Справа № 352/969/13-ц
Провадження № 2/352/418/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд
Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді
Хоминець М.М.

з участю секретаря
Гундич Г.В.

представника відповідача - адвоката
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи»
до ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в :

Позивач 08.04.2013 р. звернувся в суд з
позовом до відповідача про звернення
стягнення на предмет іпотеки.
Заявлений позов обґрунтовував тим, що
відповідно до укладеного між ПАТ
«Сведбанк», який є правонаступником
АКБ «ТАС-Комерцбанк», та Факторинговою
компанією «Вектор Плюс» договору
факторингу від 28.11.2012 р. банк відступив
фактору свої права вимоги
заборгованості по кредитних договорах
та пов'язані з ними права грошової
вимоги щодо нарахованих та несплачених
боржниками процентів, комісій,
штрафних санкцій. 28.11.2012 р. між ТОВ «ФК
«Вектор Плюс» та позивачем - ТОВ
«Кредитні ініціативи» укладено
договір факторингу, відповідно до
якого позивач набув статусу нового
кредитора за кредитним договором №
0803/0806/88-003 від 22.08.2006 р., укладеним між АКБ
«ТАС-Комерцбанк» та відповідачем
ОСОБА_2 Відповідно до умов вказаного
договору відповідач отримав кредит у
розмірі 15000 доларів США зі сплатою 14
відсотків річних за користування
кредитом з кінцевим терміном
повернення до 19.08.2011 р. Виконання
позичальником зобов'язань за цим
кредитним договором забезпечено
іпотекою відповідно до укладеного між
банком та відповідачем нотаріально
посвідченого іпотечного договору від
22.08.2006 р. за реєстровим номером 1-870,
згідно якого предметом іпотеки є
нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1,
що належить на праві власності
відповідачу, яке сторони оцінили у 287850
грн. У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за кредитним
договором заборгованість за цим
договором станом на 01.02.2013 р. складає
162482,01 грн., з якої сума заборгованості
за кредитом - 10148 доларів США, що у
гривневому еквіваленті за курсом НБУ
складає 81112,96 грн., сума заборгованості
за відсотками - 3408,25 доларів США, що у
гривневому еквіваленті за курсом НБУ
складає 27242,14 грн., пеня - 6771,79 доларів
США, що у гривневому еквіваленті за
курсом НБУ складає 54126,91 грн. 06.03.2013 р.
позивач направив відповідачу вимогу
про погашення заборгованості за
кредитним договором та попередив про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у разі невиконання вимоги. Просив у
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором у розмірі 162482,01
грн. звернути стягнення на належний
відповідачу предмет іпотеки шляхом
продажу предмета іпотеки на прилюдних
торгах у межах процедури виконавчого
провадження зі встановленням
початкової ціни предмету іпотеки на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав та просив
його задовольнити.

Відповідач та його представник у
судовому засіданні позов не визнали і
пояснили, що після набрання чинності
Законом України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» від 03.06.2014 р. не може
бути примусово стягнуте нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом іпотеки, якщо таке майно
виступає як забезпечення зобов'язань
громадянина України (позичальника або
майнового поручителя) за споживчими
кредитами, наданими йому в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника за умови, що у нього у
власності не знаходиться інше нерухоме
житлове майно; загальна площа такого
нерухомого житлового майна не
перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м
для житлового будинку. Відповідно до
ст.4 вказаного Закону протягом його дії
інші закони України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм. Оскільки
відповідач не має у власності іншого
нерухомого житлового майна, крім
спірного домоволодіння АДРЕСА_1
загальною площею 155,1 кв.м, у якому він
разом з дружиною та двома дітьми
зареєстрований і проживає, наявні всі
підстави для відмови у позові. Крім
того, позивач у порушення вимог п.3.10
кредитного договору, направивши
відповідачу 11.03.2013 р. вимогу про
виконання порушеного зобов'язання від
06.03.2013 р., звернувся з даним позовом в
суд до закінчення 30-денного строку для
виконання вимоги. Просили у позові
відмовити.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов не підлягає
до задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Встановлено, що 22.08.2006 р. між АКБ
«ТАС-Комерцбанк» та відповідачем
ОСОБА_2 укладено кредитний договір №
0803/0806/88-003, згідно якого відповідач
отримав у банку кредит у розмірі 15000
доларів США на поточні потреби зі
сплатою 14 відсотків річних за
користування кредитом з кінцевим
терміном повернення до 19.08.2011 р. (т.1,
а.с.5-8).

Виконання позичальником зобов'язань за
цим кредитним договором забезпечено
іпотекою відповідно до укладеного між
банком та відповідачем нотаріально
посвідченого іпотечного договору від
22.08.2006 р. за реєстровим номером 1-870,
згідно якого предметом іпотеки є
нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1,
що належить на праві власності
відповідачу, яке сторони оцінили у 287850
грн. (т.1, а.с.9-12).

Відповідно до укладеного між ПАТ
«Сведбанк», який є правонаступником
АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ФК «Вектор
Плюс» договору факторингу від 28.11.2012 р.
банк відступив фактору свої права
вимоги заборгованості по кредитних
договорах та пов'язані з ними права
грошової вимоги щодо нарахованих та
несплачених боржниками процентів,
комісій, штрафних санкцій (т.1, а.с.27-40).

28.11.2012 р. між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та
позивачем - ТОВ «Кредитні ініціативи»
укладено договір факторингу,
відповідно до якого позивач набув
статусу нового кредитора за кредитним
договором № 0803/0806/88-003 від 22.08.2006 р. з
позичальником ОСОБА_2 (т.1, а.с.41-50).

Права іпотекодержателя за
вказаним іпотечним договором перейшли
до позивача згідно договору про
передачу прав за іпотечним договором
від 28.11.2012 р. (т.1, а.с.51-53).

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за кредитним
договором заборгованість за цим
договором станом на 01.02.2013 р. становить
162482,01 грн., з якої сума заборгованості
за кредитом - 10148 доларів США, що у
гривневому еквіваленті за курсом НБУ
складає 81112,96 грн., сума заборгованості
за відсотками - 3408,25 доларів США, що у
гривневому еквіваленті за курсом НБУ
складає 27242,14 грн., пеня - 6771,79 доларів
США, що у гривневому еквіваленті за
курсом НБУ складає 54126,91 грн., згідно
наданого позивачем розрахунку (т.1,
а.с.22).

11.03.2013 р. позивач направив відповідачу
вимогу від 06.03.2013 р. про погашення
заборгованості за кредитним договором
та попередив про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
вимоги (т.1, а.с.24-26).

У відповідності з вимогами ч.1 ст.1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі, що
були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Відповідно до вимог ст.589 ЦК України,
ст.33 Закону України «Про іпотеку»
позивач як новий іпотекодержатель
набув права звернення стягнення на
предмет іпотеки, оскільки відповідач
неналежно виконує зобов'язання за
кредитним договором, забезпеченим
іпотекою. За рахунок предмету іпотеки
позивач має право задовольнити в
повному обсязі свої вимоги з
урахуванням сплати відсотків,
неустойки, збитків та іншого.

Відповідно до вимог ст.41 Закону України
«Про іпотеку» реалізація предмету
іпотеки, на який звертається стягнення
за рішенням суду, проводиться, якщо
інше не передбачено рішенням суду,
шляхом продажу на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України «Про виконавче провадження».

07.06.2014 р. набрав чинності Закон України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03.06.2014 р. № 1304-VІІ, статтею 1
якого передбачено, що протягом дії
цього Закону не може бути примусово
стягнуте (відчужене без згоди власника)
нерухоме житлове майно, яке вважається
предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону
України «Про іпотеку», якщо таке майно
виступає як забезпечення зобов'язань
громадянина України (позичальника або
майнового поручителя) за споживчими
кредитами, наданими йому кредитними
установами - резидентами України в
іноземній валюті, та за умови, що таке
нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя, за умови, що у позичальника
або майнового поручителя у власності
не знаходиться інше нерухоме житлове
майно; загальна площа такого
нерухомого житлового майна не
перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м
для житлового будинку.

У відповідності до вимог ст.4 вказаного
Закону протягом дії цього Закону інші
закони України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм.

Судом встановлено, що забезпеченням
виконання зобов'язання відповідача по
поверненню отриманого ним споживчого
кредиту в іноземній валюті є належне
відповідачу на праві власності
домоволодіння АДРЕСА_1 загальною
площею 155,1 кв.м, у якому він разом з
дружиною та двома дітьми
зареєстрований і проживає (т.1, а.с.239); що
у власності відповідача відсутнє інше
нерухоме житлове майно, що
підтверджується інформацією
Реєстраційної служби Тисменицького
районного управління юстиції та ОКП
«Івано-Франківське обласне бюро
технічної інвентаризації» (т.2, а.с.18,20).

З огляду на ці встановлені обставини
суд дійшов висновку про необхідність
застосування до спірних правовідносин
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» та про відмову з цієї
підстави у позові про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

На підставі наведеного, відповідно до
ст.ст. 526, 589, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.
33, 41 Закону України «Про іпотеку»,
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», керуючись ст.ст. 213-215
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Відмовити у позові ТОВ «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Апеляційна
скарга на рішення суду до Апеляційного
суду Івано-Франківської області
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через Тисменицький
районний суд.

Головуюча

М.М.Хоминець