АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 678/180/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1966/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Корніюк А.П.,

суддів: Талалай О.І., П»єнти І.В.

при секретарі: Сацюк Г.О.

з участю
сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Летичівського районного суду
Хмельницької області від 19 серпня 2014
року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
залиття квартири.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся із
вказаним позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що він є власником квартири
АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 власником квартири
АДРЕСА_2, яка знаходиться поверхом вище.
В ніч з 25 на 26 липня 2013 року квартиру
позивача було затоплено через поломку
сантехнічного обладнання в квартирі
відповідача. Затопленням квартири
позивачу завдано матеріальної шкоди на
суму 5 232,00 грн., а також моральної шкоди,
яку позивач оцінює в 2 000,00 грн., а тому
ОСОБА_2 просив стягнути на його користь
з ОСОБА_1 7 232,00 грн. на відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Летичівського районного суду
Хмельницької області від 19 серпня 2014
року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5
232,00 грн. матеріальної шкоди та 1 000,00 грн.
моральної шкоди, а всього 6 232,00 грн.
Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає
рішення незаконним, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.
Посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими. При цьому вказує,
що позивачем не надано жодних доказів,
які б свідчили про неправомірність
його дій або бездіяльності, а посилання
суду на акт комісії Летичівської
селищної ради та локальний кошторис
№2-1-1 є безпідставними, оскільки, на
думку апелянта, дані документи
складені з порушенням вимог чинного
законодавства, а тому являються
неналежними доказами. Також, судом не
надано належної правової оцінки
показам свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Крім
того, апелянт зазначає, що судом не
взято до уваги покази самого позивача
щодо неодноразового пошкодження
кухонних шкафчиків до затоплення
квартири, не встановлено чи ідентичні
нові шкафчики попереднім, а також не
встановлено необхідність виклику
майстра та доставку меблів саме з м.
Хмельницького.

В засіданні апеляційного суду
апелянт апеляційну скаргу підтримав і
просить рішення суду скасувати,
відмовивши в задоволенні позову.

Позивач апеляційну скаргу не
визнав і просить рішення суду залишити
без змін.

Інші особи, які беруть участь у
справі не з'явилися, про день, час і
місце розгляду справи належним чином
повідомлені.

Апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав та
мотивів.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і
ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Частково задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем не здійснювався
належний контроль за станом та
справністю сантехнічного обладнання
квартири АДРЕСА_2, співвласником якої є
ОСОБА_1, в якій саме він проводив
ремонтні роботи на час залиття і
проживає та користується квартирою - на
час звернення до суду. І незабезпечення
належнного ремонту сантехнічного
обладнання та його утримання, призвело
до заподіяння матеріальної і моральної
шкоди позивачу. Суд вірно прийшов до
висновку, що підлягає до стягнення із
відповідача на користь позивача
матеріальна шкода в сумі 5232грн. (3064грн. -
вартість будівельних робіт + 1468грн. -
вартість трьох пошкоджених шкафчиків +
700грн. - вартість роботи столяра та
вартість достаки шкафчиків) та
моральна шкода в сумі 1000грн., що полягає
у перенесених позивачем стражданнях
щодо неможливості у повному обсязі
користуватися своєю власністю, у
понесених переживаннях з приводу
пошкодження свого майна та враховуючи
вимоги розумності і справедливості.

Дійшовши такого висновку, суд
обґрунтовано посилався на відповідні
норми матеріального та процесуального
права.

Частинами 1 та 2 статті 1166
Цивільного кодексу України визначено,
що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Положеннями, що викладені в ч. 1 ст.
1167 ЦК України зазначено, що моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Як вбачається із роз»яснень, що
викладені в п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995
рокурозмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає
незалежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав
потерпілий, характеру немайнових
витрат (їх тривалостя, можливості
відновлення тощо) та з урахуванням
інших обставин. При цьому суд має
виходи із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Висновки суду узгоджуються з
матеріалами справи.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено, що ОСОБА_2 є співвласником
квартири АДРЕСА_1, частка якого не
виділена в натурі. ОСОБА_1 є
співвласником квартири АДРЕСА_2, який
проводив ремонт та користується
вказаним житлом. (а.с. 9, 81-85)

Як вбачається із матеріалів справи
в ніч з 25 на 26 липня 2013 року внаслідок
витоку води з квратири АДРЕСА_2 було
підтоплено квратиру АДРЕСА_1 в
результаті чого було пошкоджено в
коридорі: стелю з гіпсокартону площею
10,6 кв.м., підлогу площею 10,6кв.м.; у
великій кімнаті: стелю площею 15,0 кв.м.
та підлогу орієнтовною площею 30,0 кв.м.;
в кухні: стелю площею 9,0 кв.м., бокові
стіни площею 4,0 кв.м., багети - 5 м/п.,
намокло два навісних шкафчика і один
напольний шкафчик з кухонної стінки; в
кладовій та туалеті: стіни з шпалерами
площею 6,6 кв.м.; у ванній кімнаті: стелю
площею 2,0 кв.м. бокову стіну площею 2,0
кв.м.; замокли розподільні коробки і
розетки електропроводки. (а.с.4,75).

Згідно локального кошторису №2-1-1
на ремонт квартири АДРЕСА_1 після
залиття від 30.07.2013 року вартість
будівельних робіт по усуненю наслідків
залиття становить 3064грн. (а.с.5-7).
Відповідно до накладної №10 від 20.08.2013
року ОСОБА_2 придбав три шкафчики (два
верхні і один нижній) на загальну суму
1468грн. (а.с.10) та згідно накладної №11 від
20.08.2013 року ОСОБА_2 поніс витрати в сумі
700грн., що пов»язані із викликлом
столяра та транспортуванням шкафчиків.
(а.с.11).

Доводи апеляційної скарги про те,
що позивачем не надано доказів
неправомірних дій чи бездіяльності
ОСОБА_1 у залитті квартири позивача є
безпідставними, адже відповідно до ч.2
ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала
шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

В засіданні суду апеляційної
інстанції так і в суді першої інстанції
апелянт визнавав той факт, що після
затоплення бачив у квартирі позивача,
що вода текла зі стелі в коридорі та
пам»ятає мокру підлогу у коридорі,
кухні і туалеті і той факт, що ОСОБА_2
вимочував воду.

Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦПК України,
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 і ч. 3 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Встановлено, що відповідачем, як в
суді першої інстанції, так і в
апеляційній інстанції після виконання
судом вимог, що викладені в ч.4 ст. 10 ЦПК
України, не скористався своїм правом на
наданння належних та допустимих
доказів щодо відсутності його вини у
затопленні квартири позивача.

Доводи апеляційної скарги про те,
що суд першої інстанції безпідставно
послався як на доказ на Акт комісії
Летичівської селищної ради від 30.07.2013
року, локальний кошторис та накладні
щодо вартості, транспортування та
встановлення шкафчиків, оскільки ці
докази є неналежними, колегія суддів
вважає їх недоведеними виходячи із
слідуючого.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Встановлено, що Акт комісії
Летичівської селищної ради від 30.07.2013
року та локальний кошторис №2-1-1 на
ремонт квартири АДРЕСА_1 після залиття
від 30.07.2013 року містять інформацію щодо
предмета доказування і є письмовими
доказами, оцінку яким було дано судом
першої інстанції. Будь-яких доказів на
спростуваня доводів позивача
апелянтом як в суді першої інстанції
так і в суді апеляційної інстанції
надано не було, не було таких здобуто і
під час розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги в тій частині, що
судом першої інстанції невірно оцінено
докази є безпідставними і зводяться до
незгоди апелянта із їх оцінкою, адже
судом першої інстанції у відповідності
із вимогами ст. 212 ЦПК України було дано
оцінку усім докам, що надавалися
учасниками процесу під час розгляду
справи.

Порушень процесуального закону,
які б були підставою для скасування
рішення, судом першої інстанції не
допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і підстав в межах доводів
апеляційної скарги для його скасування
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313 - 315, 317, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Летичівського районного
суду від 19 серпня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
А.П. Корніюк

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції -
Ходоровський І.Б. Справа:
№22ц/792/1966/14

Доповідач - Корніюк А.П.
Категорія: 34