У Х В А Л А

"25" вересня 2014 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючої судді – Середи І.В.,

при секретарі – Максименко В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду №9 в місті Одесі клопотання
опікуна недієздатного позивача ОСОБА_1
– ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

З позовною заявою до суду звернулася в
інтересах недієздатного ОСОБА_1 –
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з вимогами
про визнання недійсним договорів
дарування від 15.05.2009 р., від 08.12.2010 р. та
від 29.07.2011р.. скасування запису про
державну реєстрацію права власності за
ОСОБА_5 та ОСОБА_4, про визнання права
власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1 та про її витребування.

Разом з позовною заявою на адресу суду
надійшла заява позивача про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1
та про заборону відповідачам
здійснювати дії щодо відчуження,
розпорядження будь-яким шляхом,
проведення будь-яких будівельних робіт
щодо об’єкта нерухомості, оскільки
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що клопотання ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно до п.1 ст.153 ЦПК України заява про
забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

На підставі вимог п.2 ч.1 ст.152 ЦПК
України позов забезпечується
забороною вчиняти певні дії, а згідно з
ч.3 цієї ж статті види забезпечення
позову мають бути спів мірними із
заявленими позивачем вимогами.

Як зазначив Пленум Верховного Суду
України в п.4 постанови №9 від 22 грудня
2006 року «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з’ясувати обсяг позовних
вимог, дані про особу відповідача, а
також відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Виходячи із заявлених вимог та згідно з
нормами п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України, з метою
забезпечення позову необхідно
накласти арешт на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
оскільки невжиття заходів по даному
позову у разі прийняття судом рішення
може у подальшому утруднити чи зробити
неможливим його виконання.

В частині заборони відповідачам
здійснювати дії щодо відчуження,
розпорядження будь-яким шляхом,
клопотання не підлягає задоволенню,
оскільки є достатнім накладення арешту
на частину квартири, а відносно
заборони проведення будь-яких
будівельних робіт щодо об’єкта
нерухомості також не підлягає
задоволенню, тому що стороною не надано
будь-яких доказів того, що там
проводяться такі роботи.

Керуючись ст.ст.151,152,153, 209,210 ЦПК України,
суд –

У Х В А Л И В:

Клопотання опікуна недієздатного
позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про вжиття
заходів забезпечення позову
задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1.

Направити дану ухвалу на виконання
Реєстраційній службі Одеського
міського управління юстиції.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційний суд Одеської області через
Суворовський районний суд м. Одеси
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 5 днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя: