Справа №592/2688/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Котенко О. А.Номер
провадження 22-ц/788/1897/14 Суддя-доповідач -
Сибільова Л. О. Категорія - 54
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Лузан Л. В. , Дубровної В. В. ,

з участю секретаря судового засідання -
Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім.
М.В.Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 23 вересня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім.
М.В.Фрунзе» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 23 вересня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника
відділу по забезпеченню економічної
безпеки та взаємодії з правоохоронними
органами Управління економічної
безпеки ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В.
Фрунзе», визнаний незаконним наказ
№903/ВК від 21 лютого 2014 року ПАТ «Сумське
МНВО ім. М.В. Фрунзе» про звільнення
ОСОБА_3

Стягнуто з ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В.
Фрунзе» на користь ОСОБА_3 21506 грн. 16 коп.
середнього заробітку за час
вимушеного прогулу. Сума середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
визначена без утримання податку з
доходів фізичних осіб та єдиного
соціального внеску.

Стягнуто з ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В.
Фрунзе» на користь держави 487 грн. 20 коп.
судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське МНВО
ім. М.В. Фрунзе» (далі - товариство),
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач вважає безпідставним
висновок суду про те, що не можна
вважати відсутністю на роботі без
поважних причин той проміжок часу,
протягом якого позивач спілкувався із
заступником директора ТОВ
«Фрунзе-Сервіс» ОСОБА_4 щодо акту
перевірки, складеного податковою
інспекцією, без зазначення, який саме
проміжок часу не береться судом до
уваги. Висновок суду про те, що ОСОБА_3 в
період з 09 год. 17 хв. і майже до 10.00 год. 14
лютого 2014 року перебував на роботі,
спілкуючись з заступником директора
ТОВ «Фрунзе-Сервіс» ОСОБА_4 щодо
вказаного акту перевірки, слід
виключити з часу відсутності ОСОБА_3 на
роботі без поважних причин, не
відповідає обставинам справи, оскільки
позивач діяв поза межами його завдань
на 14 лютого 2014 року.

Суд, пославшись на письмові пояснення
позивача та службову записку ОСОБА_5,
безпідставно зазначив, що при
застосуванні дисциплінарного
стягнення керівництвом не
враховувався час відсутності позивача
на роботі у проміжок часу з 12 год. 50 хв.
до 13 год. 00 хв., оскільки рішення про
звільнення приймав директор з
персоналу товариства на підставі всіх
матеріалів, що стосуються порушення
позивачем трудової дисципліни, в тому
числі і роздруківки системи контролю
віддаленого доступу щодо перетинання
позивачем 14 лютого2014 року прохідних
товариства.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
який підтримав скаргу з мотивів, в ній
викладених, позивача та його
представника, які заперечують проти
скарги та вважають рішення суду вірним,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

19 березня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що
з 14 травня 2010 року він працював на
посаді начальника відділу по
забезпеченню економічної безпеки та
взаємодії з правоохоронними органами
управління економічної безпеки ПАТ
«Сумське МНВО ім. М.В.Фрунзе».

Наказом директора з персоналу ПАТ
«Сумське МНВО ім. В.Фрунзе» Підкуйка
С.В.№903 від 21 лютого 2014 року він був
звільнений з роботи за прогул без
поважних причин.

Вважає наказ про звільнення
незаконним і таким, що винесений з
особистих мотивів адміністрації
роботодавця, оскільки він не порушував
трудової дисципліни та з поважних
причин був відсутній на робочому місці.

14 лютого 2014 року з 08 год. 00 хв. він
знаходився на робочому місці (м. Суми,
вул. Комарова, 1) та виконував свої
посадові обов'язки згідно посадової
інструкції. О 08 год. 20 хв. він, згідно
отриманої раніше вказівки, прибув до
центрального офісу ПАТ «Сумське МНВО
ім. М.В.Фрунзе» за адресою: м. Суми, вул.
Горького, 58, де пробув до 09 год. 17 хв., що
засвідчується електронною системою
перепусток. Вийшовши з приміщення за
адресою вул. Горького, 58, він пішов до
офісу ТОВ «Фрунзе-Сервіс»,
розташованого також по вул. Горького, 58,
де спілкувався з заступником
директора ОСОБА_4 з питань оскарження
акту документальної перевірки
вказаного підприємства. З приміщення
ТОВ «Фрунзе-Сервіс» він вийшов
приблизно о 10 год. 00 хв., попрямував на
зупинку громадського транспорту на
вул. Металургів для повернення до свого
робочого місця громадським
транспортом. Через деякий час він сів
на маршрутне таксі, яке прямувало на
виїзд з міста по вул. Курській, через
зупинку вийшов з маршрутного таксі,
з'ясувавши, що у нього відсутній
гаманець з коштами і нічим
розрахуватися за проїзд, та далі
продовжив шлях пішки. На вул. Комарова,1
він прибув о 12 год. 42 хв., що зафіксовано
електронною системою перепусток.

Таким чином, причини його відсутності
на робочому місці є поважними та не
можуть вважатись прогулом в розумінні
п. 4 ст. 40 КЗпП України

Все це було відображено ним в
поясненні, яке було передано ним
заступнику директора з економічної
безпеки ОСОБА_5

Однак 21 лютого 2014 року о 16 год. 00 хв.
йому було вручено наказ №903 від 21
лютого 2014 року про його звільнення. Ні з
матеріалами щодо проведення
відповідної перевірки вказаного
порушення, ні з службовою запискою, ні з
актом про його відсутність він
ознайомлений не був.

Просив поновити його на посаді
начальника відділу по забезпеченню
економічної безпеки та взаємодії з
правоохоронними органами управління
економічної безпеки ПАТ «Сумське МНВО
ім. М.В.Фрунзе»; стягнути з відповідача
на його користь середній заробіток за
час вимушеного прогулу.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач був звільнений з роботи
незаконно, з порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки не допустив
прогулу 14 лютого 2014 року.

Цей висновок суду узгоджується з
обставинами справи, вірно
встановленими судом, та відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
наказом №2727/ок від 14 травня 2010 року
ОСОБА_3 прийнятий на роботу на
посаду начальника відділу по
забезпеченню економічної безпеки та
взаємодії з правоохоронними органами
управління економічної безпеки ПАТ
«Сумське МНВО ім. М.В.Фрунзе».

Наказом директора з персоналу
товариства №903/ВК від 21 лютого 2014 року
ОСОБА_3 звільнено з вказаної посади за
прогул без поважних причин, п.4 ст. 40
КЗпП України, з зазначенням в наказі, що
14 лютого 2014 року він був відсутній на
роботі без поважних причин більше
трьох годин, виправдувальних
документів не надав (а.с.3-5).

Згідно інформації відділу кадрів ПАТ
«Сумське МНВО ім. Фрунзе», ОСОБА_3 не є
членом об'єднаної первинної
профспілкової організації
підприємства (а.с.56).

Згідно довідки ПАТ «Сумське МНВО ім.
М.В.Фрунзе» середньомісячна заробітна
плата ОСОБА_3 за грудень 2013 року - січень
2014 року склала 3520 грн. 92 коп. (а.с.98).

Згідно з наказом №19 від 20 травня 2013
року, зокрема, начальник відділу УЕБ
ОСОБА_3 зобов'язаний був щоденно
надавати письмовий звіт про роботу за
попередній робочий день та письмовий
план роботи на наступний робочий день
заступнику директора з економічної
безпеки ОСОБА_5. (а.с. 23). Робоче місце
позивача було розміщене на дільниці
«Машинобудівник» по вул.
Комарова, 1 на околиці міста Суми.

14 лютого 2014 року о 09 год. 01 хв. позивач
прибув на вул. Горького, 58 до заступника
директора з економічної безпеки ОСОБА_5
для щоденного звіту про роботу за
попередній день та погодження плану
роботи на 14 лютого 2014 року. О 09 год. 17 хв.
позивач вийшов з території ПАТ
«Сумське МНВО ім. М.В.Фрунзе». Час
приходу та виходу з території
товариства по вул. Горького, 58
підтверджується даними системи
контролю віддаленого доступу (а.с.24).

В пояснювальній записці від 18 лютого
2014 року на ім'я директора з економічної
безпеки товариства ОСОБА_3 зазначив, що
через прохідну в центральному корпусі
по вул. Горького, 58 він вийшов о 09 год. 17
хв., потім зустрічався з заступником
директора ТОВ «Фрунзе-Сервіс» ОСОБА_4 в
службових справах - з питань
оскарження акту перевірки податковою
інспекцією вказаного підприємства,
перебував в приміщенні цього
товариства до 10 год. 00 хв. - 10 год. 20 хв.
Після цього він пішов на зупинку
громадського транспорту, сів на
маршрутку, яка їхала в сторону виїзду з
вул. Курської, де знаходиться його
робоче місце на майданчику
«Машинобудівник» по вул. Комарова,
проїхав одну зупинку та згадав, що
гаманець з коштами забув в службовому
кабінеті, вийшов на найближчій зупинці
за мостом і попрямував пішки до свого
робочого місця по вул. Комарова, 1, куди
прибув о 12 год. 42 хв. (а.с.22).

Згідно службової записки заступника
директора товариства по економічній
безпеці ОСОБА_5 на ім'я директора з
економічної безпеки товариства,
ОСОБА_3 14 лютого 2014 року з 09 год. 17 хв. по
12 год. 42 хв. був відсутній на робочому
місці без поважних причин, план його
роботи на цей день відповідає
складеній ним довідці про результати
роботи за цей день, і в план роботи на
цей день не входило вирішення питання
про оскарження акту перевірки
податковою інспекцією ТОВ
«Фрунзе-Сервіс» (а.с.25, 26).

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках: прогулу (в тому
числі відсутності на роботі більше
трьох годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Згідно ст. 139 КЗпП України
працівники зобов'язані працювати чесно
і сумлінно, своєчасно і точно
виконувати розпорядження власника або
уповноваженого ним органу, додержувати
трудової і технологічної дисципліни,
вимог нормативних актів про охорону
праці, дбайливо ставитися до майна
власника, з яким укладено трудовий
договір.

Відповідно до ст. 141 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
повинен правильно організувати працю
працівників, створювати умови для
зростання продуктивності праці,
забезпечувати трудову і виробничу
дисципліну, неухильно додержувати
законодавства про працю і правил
охорони праці, уважно ставитися до
потреб і запитів працівників,
поліпшувати умови їх праці та побуту.

Ст. 147 КЗпП України передбачає, що
за порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано один
з заходів стягнення : 1) догана; 2)
звільнення.

Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України
дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду)
даного працівника.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП
України, у разі звільнення без законної
підстави або незаконного переведення
на іншу роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про
поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року, не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Відповідно до роз'яснень, які
містяться в п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 1992 року №9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів», при
розгляді позовів про поновлення на
роботі осіб, звільнених за п.4 ч. 1 ст.40
КЗпП України, суди повинні виходити з
того, що передбаченим цією нормою
закону прогулом визнається
відсутність працівника на роботі як
протягом усього робочого дня, так і
більше трьох годин безперервно або
сумарно протягом робочого дня без
поважних причин (наприклад, у зв'язку
з поміщенням до медвитверезника,
самовільне використання без
погодження з власником або
уповноваженим ним органом днів
відгулів, чергової відпустки,
залишення роботи до закінчення
строку трудового договору чи строку,
який працівник зобов'язаний
пропрацювати за призначенням після
закінчення вищого чи середнього
спеціального учбового закладу).

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд зробив вірний висновок про те, що,
хоча в плані роботи ОСОБА_3 на 14 лютого
2014 року не було обговорення питання по
акту перевірки податкової інспекції з
керівництвом ТОВ «Фрунзе-Сервіс», а
надання позивачем допомоги
працівникам ТОВ «Фрунзе-Сервіс» в
підготовці заперечень на акт
перевірки податкової інспекції
здійснювалось, згідно плану роботи, 13
лютого 2014 року (а.с. 27-35), здійснення цих
заходів не виключало можливості і
необхідності обговорення питання по
перевірці податкової інспекції ОСОБА_3
з керівництвом ТОВ «Фрунзе-Сервіс» 14
лютого 2014 року. Час спілкування
позивача з працівниками вказаного
товариства саме з робочих питань, що
підтвердив і свідок ОСОБА_4 - заступник
директора ТОВ «Фрунзе-Сервіс», і
протилежного не довів відповідач, суд
обгрунтовано вважав таким, що не є
прогулом.

При цьому суд вірно визначив, що,
оскільки встановлено, що 14 лютого 2014
року ОСОБА_3 вийшов від ОСОБА_5 з
території ПАТ о 09 год.17 хв., перебував в
ТОВ «Фрунзе-Сервіс», яке знаходиться
за тією ж адресою, але в іншому
приміщенні, в період з 09 год. 20 хв.
близько 40 хвилин, вийшов з приміщення
ТОВ «Фрунзе-Сервіс» близько 10 год., то
ці 40 хвилин безпідставно враховані
відповідачем як відсутність на
робочому місці без поважних причин.

Свідок ОСОБА_4 підтвердив, що він
повідомляв ОСОБА_5 про те, що він
звертався до ОСОБА_3 щодо надання
консультативної допомоги і протягом
тижня спілкувався з ОСОБА_3 з приводу
перевірки податкової інспекції.
Показаннями вказаного свідка
підтверджені як обставини щодо часу
перебування у нього позивача, так і
факт спілкування з ним саме з робочих
питань в присутності юриста цього
товариства. В запереченнях до акту
перевірки (а.с.29-31) ТОВ «Фрунзе-Сервіс»
зазначило, що бажає скористатися
правом брати участь при розгляді цих
заперечень через своїх представників.

Суд вірно вважав, що викладені
обставини підтверджуються і
показаннями свідка ОСОБА_5, який
підтвердив, що питання з приводу
перевірки податковою інспекцією ТОВ
«Фрунзе-Сервіс» включалося в план
роботи ОСОБА_3 на 13 лютого 2014 року і,
крім того, у нього була розмова з
ОСОБА_3 щодо поїздки до Управління ДСА в
Сумській області з приводу питання
повернення судового збору, що
підтвердив і свідок ОСОБА_4

Не спростовують висновків суду і
посилання відповідача на те, що наказом
начальника управління економічної
безпеки №33 від 05 вересня 2013 року за
неналежне виконання вимог пунктів 2.2, 2.6
посадової інструкції ДІ 232-04-10 та
порушення п.3.4.1 Правил внутрішнього
трудового розпорядку ПАО начальника
відділу по забезпеченню економічної
безпеки та взаємодії з правоохоронними
органами УЕБ ОСОБА_3 наказано не
нараховувати бонус за вересень-жовтень
2013 року, і рішенням Ковпаківського
районного суду м. Суми від 10 грудня 2013
року, залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Сумської області від
22 січня 2014 року, в задоволенні позову
ОСОБА_3 до ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В.
Фрунзе» про скасування
дисциплінарного стягнення відмовлено
за необґрунтованістю (а.с.48-55), оскільки
вказана обставина не свідчить про
наявність підстав для звільнення
позивача.

Заслуговує на увагу і та
обставина, що наказом відповідача № 290
від 25 серпня 2011 року в зв'язку з
виробничою необхідністю для
здійснення доставки спеціалістів між
майданчиками товариства в робочий час
в товаристві запущений з 15 серпня 2011
року автобус - «вертушка», для
виконання рейсів між різними
майданчиками товариства - відповідача
(а.с. 76-76-77), графік руху якого складений
таким чином, що відстань від робочого
місця позивача до центрального офісу
можна подолати на цьому відомчому
автобусі в одну сторону за 35 хв., тобто
на шлях в обидва кінці відведено 70 хв.
(1год. 10 хв.)

З огляду на встановлений самим
відповідачем графік роботи для
позивача, за якого він спочатку
повинен з'явитись на своєму робочому
місці в кінці міста Суми, а потім
повернутись до центру міста до
центрального офісу, отримати щоденне
завдання у заступника директора і
знову повернутись до робочого місця на
вул. Комарова, 1, сам відповідач
відводить на знаходження його в дорозі
вказані 70 хвилин, які не можна вважати
прогулом.

Є безпідставними і не спростовують
висновків суду посилання відповідача
на те, що показами свідків -
працівників товариства ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, які пояснили, що 14
лютого 2014 року бачили позивача біля
належного йому автомобіля,
спростовуються доводи позивача про те,
яким чином і протягом якого часу він
добирався до свого місця роботи після
відвідування заступника директора
товариства ОСОБА_5 та після
спілкування в ТОВ «Фрунзе-Сервіс» з
заступником директора цього
товариства ОСОБА_4, оскільки в цій
частині доводи

відповідача про те, що автомобілем він
мав можливість подолати цю відстань
швидше, ґрунтуються на припущеннях,
враховуючи, що у позивача відсутній
обов'язок використовувати власний
автомобіль в інтересах роботи.

Відповідач посилається як на
підставу обгрунтованості звільнення
позивача з роботи на дані системи
контролю віддаленого доступу щодо
перетинання позивачем 14 лютого2014 року
прохідних товариства, згідно яких він о
8 год. 27 хвилин вийшов з території
товариства, о 9 год. 01 хв. зайшов, вийшов
о 9 год. 17 хвилин, зайшов о 12 год. 42 хв. і
вийшов о 12 год. 50 хв., зайшов о 13 год. 57 хв.
(а.с.20 - 21).

Суд обгрунтовано зробив висновок про
те, що завчасне залишення позивачем
території товариства в цей день за 10
хвилин до обідньої перерви - о 12 год. 50
хв. самим відповідачем не було
враховане при винесенні наказу про
звільнення позивача, оскільки термін
відсутності позивача на роботі в
конкретний проміжок часу взагалі не
зазначений в наказі про звільнення, в
службовій записці заступника
директора ОСОБА_5 посилання на це
взагалі відсутнє, зазначено
відсутність позивача на робочому місці
з 9 год. 17 хв. по 12 год. 42 хв., згідно
відомостей в системи контролю
віддаленого доступу щодо перетинання
позивачем 14 лютого2014 року прохідних
товариства, в тому числі не зроблено і
відрахувань з цього часу періоду,
необхідного позивачеві на дорогу.

Враховуючи службову записку
заступника директора з економічної
безпеки ОСОБА_5, в якій зазначається про
відсутність ОСОБА_3 на робочому місці з
09 год.17 хв. до 12 год.42 хв., письмові
пояснення ОСОБА_3 до застосування
дисциплінарного стягнення, суд прийшов
до вірного висновку, що проміжок часу з
12 год.50 хв. до 13 год. не враховувався
керівництвом при підрахунку часу
відсутності ОСОБА_3 на робочому місці, з
цього приводу пояснення у ОСОБА_3 не
відбиралися.

З огляду на зазначене посилання
відповідача на те, що директор з
персоналу, звільняючи позивача з
роботи, врахував і 10 хвилин його
відсутності перед обідньою перервою на
підставі даних електронної системи
перепусток, є безпідставними,
суперечать обставинам справи та ч. 1 ст.
149 КЗпП України про те, що до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

За таких обставин оскаржуване рішення
суду першої інстанції є законним і
обґрунтованим, підстави для його
зміни чи скасування відсутні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В.Фрунзе» відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 23 вересня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -