Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2014 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м.
Одеси в складі:

головуючий суддя Бабаков
В.П.,

при секретарі Булгаковій
Т.С.,

за участю представників сторін,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, у м. Одесі, цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя, визнання права
власності в порядку спадкування за
законом та зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про визнання права власності
на обов'язкову частку у спадщині за
заповітом,

В с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду із
позовною заявою до відповідачки про
визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя, визнання права
власності в порядку спадкування за
законом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки та
чоловік відповідачки ОСОБА_3, після
його смерті відкрилась спадщина, до
складу якої увійшли: ? частина квартири
АДРЕСА_1, та ? частина квартири АДРЕСА_2.
Перша квартира була придбана
відповідачкою під час шлюбу з померлим
ОСОБА_3, друга квартира також буда
набута на підставі договору міни
відповідачкою під час шлюбу з померлим
ОСОБА_3 та її дочкою від першого шлюбу в
рівних частках. Заповіту щодо
вказаного майна ОСОБА_3 не залишив.
Спадкоємцями першої черги після його
смерті є позивачка та відповідачка.
Позивачка своєчасно звернулася до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, однак свідоцтво
про спадщину на вказане майно вона не
отримала. Тому вона просить суд визнати
квартиру АДРЕСА_1, та ? частину квартири
АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю
померлого ОСОБА_3 та відповідачки як
подружжя. Визначити частки в спільному
сумісному майні подружжя відповідачки
та померлого ОСОБА_3 по ?? за кожним. Та
визнати за нею право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_3 на ? частину квартири
АДРЕСА_1, та 1/8 частину квартири АДРЕСА_2.

Відповідачка позов не визнала, та
звернулася до суду з зустрічним
позовом до позивачки про визнання
права власності на обов'язкову частку у
спадщині за заповітом.

Вона послалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер чоловік відповідачки та батько
позивачки ОСОБА_3, після його смерті
відкрилась спадщина, до складу якої
увійшло 9/50 частин домоволодіння
АДРЕСА_4. Він залишив заповіт на вказане
майно, яким заповідав його позивачці
ОСОБА_1 Відповідачка ОСОБА_2 є інвалідом
другої групи та пенсіонеркою за віком,
тому має право на половину частки, яка б
належала б їй у разі спадкування за
законом незалежно від змісту заповіту.
Відповідачка своєчасно звернулася до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини, однак свідоцтво про спадщину
на вказане майно вона не отримала. Тому
вона просить суд визнати за нею право
власності на обов'язкову частку у
спадщині за заповітом, а саме на 9/100
частин вказаного домоволодіння.

В судовому засіданні представник
позивачки первісний позов підтримав,
наполягав на його задоволенні,
зустрічний позов не визнав, просив в
його задоволенні відмовити.

Представник відповідачки первісний
позов не визнав, просив в його
задоволенні відмовити, підтримав
зустрічний позов, просив його
задовольнити. Суду пояснив, що квартири
були придбані за особисті кошти
відповідачки та її доньки від першого
шлюбу, а тому вони не можуть бути
визнані спільним сумісним майном
подружжя відповідачки та померлого
ОСОБА_3

Заслухавши пояснення представників
сторін, свідків, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що первісний та
зустрічний позові підлягають
частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки та
чоловік відповідачки ОСОБА_3 Після його
смерті відкрилась спадщина.

Спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_3 є позивачка та відповідачка.

Вони обидві своєчасно звернулися до
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини, а тому згідно ст.ст.
1268 та 1269 ЦК України вони вважаються
такими, що прийняли спадщину.

ОСОБА_3 залишив заповіт, яким заповідав
належні йому 9/50 частин домоволодіння
АДРЕСА_4 позивачці.

Однак відповідачка ОСОБА_2 є інвалідом
другої групи та пенсіонеркою за віком,
тому має право на половину частки
вказаного майна, яка б належала б їй у
разі спадкування за законом незалежно
від змісту заповіту, відповідно до ст.
1241 ЦК України. Так вона має право на
отримання в спадщину 9/200 частин
вказаного домоволодіння.

Таким чином позов відповідачки ОСОБА_2
підлягає частковому задоволенню, та за
нею слід визнати право власності на
обов'язкову частку у спадщині за
заповітом, а саме на 9/200 частин
вказаного домоволодіння.

Також судом встановлено, що
відповідачкою ОСОБА_2 під час шлюбу з
померлим ОСОБА_3 було придбане наступне
майно: квартира АДРЕСА_1, та ? частина
квартири АДРЕСА_2.

Перша квартира була придбана
відповідачкою під час шлюбу з померлим
ОСОБА_3 07.02.2005 року.

Друга квартира також буда набута на
підставі договору міни відповідачкою,
під час шлюбу з померлим ОСОБА_3, та її
дочкою від першого шлюбу ОСОБА_4 в
рівних частках 04.11.2000 року

Згідно договору міни відповідачка
ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_4 обміняли
належну їм квартиру АДРЕСА_3 на вказану
вище. Попередня квартира була придбана
відповідачкою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 21
серпня 1997 року, тобто також під час
шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В підтвердження того що вказані
квартири були придбані за особисті
кошти відповідачки ОСОБА_2 та її дочки
від першого шлюбу ОСОБА_4 представник
відповідачки надав суду розписки.

Згідно однієї розписки 05.02.2005 року мати
відповідачки ОСОБА_5 отримала борг від
ОСОБА_6 20000 доларів США., претензій не
має.

Згідно другої розписки 05.08.1997 року
ОСОБА_4 отримала в борг від ОСОБА_7 9000
доларів США для придбання квартири
АДРЕСА_3.

Вказані особи допитані судом як свідки,
та вони підтвердили факти викладені в
розписках.

Суд приймає до уваги як доказ того, що
квартира АДРЕСА_3 була придбана за
особисті кошти ОСОБА_4 вказану вище
розписку про те, що 05.08.1997 року ОСОБА_4
отримала в борг від ОСОБА_7 9000 доларів
США для придбання квартири АДРЕСА_3.
Оскільки згідно показів ОСОБА_4 та
ОСОБА_7, ОСОБА_7 був на той час її
чоловіком, приймав участь в купівлі
вказаної квартири та проживав разом з
нею у вказаній квартирі. Частина
квартири була оформлена на
відповідачку ОСОБА_2 як на мати ОСОБА_4

Тому на думку суду частина вказаної
квартири яка була оформлена на
відповідачку ОСОБА_2 не може вважатись
спільним сумісним майном подружжя
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а фактично є
власністю ОСОБА_4

Однак суд не може прийняти до уваги
розписку згідно якої 05.02.2005 року мати
відповідачки ОСОБА_5 отримала борг від
ОСОБА_6 20000 доларів США., претензій не
має. Оскільки а ні вона, а ні ОСОБА_6 не
змогли суду пояснити чому квартира, або
частина квартири АДРЕСА_1 не була
оформленні на ОСОБА_5, а була оформлена
лише на відповідачку ОСОБА_2 Також з
вказаної розписки не вбачається, що
зазначені в неї кошти мали б бути
витрачені на придбання квартири.

Відтак факт того, що квартира АДРЕСА_1
була придбана за особисті кошти
відповідачки ОСОБА_2 або її матері
ОСОБА_5 суду не доведений.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку (доходу).

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу
України, дружина та чоловік мають рівні
права на володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено за
домовленістю між ними.

У відповідності до ст. 70 СК України
кожен із сторін має право на ? частку
цього майна.

А тому первісний позов в частині
визнання квартири АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, визначення часток в їх
спільному сумісному майні, та визнання
за позивачкою права власності на ?
частину вказаної квартири підлягає
задоволенню, а в решті позову слід
відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України сторони
несуть всі судові витрати ними
зроблені.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1224, 1257, 1268, 1269, ЦК України, ст. ст.
213-215 ЦПК України, суд,

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
майна спільною сумісною власністю
подружжя, визнання права власності в
порядку спадкування за законом
задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та
ОСОБА_2.

Визначити частки в спільному сумісному
майні подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по ? за
кожним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1, яка
складається в цілому з однієї житлової
кімнати, жилою площею 18,3 кв.м.,
загальною площею 30,1 кв.м., в порядку
спадкування за законом, після смерті
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

В решті позову відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
права власності на обов'язкову частку у
спадщині за заповітом задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
9/200 частин домоволодіння АДРЕСА_4, як на
обов'язкову частку у спадщині за
заповітом, після смерті ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя