Cправа №203/1526/14-ц
Провадження 2/201/2796/2014
29 жовтня 2014 року Жовтневий
районний суд
головуючого судді - Браги А.В.,
при секретарі - Ляховій І.В.,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
11 березня 2014 року ПАТ «Дельта Банк»
звернувся до Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська з
вищезазначеним позовом, в якому просив
суд стягнути з відповідачів на користь
позивача заборгованість за кредитним
понесені судові витрати у розмірі 380,20
гривень. В обґрунтування своїх
позовних вимог представник позивача
послався на те, що 10 квітня 2008 року між
ТОВ «Український промисловий банк» та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№ 688-016/ФКВ-08, згідно з умовами якого
банк надав позичальнику кредитні кошти
10% річних за весь час фактичного
користування кредитом на строк з 10
квітня 2008 року до кінцевого погашення
боргу. Мета кредитування - придбання
30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк»,
ПАТ «Дельта Банк» та Національним
банком України було укладено договір
про передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на
користь ПАТ «Дельта Банк», за яким ТОВ
«Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ
«Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, що забезпечують виконання
кредитних зобов'язань перед
Національним банком, внаслідок чого АТ
«Дельта Банк» набуло право вимоги за
кредитним договором № 688-016/ФКВ-08 від
10 квітня 2008 року. Відповідно до
кредитного договору, повернення
кредиту здійснюється щомісячно
частинами у розмірі не менш як 1099,00
доларів США по 20 число кожного місяця,
починаючи з місяця, наступного за
місяцем отримання кредиту. Згідно
кредитного договору проценти за
користування кредитом нараховуються у
валюті кредиту за період з дня його
надання до дня його повернення.
Проценти нараховуються щомісячно на
фактичну заборгованість по кредиту за
період з першого по останній день
кожного календарного місяця.
Нараховані проценти сплачуються
позичальником у валюті кредиту по 20
число кожного наступного місяця за
місяцем нарахування процентів та
одночасно з остаточним поверненням
кредиту шляхом внесення готівкових
коштів у касу банку або шляхом
безготівкового перерахування з
поточного рахунку позичальника. Згідно
договору щомісячна комісія за
управління кредитом складає 0,15% від
суми кредиту. Виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
забезпечується порукою відповідно до
укладеного договору поруки №688-016/Zфпор
-08 від 10 квітня 2008 року між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_1, згідно з яким поручитель
поручається перед кредитором за
виконання боржником зобов'язань за
кредитним договором № 688-016/ФКВ-08 від 10
квітня 2008 року. Позичальник умови
кредитного договору протягом
тривалого часу належним чином не
виконує, про що неодноразово
повідомлявся в тому числі й шляхом
направлення письмової вимоги про
виконання зобов'язань згідно умов
кредитного договору. Однак
зобов'язання не виконані, у зв'язку з
чим, станом на 25 лютого 2014 року за
відповідачем наявна заборгованість у
заборгованість за відсотками
становить 3350,00 гривень, комісія за
зв'язку з чим позивач і звернувся до
суду з даним позовом про солідарне
стягнення вказаної суми
заборгованості з відповідачів в
судовому порядку.
Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, проте надав до суду
заяву, в якій позовні вимоги підтримав
в повному обсязі та просив їх
задовольнити, а також просив суд
розглянути справу за відсутності
представника позивача, проти заочного
розгляду справи не заперечував.
Відповідачі в судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином відповідно до вимог ст.
74 - 76 ЦПК України, явку своїх
уповноважених представників до суду не
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення); за ч. 1 ст.
224 ЦПК України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

У зв'язку з чим суд, з метою недопущення
порушення строків розгляду справи,
передбачених ст. 157 ЦПК України, з
урахуванням згоди позивача, вважає за
можливе провести заочний розгляд
справи та вирішити справу у порядку
заочного розгляду на підставі наявних
у справі доказів.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази у
сукупності з нормами чинного
законодавства України, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, 11 березня 2014 року
ПАТ «Дельта Банк» звернувся до
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська з позовною заявою до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості.

28 липня 2014 року Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська виніс ухвалу, якою
цивільну справу № 203/1526/14-ц за позовом
ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості було
передано на розгляд до Жовтневого
районного суду м.
Дніпропетровська за підсудністю.

10 квітня 2008 року ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_1 уклали
кредитний договір № 688-016/ФКВ-08, за
умовами якого банк надав позичальнику
кредитні кошти у розмірі 66000,00 доларів
США з розрахунку 10% річних за весь час
фактичного користування кредитом на
строк з 10 квітня 2008 року до кінцевого
погашення боргу.

Відповідно до додатку №1 кредитного
договору, повернення кредиту
здійснюється щомісячно частинами у
розмірі не менш як 1099,00 доларів США по 20
число кожного місяця,починаючи з
місяця, наступного за місяцем
отримання кредиту.

10 квітня 2008 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_1 було
укладено договір поруки №688-016/Zфпор-08,
згідно з яким поручитель поручається
перед кредитором за виконання
боржником зобов'язань за кредитним
договором № 688-016/ФКВ-08 від 10 квітня 2008
року.

У відповідності до довідки від 25 лютого
2014 року заборгованість ОСОБА_1 за
кредитним договором № 688-016/ФКВ-08
складає у розмірі 38020,00 гривень, з яких
заборгованість за відсотками
становить 3350,00 гривень та комісію за
ведення кредиту - 34670,00 гривень.

Також, в матеріалах цивільної справи
наявний договір про передачу активів
та кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпомбанк» на користь ПАТ «Дельта
Банк» від 30 червня 2010 року, за яким ТОВ
«Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ
«Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, що забезпечують виконання
кредитних зобов'язань перед
Національним банком, внаслідок чого
ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги
за кредитним договором № 688-016/ФКВ-08 від
10 квітня 2008 року.

Правовідносини, які виникли між
сторонами, окрім положень вказаного
вище кредитного договору, врегульовані
нормами Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України,
за кредитним договором, який
укладається в письмовій формі, банк або
інша фінансова установа (кредитор)
зобов'язана надати грошові кошти
(кредит) позичальнику в розмірі і на
умовах, передбачених договором, а
позичальник зобов'язаний повернути
кредит і сплатити відсотки.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

Виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом (ст.
548 Цивільного кодексу України).
Виконання зобов'язань може
забезпечуватись згідно договору
неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства (ст. ст. 549, 551
Цивільного кодексу України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Згідно п. 29 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30 березня 2012
року, при вирішенні спорів про
дострокове повернення кредиту суд має
враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК
і виходити з того, що якщо договором
встановлено обов'язок позичальника
повернути кредит частинами (із
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
кредитодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
кредиту, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому від суми
кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК
право кредитодавця вимагати від
позичальника дострокового повернення
частини кредиту, що залишилася, є
самостійним. Реалізація такого права
жодним чином не залежить від
пред'явлення кредитодавцем вимог про
розірвання кредитного договору
відповідно до положення статті 651 ЦК.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно ст. 16 ЦК України однією із форм
судового захисту цивільних прав та
інтересів є примусове виконання
обов'язку в натурі.

Аналізуючи встановлені в судовому
засіданні фактичні обставини в
контексті наведених вище норм
цивільного законодавства, суд
приходить до висновку про доведеність
та обґрунтованість позовних вимог ПАТ
«Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості.

Таким чином, враховуючи викладене,
зважаючи на те, що відповідач має
заборгованість перед позивачем за
кредитним договором № 688-016/ФКВ-08 від 10
квітня 2008 року, розмір заборгованості
станом на 25 лютого 2014 року становить у
сумі 38020,00 гривень, що відповідає сумі
заявлених позовних вимог, зважаючи на
приписи ст. 11 ЦПК України.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Статтею
58 ЦПК України закріплено, що належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Тобто, процесуальними нормами
встановлено як право на участь у
доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і
обов'язок із доказування обставини при
невизнані них сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Крім того, суд безпосередньо не повинен
брати участі у зборі доказового
матеріалу.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, своїм правом на участь у
судовому розгляді справи не
скористались, про день, час та місце
розгляду якої були повідомлені
належним чином, запереченнь на позовну
заяву суду не надали, також не надали
жодних доказів на підтвердження
погашення заборгованості за кредитним
договором, на спростування розміру
грошового зобов'язання на загальну
суму 38020,00 гривень.

Враховуючи вищевикладене суд вважає,
що позовні вимоги щодо солідарного
стягнення з відповідачів існуючої
заборгованості є обґрунтованими,
законними та підлягають задоволенню в
повному обсязі (в межах заявлених
позовних вимог з дотриманням принципу
диспозитивності та у відповідності до
ст. 11 ЦПК України), що відповідає сумі
заявлених вимог, що становить - 38020,00
гривень.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд на підставі ст. 88
ЦПК України, враховуючи результат
вирішення справи, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідачів на
користь позивача, понесені останнім
при зверненні до суду судові витрати по
сплаті судового збору у розмірі 380,20
гривень, сплата якого підтверджується
відповідним платіжним дорученням №
18653278 від 28 лютого 2014 року.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 543, 553, 554, 599, 610 - 612, 615,
625, 1048 - 1050, 1054 - 1055 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 109, 169, 197, 208, 209,
212-215, 223 - 233 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, - задовольнити в
повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
№ 688-016/ФКВ-08 від 10 квітня 2008 року
у сумі 38020,00 гривень, а саме:
заборгованість за відсотками - 3350,00
гривень, заборгованість по комісії за
ведення кредиту - 34670,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» судові витрати по справі
понесені позивачем у розмірі 380,20
гривень.

Заочне рішення суду набирає законної
сили в порядку передбаченому ст. ст. 223,
232 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача про перегляд
заочного рішення, яка може бути подана
відповідачем протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через суд
першої інстанції шляхом подання
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя :
А.В. Брага