Справа № 352/2161/13-ц
Провадження № 2/352/66/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд
Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді
Хоминець М.М.

з участю секретаря
Гундич Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Чукалівської сільської ради
Тисменицького району
Івано-Франківської області, третя
особа без самостійних вимог на стороні
відповідача - ПАТ «Державний ощадний
банк України» в особі
Івано-Франківського обласного
управління ПАТ «Державний ощадний банк
України», про визнання незаконними
рішень, визнання недійсними свідоцтв
про право власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

Позивачка 12.08.2013 р. звернулася в
суд з позовом до відповідачів про
визнання незаконними рішень, визнання
недійсними свідоцтв про право
власності на нерухоме майно. Після
зміни, доповнення позовних вимог 29.01.2014
р. просила: 1) визнати незаконним
рішення виконкому Чукалівської
сільської ради від 22.04.2003 р. № 12 про
оформлення права власності ОСОБА_2 на
нежитлове приміщення по АДРЕСА_1; 2)
визнати недійсним свідоцтво від 07.05.2003
р. про право власності ОСОБА_2 на
нежитлове приміщення загальною площею
142,2 кв.м по АДРЕСА_1; 3) визнати
незаконним рішення виконкому
Чукалівської сільської ради від 22.06.2004
р. № 22 про оформлення права власності
ОСОБА_2 на нежитлові приміщення по
АДРЕСА_1; 4) визнати недійсним свідоцтво
від 07.07.2004 р. про право власності ОСОБА_2
на нежитлове приміщення загальною
площею 335,2 кв.м по АДРЕСА_1; 5) визнати
незаконним рішення виконкому
Чукалівської сільської ради від 25.12.2007
р. б/н про визнання права власності на
житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2;
6) визнати недійсним свідоцтво від
25.12.2007 р. про право власності ОСОБА_2 на
домоволодіння загальною площею 329,7 кв.м
по АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 13.11.2013 р. до
участі в розгляді справи в якості
третьої особи без самостійних вимог на
стороні відповідача залучено ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі Івано-Франківського обласного
управління ПАТ «Державний ощадний банк
України».

Заявлений позов ОСОБА_1
обґрунтовувала тим, що вона з 19.06.1973 р.
перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 У жовтні 1973
р. вони отримали документи на забудову
садиби в с. Чукалівка Тисменицького
району Івано-Франківської області.
29.11.2002 р. чоловік отримав державний акт
на право приватної власності на землю
на земельну ділянку площею 0,2373 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку по АДРЕСА_1. На цій
земельній ділянці вона з чоловіком
збудували два житлових будинки та
кілька господарських споруд, що
відображені на плані зовнішніх меж
земельної ділянки у державному акті,
проте право власності на нерухоме
майно не було зареєстровано. 21.04.2003 р.
чоловік подарував частину земельної
ділянки, не зайняту будівлями і
спорудами їхнього домоволодіння, їх
синові - відповідачу ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_3 помер.
Вона уже тривалий час перебуває у
Португалії. Нещодавно при приїзді на
Україну їй стало відомо, що відповідач,
оформивши своє право власності на
подаровану батьком суміжну земельну
ділянку, без законних підстав оформив
за собою право власності на її з
чоловіком будинок, розміщений на їх
земельній ділянці біля межі із
земельною ділянкою відповідача.
Відповідач не мав та не має прав на
земельну ділянку, на якій розміщено
спірне нерухоме майно; останній,
оформивши у 2003 р. право власності на
будинок площею 142,2 кв.м, захопив частину
суміжної земельної ділянки. Спірний
будинок розміщений на земельній
ділянці, право власності на яку
оформлене за її покійним чоловіком,
будинок побудований за їх спільні
кошти як подружжя. У 2003-2004 р.р. до цього
спірного нерухомого майна вже на
земельній ділянці відповідача було
добудовано інші приміщення, у
результаті чого загальна площа
нерухомого майна збільшилась до 335,2
кв.м. А згодом рішенням виконкому
Чукалівської сільської ради від 25.12.2007
р. було оформлено право власності
відповідача на домоволодіння АДРЕСА_1
загальною площею 329,7 кв.м, останній
отримав свідоцтво про право власності
на вказане домоволодіння від 25.12.2007 р.
За матеріалами останньої технічної
інвентаризації нерухомого майна, із
врахуванням геодезичної зйомки
земельних ділянок, на її з чоловіком
земельній ділянці розміщено
приміщення №№ 1, 2, 3, 4, 5 першого поверху
та приміщення №№ 13, 14 другого поверху
домоволодіння АДРЕСА_1, право власності
на яке у цілому оформлене за
відповідачем ОСОБА_2 Оспорювані
рішення та свідоцтва про право
власності суперечать вимогам
законодавства, зокрема, ст.126 ЗК
України, п.8.1 Тимчасового положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, ст.22 Закону України
«Про основи містобудування», ст.24
Закону України «Про планування і
забудову», ст.24 ч.3 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні».

Представник позивачки у судовому
засіданні збільшені позовні вимоги
підтримала і просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, який належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи за адресою свого місця
проживання, зареєстрованою у
встановленому законом порядку,
повторно не з'явився в судове
засідання, від нього не надійшло
повідомлення про причини неявки.

Представник відповідача - Чукалівської
сільської ради у судовому засіданні
позов не визнав і пояснив, що виконком
Чукалівської сільської ради прийняв
законні рішення про оформлення за
ОСОБА_2 права власності на нежитлові
приміщення, потім на домоволодіння по
АДРЕСА_1, на підставі яких останній
законно отримав свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, що
оспорюються позивачкою. Просив у
позові відмовити.

Представник третьої особи у
судовому засіданні пояснив, що спірне
домоволодіння по АДРЕСА_1 знаходиться в
іпотеці ПАТ «Державний ощадний банк
України», іпотекодавцем є відповідач
ОСОБА_2, який взяв у банку великий
кредит і його не погашає. Тому банк
заперечує щодо заявлених позивачкою
вимог.

Вислухавши пояснення
представників сторін, представника
третьої особи, дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку, що позов
підлягає до задоволення, виходячи з
наступних підстав.

Встановлено, що основним
предметом спору у справі є право
власності відповідача ОСОБА_2 на
домоволодіння загальною площею 329,7 кв.м
по АДРЕСА_1.

Право власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1 визнано за відповідачем ОСОБА_2
рішенням виконкому Чукалівської
сільської ради від 25.12.2007 р. (т.1, а.с.110).
На підставі вказаного рішення
відповідач 25.12.2007 р. отримав свідоцтво
про право власності на домоволодіння
за вказаною адресою (т.1, а.с.108). Право
власності відповідача на вказане
нерухоме майно зареєстроване
Івано-Франківським ОБТІ у Реєстрі прав
власності на нерухоме майно 25.12.2007 р., що
підтверджується відповідним витягом
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно (т.1, а.с.109).

За три роки перед цим у листопаді 2004 р.
відповідач отримав дозвіл виконкому
Чукалівської сільської ради на
переведення у житлові належних йому
нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 (т.1,
а.с.107).

Згідно рішення виконкому Чукалівської
сільської ради від 22.04.2003 р. № 12
оформлено право власності ОСОБА_2 на
нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 (т.1,
а.с.99), на підставі якого відповідач
07.05.2003 р. отримав свідоцтво про право
власності на вказане нежитлове
приміщення загальною площею 142,2 кв.м
(т.1, а.с.100). Право власності відповідача
на це нерухоме майно зареєстроване
Івано-Франківським ОБТІ 07.05.2003 р. згідно
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно (т.1, а.с.101).

Рішенням виконкому Чукалівської
сільської ради від 02.04.2004 р. відповідачу
надано дозвіл на добудову належних
йому нежитлових приміщень (т.1, а.с.103).

Після проведення добудови згідно
рішення виконкому Чукалівської
сільської ради від 22.06.2004 р. № 22
оформлено право власності ОСОБА_2 на
нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 (т.1,
а.с.104), на підставі якого відповідач
07.07.2004 р. отримав свідоцтво про право
власності на вказане нежитлове
приміщення загальною площею 335,2 кв.м
(т.1, а.с.105). Право власності відповідача
на це нерухоме майно зареєстроване
Івано-Франківським ОБТІ 07.07.2004 р. згідно
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно (т.1, а.с.106).

Вказані три рішення виконкому
Чукалівської сільської ради від 22.04.2003
р. № 12, від 22.06.2004 р. № 22 та від 25.12.2007 р.
б/н про оформлення і визнання за ОСОБА_2
права власності на нежитлові
приміщення і житловий будинок та
отримані ОСОБА_2 на підставі цих рішень
три свідоцтва про право власності на
нерухоме майно оспорюються позивачкою
ОСОБА_1, яка є матір'ю відповідача
ОСОБА_2

Встановлено, що позивачка з 19.06.1973 р.
перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 (т.1, а.с.18). У
жовтні 1973 р. подружжя на ім'я ОСОБА_3
отримало дозвіл на забудову садиби в с.
Чукалівка Тисменицького району
Івано-Франківської області та
відповідне свідоцтво на забудову, на
відведеній для забудови земельній
ділянці розпочало житлове будівництво
(т.1, а.с.19-23).

29.11.2002 р. чоловік позивачки ОСОБА_3
отримав державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,2373 га для будівництва
та обслуговування жилого будинку по
АДРЕСА_1 (т.1, а.с.24). На цій земельній
ділянці позивачка з чоловіком
збудували два житлових будинки та
кілька господарських споруд, проте
право власності на нерухоме майно не
було зареєстровано.

21.04.2003 р. чоловік позивачки ОСОБА_3
подарував частину земельної ділянки,
не зайняту будівлями і спорудами
їхнього домоволодіння, їх синові -
відповідачу ОСОБА_2 Останній на
підставі договору дарування 23.04.2003 р.
отримав державний акт на право
власності на земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку площею 0,1176 га с.
Чукалівка (т.1, а.с.97).

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2, оформивши своє право власності
на подаровану батьком суміжну земельну
ділянку, без законних підстав оформив
за собою право власності на
побудований батьками у шлюбі будинок,
розміщений на їх земельній ділянці
біля межі із земельною ділянкою
відповідача. Підтвердженням цього є
той факт, що відповідач 23.04.2003 р. отримав
державний акт на земельну ділянку, на
якій не було жодного об'єкту нерухомого
майна, а рішенням виконкому від 22.04.2003 р.
за ним уже оформлено право власності на
нерухоме майно загальною площею 142,2
кв.м, на яке він 07.05.2003 р. отримав
свідоцтво про право власності.

Відповідач не мав та не має права на
земельну ділянку, на якій розміщене
спірне нерухоме майно; оформивши у 2003 р.
право власності на будинок площею 142,2
кв.м, відповідач захопив частину
суміжної земельної ділянки. Спірний
будинок розміщений на земельній
ділянці, право власності на яку
оформлене за чоловіком позивачки
ОСОБА_3, будинок побудований за їх
спільні кошти як подружжя.

Вказані обставини підтверджуються
наступними доказами:

- планом зовнішніх меж земельної
ділянки у державному акті ОСОБА_3 з
відображеними на ній об'єктами
нерухомого майна (т.1, а.с.24);

- геодезичною зйомкою, якою чітко
встановлено, що приміщення КЖ та 2КЖ, що
відносяться до складу домоволодіння по
АДРЕСА_1, фактично розташовані за
межами земельної ділянки ОСОБА_2 (т.1,
а.с.77);

- матеріалами технічних інвентаризацій
спірного нерухомого майна, а саме:
нежитлового приміщення загальною
площею 142,2 кв.м (т.1, а.с.32), нежитлових
приміщень загальною площею 335,2 кв.м (т.1,
а.с.36), домоволодіння загальною площею
329,7 кв.м (т.1, а.с.42), якими, із врахуванням
геодезичної зйомки, встановлено, що на
земельній ділянці подружжя ОСОБА_2
розміщені приміщення №№ 1, 2, 3, 4, 5
першого поверху та приміщення №№ 13, 14
другого поверху домоволодіння АДРЕСА_1;

- висновком будівельно-технічної
експертизи № 12/06-14 від 03.07.2014 р., згідно
якого фактичне розташування будівель
домоволодіння по АДРЕСА_1 не відповідає
відносно меж земельної ділянки площею
0,1176 га правоустановлюючому документу
на цю земельну ділянку - державному
акту на право власності на земельну
ділянку серії ІФ 010562, виданому 23.04.2003 р.
ОСОБА_2, зареєстрованому за № 0002, та
технічній документації із землеустрою
та землекористування на цю земельну
ділянку; житловий будинок, який на
геодезичній зйомці позначений як КЖ та
2КЖ і згідно технічного паспорту
Івано-Франківського ОБТІ
зареєстрований за ОСОБА_2, знаходиться
на земельній ділянці, що оформлена за
ОСОБА_3 (т.2, а.с.2-9).

У 2004 р. до цього спірного нерухомого
майна відповідач вже на своїй
земельній ділянці добудував інші
нежитлові приміщення, у результаті
чого загальна площа нерухомого майна
збільшилась до 335,2 кв.м, а згодом,
отримавши дозвіл виконкому сільської
ради на переведення нежитлових
приміщень у житлові, 25.12.2007 р. оформив
своє право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1 загальною площею 329,7 кв.м., яке
згідно іпотечного договору від 21.01.2008 р.
передав в іпотеку ПАТ «Державний
ощадний банк України».

З огляду на викладене суд дійшов
висновку про те, що оспорювані
позивачкою рішення та свідоцтва про
право власності порушують її право
спільної сумісної власності подружжя
та право на спадкування частини
нерухомого майна після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.с.26) її чоловіка.

Згідно п.8.1 Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 07.02.2002
р. № 7/5, зареєстрованого в Мін'юсті
18.02.2002 р. за № 157/6445, у редакції, що була
чинною на час оформлення права
власності ОСОБА_2 на спірний будинок,
оформлення права власності на об'єкти
нерухомого майна з видачею свідоцтва
про право власності проводилось
органами місцевого самоврядування
фізичним особам на новозбудовані,
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна за наявності документа, що
посвідчує право на земельну ділянку, та
документа, що відповідно до вимог
законодавства засвідчує відповідність
закінченого будівництвом об'єкта
проектній документації, державним
будівельним нормам, стандартам і
правилам.

У відповідності до вимог ст.22 Закону
України «Про основи містобудування» (у
редакції ЗУ від 08.02.2001 р.) забудова
земельних ділянок, що надаються для
містобудівних потреб, здійснюється
після виникнення права власності чи
права користування земельною ділянкою
у порядку, передбаченому законом, та
отримання дозволу на виконання
будівельних робіт; право на забудову
(будівництво) полягає у можливості
власника, користувача земельної
ділянки здійснювати на ній у
встановленому законом порядку
будівництво об'єктів містобудування,
перебудову або знесення будинків та
споруд.

За змістом ст.24 Закону України «Про
планування і забудову територій» (у
редакції ЗУ від 20.04.2000 р.) будівництво
об'єктів містобудування здійснюється
на підставі дозволу на будівництво
фізичними та юридичними особами на
земельних ділянках, що належать їм на
праві власності чи користування.

Відповідно до вимог ст.126 ЗК України (у
редакції 2001 р.) право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчувалось державними актами,
форми яких затверджувались Кабінетом
Міністрів України.

Частиною 3 ст.24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
передбачено, що органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
діють лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією і законами України, та
керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України,
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України.

Судом встановлено, що оспорювані
позивачкою рішення виконкому та видані
сільською радою на їх підставі
свідоцтва про право власності
суперечать вказаним вимогам
законодавства.

З огляду на викладене суд дійшов
висновку про обґрунтованість
заявлених позивачкою вимог, які
підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до
ст.ст. 16, 386, 393 ЦК України, ст.126 ЗК
України (у редакції 2001 р.), ст.22 Закону
України «Про основи містобудування» (у
редакції ЗУ від 08.02.2001 р.), ст.24 Закону
України «Про планування і забудову
територій» (у редакції ЗУ від 20.04.2000 р.),
ст.24 ч.3 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», п.8.1
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 07.02.2002
р. № 7/5, зареєстрованого в Мін'юсті
18.02.2002 р. за № 157/6445, керуючись ст.ст. 213-215
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати незаконним рішення
виконавчого комітету Чукалівської
сільської ради Тисменицького району
Івано-Франківської області від 22.04.2003 р.
№ 12 про оформлення права власності
ОСОБА_2 на нежитлове приміщення по
АДРЕСА_1.

Визнати недійсним свідоцтво від
07.05.2003 р. про право власності ОСОБА_2 на
нежитлове приміщення загальною площею
142,2 кв.м по АДРЕСА_1.

Визнати незаконним рішення
виконавчого комітету Чукалівської
сільської ради Тисменицького району
Івано-Франківської області від 22.06.2004 р.
№ 22 про оформлення права власності
ОСОБА_2 на нежитлові приміщення по
АДРЕСА_1.

Визнати недійсним свідоцтво від
07.07.2004 р. про право власності ОСОБА_2 на
нежитлове приміщення загальною площею
335,2 кв.м по АДРЕСА_1.

Визнати незаконним рішення
виконавчого комітету Чукалівської
сільської ради Тисменицького району
Івано-Франківської області від 25.12.2007 р.
б/н про визнання права власності на
житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Визнати недійсним свідоцтво від
25.12.2007 р. про право власності ОСОБА_2 на
домоволодіння загальною площею 329,7 кв.м
по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області подається протягом десяти днів
з дня його проголошення через
Тисменицький районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча

М.М.Хоминець