Справа № 336/2347/14-ц
Пр. № 2-д/336/16/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого – судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Запоріжжі
заяву ОСОБА_1 в особі представника
ОСОБА_2 про ухвалення додаткового
рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного
суду від 01.09.2014 року частково
задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
поділ майна подружжя.

До суду надійшла заява представника
позивачки про ухвалення додаткового
рішення про стягнення з відповідача на
її користь витрат по сплаті судового
збору за подання клопотання про
забезпечення доказів у сумі 121 грн. 80
коп., оскільки при винесенні рішення не
було вирішено питання про покладення
на відповідача цих видатків.

В судовому засіданні представник
позивачки підтримав вимоги заяви,
пояснивши, що під час розгляду справи, а
саме: 21 травня 2014 року, його
довірителька звернулась до суду з
клопотанням про забезпечення доказів
шляхом витребування в МРЕО ОСОБА_4
України в Запорізькій області
відомостей про транспортний засіб,
який є предметом спільної сумісної
власності подружжя. Зазначене
клопотання вона оплатила судовим
збором у сумі 121 грн. 80 коп. Так як
зазначена інформація є необхідною для
вирішення справи, позивач у
відповідності до закону сплатила
судовий збір, питання про повернення
якого не вирішено рішенням суду,
просить про ухвалення додаткового
рішення.

Відповідач проти задоволення заяви
заперечує з посиланням на те, що
труднощів в отриманні цих відомостей у
позивачки не було, оскільки він
добровільно надав суду свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу, яке
містить всю витребувану нею
інформацію. У відсутність
процесуального сенсу в таких витратах
за згаданих обставин просить про
відмову в задволенні заяви про
ухвалення додаткового рішення.

Вислухавши думку осіб, які беруть
участь у справі, вивчивши доводи заяви,
дослідивши матеріали справи, суд не
вбачає підстав для ухвалення
додаткового рішення з таких міркувань.

Згідно із ст. 220 ЦПК України суд може за
заявою осіб, які беруть участь в
справі, чи з власної ініціативи
ухвалити додаткове рішення, якщо судом
не вирішено питання про судові витрати,
а в силу частини другої ст. 220 ЦПК
України заяву про ухвалення
додаткового рішення може бути подано
до закінчення строку на виконання
рішення.

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2014
року, яке набрало чинності (а. с. 85-86),
частково задоволено позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. З
ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію вартості належної
позивачці частки в праві спільної
власності подружжя.

В силу ст. 133 ЦПК України
особи, які беруть участь у справі і
вважають, що подання потрібних доказів
є неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявляти клопотання про забезпечення
цих доказів.

21 травня 2014 року до суду надійшло
клопотання ОСОБА_1 про забезпечення
доказів шляхом витребування в МРЕО
ОСОБА_4 України в Запорізькій області
відомостей про транспортний засіб ВАЗ
217030, яка оплачена судовим збором (а. с.
23-29).

Як випливає з матеріалів цивільної
справи, зазначене клопотання залишено
судом без розгляду, так як відповідачем
суду було надано свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу, яке
містить інформацію, про витребування
якої просила позивач (а. с. 47, 81-82).

Відповідно до ст. 79 ЦПК України до
судових витрат відносяться витрати,
пов’язані із вчиненням дій, необхідних
для розгляду справи, які за змістом ст.
87 ЦПК України несе сторона, що заявила
клопотання про вчинення цих дій.

Згідно із ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

З наведеного випливає, що при
ухваленні рішення на користь сторони
їй присуджуються з другої сторони
витрати, пов’язані із забезпеченням
доказів, за клопотанням сторони, яке
задоволено судом.

Між тим, як зазначено, згадане
клопотання залишено судом без розгляду
через процесуальну недоцільність,
зумовлену отриманням цих відомостей
від відповідача.

За згаданих обставин суд не вбачає
підстав для покладення на сторону
судових витрат за забезпечення
доказів, оскільки лише факт оплати цих
витрат за умови залишення судом
відповідного клопотання без розгляду
не є підставою для їхнього стягнення з
процесуального опонента.

За змістом ст. 7 Закону України «Про
судовий збір» сплачена сума судового
збору повертається у випадках
залишення заяви без розгляду.

З огляду на зазначене положення закону,
залишаючи без задоволення заяву про
ухвалення додаткового рішення, суд
вважає, що позивачці належало б
спрямовувати свої вимоги в русло
правил законодавства про повернення
сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 79, 86-88, 133, 220, 292, 294 ЦПК
України, ст. 7 Закону України «Про
судовий збір», суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового
рішення залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання в суд першої інстанції
апеляційної скарги протягом п’яти
днів з дня його проголошення, а особами,
у чию відсутність винесено ухвалу, - в
той же строк з дня отримання її копії.

Суддя
О.В.
Щаслива