Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року
місто
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого: Івашковича І.І.

при секретарі: Гайданка Г.В.

з участю представників: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
Виконавчого комітету Ужгородської
міської ради, треті особи ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання протиправним
рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася в суд із даним
позовом, посилаючись на те, що біля її
квартири АДРЕСА_1 (квартира належить їй
на праві приватної власності згідно
договору купівлі-продажу від 28.09.2000
року) знаходиться в занедбаному стані
приміщення (колишня квартира АДРЕСА_4),
яке негативно впливає на стан її
квартири та приводить до її руйнування.

Вказаним приміщенням ніхто не
користується на протязі 12 років.

У зв'зяку з цим вона зверталася із
заявами від 23.08.2013 року та 02.09.2013 року до
виконкому Ужгородської міської ради
про передачу вказаного приміщення
шляхом продажу їй за ціною його
фактичної вартості.

Листом виконкому Ужгородської міської
ради від 12.09.2013 року №Т-02242 її
повідомлено, що комісією проведено
обстеження приміщення за адресою:
АДРЕСА_4 (приміщення колишньої квартири
АДРЕСА_4), що знаходиться біля її
квартири.

Приміщення не перебуває у приватній
власності. У відповідності до рішення
виконкому Ужгородської міської ради
№22 від 30.01.1991 року воно закріплено за
сім'єю ОСОБА_6, яка проживає в кв.
АДРЕСА_2.

Про наявність вказаного рішення
позивачці стало відомо лише в даний
час, згідно якого сім'ї ОСОБА_6 передано
в оренду звільнене непридатне для
проживання підвальне приміщення
(колишня квартира АДРЕСА_4) для
обладнання в ньому індивідуальної
котельні.

На її заяву від 23.08.2013 року департамент
міського господарства листом від
25..09.2013 року №Т-870/24-07 фактично
продублював відповідь міської ради,
але не надав їй інформації щодо
наявності або відсутності договору
оренди на нежитлове приміщення,
суміжне з її квартирою.

Згідно свідоцтва від 28.12.1994 року,
виданого Ужгородським міським фондом
комунального майна, квартира по
АДРЕСА_2 належить на праві приватної
власності ОСОБА_6, донькам ОСОБА_4,
ОСОБА_7 та онуку ОСОБА_8

У зв'язку із смертю основного ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 власниками належної їй ?
частки квартири стали згідно свідоцтв
про право власності на спадщину за
законом ОСОБА_4, ОСОБА_7та ОСОБА_9 по 1/12
частки.

Рішення виконавчого комітету
Ужгородської міської ради від 30.01.1991
року №22 фактично втратило свою
юридичну силу, оскільки воно не було
реально виконано, так як ОСОБА_6 не було
укладено договір оренди на непридатне
підвальне приміщення (колишня квартира
АДРЕСА_4).

Зазначає, що так як вказане підвальне
приміщення знаходиться на першому
поверсі і є суміжним з іі квартирою,
вона має переважне право на його
придбання, оскільки термінове
проведення його ремонту та зовнішньої
стіни будинку дасть можливість
зберегти від подальшого руйнування її
квартиру.

Згідно ч.1 ст 386 ЦК України держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності.

Згідно ч. 2 цієї статті власник, який має
підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Посилаючись на вказане просить визнати
протиправним та скасувати п.2 рішення
виконавчого комітету Ужгородської
міської ради №22 від 30.01.1991 року про
передачу в оренду підвального
приміщення по АДРЕСА_4 сім'ї ОСОБА_6 та
зобов'язати виконком Ужгородської
міської ради продати їй вказане
підвальне приміщення за ціною його
фактичної вартості.

У судовому засіданні позов підтримано.

Представник виконкому Ужгородської
міської ради не з'явився.

Представник третьої особи - ОСОБА_10
вважає позов безпідставним.

Заслухавши пояснення, дослідивши
матеріали справи суд констатує
наступне.

Згідно рішення виконавчого комітету
Ужгородської міської Ради народних
депутатів №22 від 30.01.1991 року виконком
вирішив: «Закріпити звільнене
непридатне для проживання підвальне
приміщення по АДРЕСА_4 (колишня
квартира АДРЕСА_4) за сім'єю гр. ОСОБА_6,
яка проживає в квартирі АДРЕСА_2 цього ж
будинку, для обладнання у ній
індивідуальної котельні».

До матеріалів справи додано копію
свідоцтва про право власності, згідно
якого квартира АДРЕСА_2 ОСОБА_6 та
членам її сім'ї - ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_7

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно повідомлення департаменту
міського господарства Ужгородської
міської ради від 25.09.2013 року
проводилось обстеження приміщення
колишньої квартири АДРЕСА_4, що
знаходиться біля належної ОСОБА_3
квартири АДРЕСА_1. На період обстеження
мешканцями квартири АДРЕСА_2 (родичами
ОСОБА_6) самовільно, без погодження із
департаментом міського господарства
здійснюються ремонтні роботи.

Позивачкою ОСОБА_3 подано позов з
підстав незаконності оспорюваного
рішення виконкому та порушення її
права власності.

Разом з тим, позивачкою набуто право
власності на квартиру АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
28.09.2000 року.

Тобто, прийняте виконкомом
Ужгородської міської ради народних
депутатів рішення №22 від 30.01.1991 року
жодним чином не могло порушити права
позивачки, якою придбана квартира по
АДРЕСА_1 майже через 10 років після
прийняття вказаного рішення.

Згідно матеріалів справи, оспорюване
приміщення не перебуває у приватній
власності.

Позовні вимоги, щодо зобов'язання
виконкому Ужгородської міської ради
продати колишню квартиру АДРЕСА_4
ОСОБА_3 не ґрунтуються на законі.

Позивачем не зазначені правові
підстави, за яких виконком
Ужгородської міської ради може бути
зобов'язаний до продажу нерухомого
майна, зазначеного у позовній заяві.

Згідно ч.1 ст 386 ЦК України держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності.

Згідно ч. 2 цієї статті власник, який має
підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Порушення права власності позивачки
не встановлено.

За наведених обставин у задоволенні
позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,214,215 ЦПК
України,ст.16, ч.1,2 ст.386 ЦК України, суд, -

РІШИВ:

У позові ОСОБА_3 до Виконавчого
комітету Ужгородської міської ради про
визнання протиправним та скасування п.2
рішення виконавчого комітету
Ужгородської міської ради №22 від 30.01.1991
року про передачу в оренду підвального
приміщення по АДРЕСА_4 та зобов'язання
продати підвальне приміщення по
АДРЕСА_4 ОСОБА_3 - відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Позивачем може бути подана апеляційна
скарга протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Івашкович І.І.