Справа №345/1977/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2014 року
м.Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Гавриленко В.Г.,

секретаря судового засідання
Бандура Г.М.,

представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
ОСОБА_2,

представника третьої особи
Бідюк Т.М.,

прокурора
Ткачук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа: служба у справах
дітей органу опіки і піклування
Калуської міської ради про позбавлення
батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулася в суд з
вищевказаним позовом, стверджуючи, що
від проживання в укладеному 20.02.1999 року
шлюбі з ОСОБА_5 народилася дочка ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1. 30.07.2002 року шлюб між ними
розірвано, а дитину залишено на
проживанні та утриманні з матір'ю. З
01.04.2008 року ОСОБА_6 визнана
дитиною-інвалідом. Оскільки ОСОБА_5 не
бере участі у вихованні дитини, не
спілкується з нею, не цікавиться її
життям, не несе додаткових витрат на її
лікування, позивач просить суд
позбавити відповідача батьківських
прав відносно їх дочки.

У судовому засіданні позивач та її
представник підтримали позов та його
підстави, які спонукали до звернення в
суд, додавши що відповідачу ніколи не
чинилися перешкоди у спілкуванні з
дочкою, однак він не бажає з нею
спілкуватись, брати участь у вихованні
та допомагати в її лікуванні.
Підтвердженням цього є небажання
надавати згоду на виїзд дитини за
кордон на обстеження та лікування.
Позивач з цього приводу зверталась в
суд і рішенням Калуського
міськрайонного суду від 24.02.2011 року
дитині було дозволено виїзд за кордон
без згоди батька.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
зазначила, що відповідач не ухиляєся
від виконання батьківських обов'язків
щодо своєї неповнолітньої дочки,
сплачує аліменти, цікавиться її життям,
допомагає матеріально. Не може
зустрічатись з нею, оскільки сам хворіє
на цукровий діабет, а тому проживає та
лікується за кордоном. Не
відмовляється від матеріальної
допомоги дитини,сплачує аліменти,
бажає виховувати та підтримувати
дитину в майбутньому. Просить
відмовити в позові.

Представник служби у справах
дітей Калуської міської ради Бідюк Т.М.
позов підтримала, посилаючись на те, що
відповідач ухиляється від виконання
батьківських обов'язків по вихованню,
догляду та утриманню своєї дочки.
Підтримала висновок служби у справах
дітей №07/0118/01, з якого вбачається, що
ОСОБА_5 доцільно позбавити
батьківських прав відносно його доньки
ОСОБА_6 (а.с.13).

Прокурор Ткачук Т.В. в судовому
засіданні зазначила, що позов є
обґрунтованим та підставним, висловила
думку,що за таких обставин вважає за
доцільне позбавити відповідача ОСОБА_5
батьківських прав стосовно
малолітньої ОСОБА_6

Суд, заслухавши думку
учасників процесу, свідків, вивчивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні
від спільного шлюбу сторін, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 народилася дочка ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією
свідоцтва про народження (а.с.34).

Як вбачається з копії свідоцтва про
розірвання шлюбу, 30 липня 2002 року шлюб
між сторонами був розірваний (а.с.8).

Згідно довідки про склад сім'ї ОСОБА_6
проживає разом з матір'ю, ОСОБА_4, за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

ОСОБА_6 є дитиною-інвалідом (а.с.10), та
хворіє цукровим діабетом І типу, важка
форма, що підтверджується медичним
висновком №24 від 22.02.2008 року та копією
посвідчення серії НОМЕР_1, виданого
01.08.2008 року управлінням праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради, (а.с.10,20).

Згідно даних, які містяться в
повідомленні Калуського МВ УМВС
України в Івано-Франківській області
№4883 від 23.03.2011 року ОСОБА_5 перебуває за
кордоном з 10.08.2010 року. Фотокопії
довідки, виданої місцевим медичним
відділенням УМБРІЯ №1 31.05.2014 року,
підтверджує, що відповідач проживає в
Італії, в м.Ассізі, провінція Перуджа та
знаходиться на обліку у медичному
центрі діабету м.Ассізі (а.с.61-62).

ОСОБА_4 отримує від ОСОБА_5 аліменти на
утримання неповнолітньої дитини в
розмірі по 500 грн. щомісячно, про що
свідчить копія довідки №911-07.46 від
14.07.2014 року, видана відділом ВДВС
Калуського міськрайонного управління
юстиції. Заборгованість по аліментах
погашена. (а.с.65).

24.02.2011 року Калуським міськрайонним
судом ухвалено рішення по справі
№2-406/2011 року, яким надано дозвіл ОСОБА_6
на виїзд за кордон без згоди і
супроводу її батька ОСОБА_5 із матірю
ОСОБА_4.(а.с.18).

З висновку органу опіки і піклування
Калуської міської ради від 24.01.2013 року
№07/0118/01 вбачається, що ОСОБА_5 доцільно
позбавити батьківських прав відносно
його доньки ОСОБА_6 (а.с.13).

З наданих в судовому засіданні
пояснень неповнолітньої дочки - ОСОБА_6
вбачається, що батько, відповідач по
справі, не бере участі в її вихованні,
не спілкується, не цікавиться її життям
та здоров'ям, не несе додаткових витрат
на її лікування. За весь час
перебування батька за кордоном батько
всього декілька разів телефонував її.
Останнім часом взагалі не спілкується
з нею. Не хотів дати дозвіл на її
обстеження та лікування за кордоном і
мамі потрібно було звертатись в суд.
Вважає, що його слід позбавити
батьківських прав.

В судовому засіданні також були
допитані свідки - ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
відповідно мати та сестра відповідача,
які стверджували, що відповідач хворіє
та не має можливості приїжджати на
Україну, однак передавав гроші на день
народження, прилад для вимірювання
цукру в крові. ОСОБА_6 часто бувала в
них в гостях, про що свідчать додані
фотографії, а тому вважать що не слід
позбавляти його батьківських прав,
так як він піклується за дитину.

Відповідно до статті 18 Конвенції про
права дитини, батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
їх основного піклування.

Згідно статті 8 Закону України «Про
охорону дитинства» кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного та
соціального розвитку. При цьому,
виховання в сім'ї є першоосновою
розвитку особистості дитини. Саме
батьки несуть відповідальність за
створення умов, необхідних для
всебічного розвитку дитини, згідно з
законами України і на кожного з них
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Вимоги ст.12 ч.6 Закону України «Про
охорону дитинства» передбачають, що
батьки або особи, які їх замінюють,
несуть відповідальність за порушення
прав і обмеження законних інтересів
дитини на охорону здоров'я, фізичний і
духовний розвиток, навчання,
невиконання та ухилення від виконання
батьківських обов'язків відповідно до
закону.

Згідно вимог ст.ст. 150, 155 Сімейного
Кодексу України, батьки зобов'язані
виховувати дитину, піклуватися про її
здоров'я, фізичний, духовний та
моральний розвиток.

Виходячи із змісту ст.ст. 164, 165
Сімейного Кодексу України, мати, батько
можуть бути позбавлені батьківських
прав, якщо ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

У відповідності до пунктів 15, 16
роз'яснень постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року № 3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» (зі змінами)
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно її утримують, та
ін.), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Враховуючи інтереси дитини, суд вважає,
що відповідач свідомо ухиляється від
своїх батьківських обов'язків,
самоусунувся від виховання та
утримання дитини, долею дитини, життям
та здоров'ям не цікавиться, не
турбується про її майбутнє, достатньої
матеріальної допомоги та моральної
підтримки не надає, чим наносить шкоду
психічному та фізичному здоров'ю
дитини, у зв'язку з чим позовні вимоги
про позбавлення батьківських прав слід
задоволити.

На підставі наведеного, п.2 ч.1 ст.164, ч.3
ст.164 Сімейного кодексу України,
керуючись ст. 209, 214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2,
батьківських прав по відношенню до
його дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області через Калуський міськрайонний
суд шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня тримання копії рішення.

Суддя