Справа № 338/226/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1753/2014
Головуючий у 1 інстанції Шишко О.А.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого-судді Фединяка
В.Д.

суддів:
Меленко О.Є., Малєєва А.Ю.
секретаря
Мельник О.В.

з участю представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Манявської сільської ради
Богородчанського району, ОСОБА_2 про
скасування свідоцтва про право
власності на нерухоме майно за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Богородчанського районного суду від 18
червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулась в
суд з указаним позовом і зазначала, що
постановою Богородчанського районного
суду від 26 листопада 2012 року, залишену
без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 лютого 2013 року, скасовано рішення
виконавчого комітету Манявської
сільської ради Богородчанського
району від 21 серпня 2007 року в частинні
визнання права власності ОСОБА_2 на
домоволодіння по АДРЕСА_1. Посилаючись
на те, що скасовано рішення на підставі
якого було видано свідоцтво про право
власності від 25 березня 2008 року на
домоволодіння після покійного ОСОБА_6,
який є батьком позивачки, просила
скасувати свідоцтво про право
власності на домоволодіння по АДРЕСА_1
видане Манявською сільською радою від
25 березня 2008 року на імя ОСОБА_2.

Рішенням Богородчанського
районного суду від 18 червня 2014 року
задоволено позов. Скасовано свідоцтво
про право власності на домоволодіння
по АДРЕСА_1, яке видане 25 березня 2008
року Манявською сільською радою на ім'я
ОСОБА_2.

Не погоджуючись з даним рішенням,
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій
ставиться питання про скасування
оскаржуваного рішення з ухваленням
нового про відмову в задоволенні
позовних вимог, вказуючи на те, що суд
першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, допустив порушення
норм матеріального і процесуального
права, так як помилково не застосував
до даних відносин строк позовної
давності.

У судовому засіданні
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримав
доводи апеляційної скарги, просить
задовольнити цю скаргу.

ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5
апеляційну скаргу не визнали,
вважають рішення суду законним та
обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи та
перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК
України наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги з
таких підстав.

Ухвалюючи рішення про
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що рішення
виконкому Манявської сільської ради
Богородчанського району від 21.08.2007
року в частині визнання права
власності ОСОБА_2 на домоволодіння по
АДРЕСА_1. скасоване, то підлягає
скасуванню і свідоцтво про право
власності на домоволодіння по АДРЕСА_1,
яке видане 25 березня 2008 року
Манявською сільською радою на ім'я
ОСОБА_2.

Висновок суду відповідає вимогам
закону і матеріалам справи.

Як убачається з матеріалів
справи, постановою Богородчанського
районного суду від 26 листопада 2012 року,
залишену без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 лютого 2013 року скасовано рішення
виконавчого комітету Манявської
сільської ради Богородчанського
району від 21 серпня 2007 року в частинні
визнання права власності ОСОБА_2 на
домоволодіння по АДРЕСА_1.

Згідно з правилами ч. 3 ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тобто обставини незаконності
прийняття рішення в частині права
власності на спірне домоволодіння,
які встановлені в адміністративній
справі, вже не потребують доказуванню в
даній цивільній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України
правовий акт органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.

Згідно з положеннями ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 -
3, 5 і 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається. У випадках, встановлених
цим Кодексом, нікчемний правочин може
бути визнаний судом дійсним. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

На відміну від правочину, чинний
ЦК України та інші нормативно-правові
акти не містять чіткого визначення
самого поняття "правовстановлюючі
документи" та не містять їх вичерпного
переліку, а також окремо не
передбачають можливості визнання
недійсними таких актів індивідуальної
дії як правовстановлюючі документи.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку скасувавши свідоцтво про
право власності на домоволодіння по
АДРЕСА_1, яке видане 25 березня 2008 року
Манявською сільською радою на ім'я
ОСОБА_2, оскільки рішення виконавчого
комітету Манявської сільської ради
Богородчанського району від 21 серпня
2007 року на підставі якого видано
свідоцтво про право власності на
спірне домоволодіння постановою
Богородчанського районного суду від 26
листопада 2012 року скасовано.

Суд обґрунтовано відхилив
посилання ОСОБА_2 про пропущення
позовної давності з приводу вирішення
цього спору, так як спірні
правовідносини виникли з моменту
проголошення ухвали Львівського
апеляційного суду від 12 лютого 2013 року.

Крім цього, відповідно ч.3 ст.267 ЦК
України ОСОБА_2 чи її представник не
подавали заяви про застосування
позовної давності.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду викладених в оскаржуваному
рішенні, тому не можуть бути підставою
для скасування справедливого і по суті
правильного рішення суду лише з одних
формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів
вважає оскаржуване рішення таким, що
ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.
Підстав для скасування цього рішення,
за доводами апеляційної скарги не
встановлено.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити. Рішення Богородчанського
районного суду від 18 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
країни з розгляду цивільних і
кримінальних справ з часу набрання
законної сили.

Головуючий-суддя В.Д.Фединяк

Судді:
О.Є.Меленко

А.Ю.Малєєв