Справа №473/4281/14-ц 22.10.2014 22.10.2014 22.10.2014
Провадження №22-ц/784/2755/14
Провадження № 22ц/784/2755/14
Головуючий у 1-ї інстанції Ротар М.М.
Доповідач в апеляційній
інстанції Ямкова О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

22 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого: Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової
О.О.,

при секретарі: Шпонарській О.Ю.,

за участю: стягувача - ОСОБА_2 та
її представника - ОСОБА_3,

зацікавленої особи -
ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 11 вересня 2014 року

за поданням

старшого державного виконавця

Відділу державної виконавчої служби

Вознесенського міськрайонного
управління юстиції

(далі -ВДВС ВМУЮ)

про примусове проникнення до житлового
приміщення, -

В С Т А Н О В И Л А:

10 вересня 2014 року старший державний
виконавець ВДВС ВМУЮ звернувся до суду
із поданням про примусове проникнення
до житлового будинку АДРЕСА_1 на
виконання ухвали судді Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 26 серпня 2014 року щодо опису
майна, яке знаходиться за цією адресою
і належить ОСОБА_5.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного
суду Миколаївської області від 11
вересня 2014 року подання задоволено,
надано дозвіл на примусове проникнення
до житла боржника ОСОБА_5, а саме: до
житлового будинку АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати ухвалу суду, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до ухвали судді
Вознесенського міськрайонного суду
Миколаївської області від 26 серпня 2014
року прийняті заходи щодо забезпечення
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про поділ
спільного майна подружжя шляхом
накладення арешту на майно, що
знаходиться за місцем проживання
ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_1. Вказане
судове рішення передано на примусове
виконання до ВДВС ВМУЮ (а.с.3, 5).

1 вересня 2014 року відкрито виконавче
провадження щодо накладення арешту на
майно, що знаходиться за спірною
адресою. Постанова про відкриття
виконавчого провадження щодо арешту
майна направлена на адресу стягувача і
боржника у відповідності до статей 31-32
Закону України «Про виконавче
провадження» (а.с.3).

Для опису арештованого майна старшим
державним виконавцем ВДВС ВМУЮ
здійснено вихід за зареєстрованою
адресою боржника до будинку АДРЕСА_1.
Але, у відповідності до акту,
складеному виконавцем у присутності
понятих, боржником у доступі до
будинку відмовлено (а.с.17-23).

За змістом положень ст. 376 ЦПК України
вбачається, що за поданням державного
виконавця судом вирішується питання
про примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника - фізичної
особи або особи, у якої знаходиться
майно чи кошти, що належать боржнику.

За такого, суд першій інстанції з
дотриманням положень статті 30
Конституції України та статті 1
протоколу до Конвенції про захист прав
людини та основних свобод, дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
боржник ухиляється від участі у
виконавчих діях, чим перешкоджає
державному виконавцю у здійснені опису
арештованого майна. Тому суд правильно
застосувавши норму процесуального
права, задовольнив подання старшого
державного виконавця ВДВС, не порушив
при цьому прав інших осіб,
зареєстрованих у житловому приміщенні.

Доводи апелянта щодо необґрунтованого
задоволення судом подання державного
виконавця, оскільки боржник, який є її
сином, фактично проживає за іншою
адресою, а будинок належить їй, є
безпідставними, оскільки судом
досліджені письмові докази на
підтвердження реєстрації боржника в
спірному приміщенні, на яке право
власності не зареєстровано. Крім цього,
у виконавчому документі, переданому на
виконання державному виконавцю,
зазначено про знаходження
арештованого майна за вказаною
адресою, а тому у суду першій інстанції
не було перешкод для розгляду цього
питання.

В зв'язку з дотриманням судом норм
матеріального та процесуального права
у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України така ухвала не підлягає
скасуванню. Тому подану апеляційну
скаргу слід відхилити.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити, а ухвалу Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 11 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку на
протязі двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді