування від нещасних випадків, не
тягне за собою порушення прав громадян
на відшкодування моральної шкоди,
оскільки ст. 67 ЦК України їм надано
право на відшкодування моральної шкоди
за рахунок власника або уповноваженого
органу (роботодавця).

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31 березня 1995 року
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» передбачено, що відповідно до
загальних підстав цивільно - правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової )
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Вирішуючи питання про розмір
відшкодування моральної шкоди (суму її
компенсації), судом враховано тяжкість
завданої позивачам моральної шкоди,
глибину, тривалість та характер
моральних та фізичних страждань, їх
інтенсивність та довготривалість, стан
їх здоров'я. При цьому суд виходить із
засад розумності, виваженості та
справедливості, що відповідає вимогам
п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди".

Тому суд вважає, що сума компенсації
спричиненої позивачам моральної шкоди
повинна складати 400000,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення 600000,00 грн., то
суд вважає, що така сума належним чином
не вмотивована, є завищеною і не
відповідає тяжкості та характеру
завданої позивачам шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави.

На підставі викладеного, та керуючись
ст. 1, 3, 43, 46 Конституції України, ст. 153
КЗпП України, ст. 11, 15, 16, 23, 1167, 1168 ЦК
України, ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_12 в особі
законного представника ОСОБА_2, ОСОБА_13,
ОСОБА_4, ОСОБА_3 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області, Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат», про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої смертю близької людини в
результаті нещасного випадку на
виробництві - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» відшкодування моральної
шкоди на користь позивачів: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 80000,00 грн.,
ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 80000,00
грн., ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі
80000,00 грн., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в
розмірі 80000,00 грн., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5,
в розмірі 80000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» на користь держави судовий
збір в розмірі 3654,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів
з дня проголошення рішення до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Дзержинський районний
суд м. Кривого Рогу.

Суддя:
В. Є. Сільченко