У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ізмайлова Т.Л.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Долинського районного суду
Кіровоградської області від 11 липня 2014
року та ухвалу Апеляційного суду
Кіровоградської області від 04 вересня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Іванівської Сільської ради
Долинського району Кіровоградської
області, третя особа - Долинське
районне управління юстиції
Кіровоградської області, про визнання
заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
Долинського районного суду
Кіровоградської області з позовом до
ОСОБА_3, Іванівської Сільської ради
Долинського району про визнання
заповіту недійсним, посилаючись на те,
що вона є донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який помер 28 січня 2012 року. Позивач
своєчасно подала заяву про прийняття
спадщини за законом до приватного
нотаріуса Долинського районного
нотаріального округу ОСОБА_5, про що
заведена спадкова справа № 68 за 2012 рік.
Лише 14 серпня 2012 року до приватного
нотаріуса звернулась сестра позивача -
ОСОБА_3, з проханням видати свідоцтво
про право на спадщину на все спадкове
майно за заповітом померлого батька
ОСОБА_4, посвідченим Іванівською
сільською радою Долинського району
Кіровоградської області у 2011 року за
реєстровим № 6.

Вищезазначений заповіт позивач вважає
недійсним, так як він підписаний не її
покійним батьком, оскільки її батько за
національністю був азербайджанцем,
українською мовою ніколи не володів, її
не розумів, писати українською мовою не
вмів. Крім того, заповіт не містить
відомостей про те, на підставі якого
документу посвідчено особу заповідача.

Також, позивач вважає, що зміст
заповіту не відповідає волевиявленню
її покійного батька. Померлий ОСОБА_4
задовго до смерті, близько десяти
років, взагалі майже не спілкувався з
її сестрою ОСОБА_6, через те, що сестра
ніколи не цікавилась життям батьків,
стидалася їх, коли вона зустрічалася з
ними, то постійно ображала,
принижувала, вимагала від них грошей.

Рішенням Долинського районного суду
Кіровоградської області від 11 липня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Кіровоградської
області від 04 вересня 2014 року, у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2, не погоджуючись із
вищезазначеними судовими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій,
подала касаційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувані нею судові
рішення, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права і
неправильне застосування норм
матеріального права, та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до
неї матеріали, вважаю, що у відкритті
касаційного провадження необхідно
відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

З матеріалів касаційної скарги та
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою, оскільки викладені в
ній доводи не дають підстав для
висновків щодо незаконності та
неправильності даних судових рішень.
Викладені заявником обставини не
викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм
матеріального та процесуального права
при розгляді даної справи судами
першої та апеляційної інстанцій не
вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Іванівської
Сільської ради Долинського району
Кіровоградської області, третя особа -
Долинське районне управління юстиції
Кіровоградської області, про визнання
заповіту недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Ізмайлова Т.Л.