Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року
смт. Млинів
Рівненської області

Млинівський райсуд Рівненської
області

в складі : головуючого судді Феськова
П.В.

при секретарі : Мельничук Т.Ю.,

за участю : позивача - ОСОБА_1, його
представника - адвоката ОСОБА_2,
відповідача - ОСОБА_3, її представника -
адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Млинів справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну
розміру аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 пред'явив в суді
позов до ОСОБА_3 про зміну розміру
аліментів.

Зазначив, що рішенням Млинівського
районного суду Рівненської області від
08.04.2013 року йому присуджено до сплати
аліменти на утримання дитини по 600
гривень, щомісячно, починаючи з 05.03.2013
року і до досягнення дитиною
повноліття. Проте, після ухвалення
судом рішення у нього народився син
ОСОБА_5 з вродженою патологією. На
проведення лікування вже витрачено всі
заощадження родини, крім того значних
коштів потребують реабілітаційні
заходи в майбутньому. Він та його
батьки мають ряд хронічних захворювань
на які потрібні кошти для лікування та
підтримання життєдіяльності. Його
матеріальний стан значно погіршився,
офіційної роботи він немає. Свій
матеріальний стан вважає таким, що не
дає йому змоги сплачувати аліменти на
утримання дитини в розмірі, вказаному у
рішенні суду. Просить суд винести
рішення на підставі якого стягувати з
нього аліменти на утримання дитини в
розмірі по 400 гривень, щомісячно,
починаючи з дня постановлення рішення,
але не менше ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
повністю з підстав зазначених у
позовній заяві.

Відповідач та її представник в
судовому засіданні позов не визнали, в
запереченні на позовну заяву вказали,
що підстав для зменшення розміру
аліментів, утримуваних із позивача на
підставі рішення Млинівського
районного суду Рівненської області
від 08.04.2013 року немає, оскільки
позивачем не доведено жодного факту, на
який він покликається, як на погіршення
свого матеріального стану. Крім того,
становище відповідача ніяким чином не
змінилось, доходи які вона отримує не
дозволяють утримувати себе та дочку
навіть на рівні прожиткового мінімуму.
Крім цього дочка хворіє хронічними
захворюваннями, їй рекомендоване
санаторне лікування. Просять відмовити
в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення позивача,
відповідача та їх представників,
дослідивши письмові докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку про
те, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

Проте, позивачем не надано суду жодних
доказів, які б підтверджували
обставини щодо зміни (погіршення) його
матеріального стану та погіршення
стану його здоров»я та членів його
сім»ї, на які він покликається в
позовній заяві.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 на
обліку як безробітний не перебуває і
відповідно грошової допомоги не
отримує (а.с.24), однак це не позбавляє
його можливості влаштуватися на роботу
для збільшення своїх доходів.

Згідно розрахунку заборгованості зі
сплати аліментів, виданого Відділом
державної виконавчої служби
Млинівського районного управління
юстиції 13.08.2014 року № 548/9 за позивачем
рахується заборгованість по сплаті
аліментів за виконавчим листом на
утримання дочки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка станом на 01.08.2014 року складає - 5260
гривень. (а.с.29) З цього слідує, що
позивач ще до зміни сімейного стану,
пов»язаного з народженням сина від
другого шлюбу, перестав сплачувати
аліменти на утримання дочки ОСОБА_6,
тобто не виконує свій обов»язок по
утриманню своєї неповнолітньої дитини
від першого шлюбу.

Із матеріалів справи вбачається, що у
позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син
ОСОБА_5, який знаходився на
стаціонарному лікуванні в відділенні
інтенсивної терапії новонароджених,
патології новонароджених РОДЛ з 25.06.2014
року по 18.07.2014 року. Після проведеного
лікування стан дитини значно
покращився, задовільний. (а.с.9).
Позивачем не надано доказів, які б
обґрунтовували його витрати на
лікування новонародженого сина від
другого шлюбу, та докази того, що такі
витрати будуть понесені ним у
майбутньому.

Твердження позивача про те, що змінився
стан його здоров»я суд не бере до уваги,
так як згідно з епікризом із історій
хвороби № 1316 ОСОБА_1 знаходився на
стаціонарному лікуванні в
неврологічному відділенні Млинівської
ЦРЛ з 22.03.13 року по 05.04.2013 року та був
виписаний в зв»язку із закінченням
курсу лікування із покращенням. (а.с.11)

Вищевказана обставина, на яку
покликається позивач як на підставу
зменшення розміру аліментів, була
врахована судом при ухваленні рішення
про стягнення аліментів від 08.04.2013 року.
Позивачем не надано суду доказів про
те, що його теперішній стан здоров»я є
таким, що потребує витрат на лікування,
отже позивач є здоровою, працездатною
особою.

Надана в якості доказу довідка про
склад сім»ї позивача, видана
виконкомом Підлозцівської сільської
ради 25.07.2014 року №122 не містить
інформації про те, що члени сім»ї у якій
він проживає перебувають на його
утриманні. (а.с.10) Крім того твердження
позивача про те, що він бере участь у
витратах на лікування матері ОСОБА_8,
спростовуються вищевказаною довідкою,
яка не містить інформації про те, що
гр.ОСОБА_8 є членом сім»ї позивача.
Позивачем не надано доказів, які б
підтверджували його витрати на
лікування матері під час її
перебування у Млинівській ЦРЛ з 27.11 по
07.12.1012 року, потребу у таких витратах на
даний час, та у майбутньому. (а.с.12)

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову суд, окрім
наведеного, вважає, що відповідно до
вимог статті 180 СК України, батьки
зобов»язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Обов»язок
утримувати дитину є рівною мірою
обов»язком як матері так і батька.

Суд вважає неможливим надавати
перевагу одній дитині та ставити в
скрутне матеріальне становище іншу
дитину.

Рішенням суду, яке просить змінити
позивач зобов»язано позивача
сплачувати на користь відповідача на
утримання дитини по 600 гривень
щомісячно, що становить половину
прожиткового мінімуму.

Приймаючи до уваги вищенаведе, суд
приходить до висновку, що надані
позивачем докази не можуть бути
достатніми, для прийняття рішення про
задоволення його позовних вимог, а тому
позов ОСОБА_1 про зміну розміру
аліментів задоволенню не підлягає.

Правовідносини регулюються
ст. 192 СК України .

Керуючись ст.192 СК України, ст.ст. 14, 60,
208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру
аліментів, утримуваних на підставі
рішення Млинівського районного суду
Рівненської області від 08 квітня 2013
року по цивільній справі № 566/303/13 за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя :
П.В. Феськов