Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області в
складі: головуючого - судді Борис О.Н., з
участю секретаря Хазієвої Т.В., у
відсутність сторін, без здійснення
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» про стягнення
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток, компенсації втрати частини
заробітної плати у зв`язку з порушенням
строків її виплати, середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, моральної шкоди та
витрат на правову допомогу, -

В C Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Євраз Суха Балка" (надалі - ПАТ "ЄВРАЗ
СУХА БАЛКА") про стягнення недоплаченої
заробітної плати за час відпусток,
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв`язку з порушенням строків її
виплати, середнього заробітку за час
затримки невиплати заробітної плати,
моральної шкоди та витрат на правову
допомогу, неодноразово уточнював обсяг
своїх вимог і просив стягнути з
відповідача на свою користь
недоплачену заробітну плату за час
відпусток за період з 23.11.2001 року по
27.01.2007 року у сумі 154,81 грн, компенсацію
втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням строків її виплати
відповідно до індексу зростання цін на
споживчі товари і тарифів на послуги в
сумі 2860,42 грн, середній заробіток за
частину часу затримки виплати
недоплаченої заробітної плати за
період з 28 січня 2007 року по 01 липня 2014
року у розмірі 228 646,08 грн , моральної
шкоди у сумі 5000 грн та витрат на
правову допомогу у сумі 2923,20 грн. На
підтвердження заявлених вимог вказав,
що він працював на ПАТ "ЄВРАЗ СУХА
БАЛКА" на різних професіях і посадах
починаючи з 2001 року по 25 червня 2007 рік,
за цей час на підприємстві
неодноразово підвищувались тарифні
ставки і посадові оклади всім
працівникам підприємства, однак
відповідачем невірно розраховувалась
і виплачувалась його заробітна плата
за період відпусток, в порушення
Законів України "Про відпустки" та «
Оплату праці", а також Порядку
обчислення заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 року № 100
(надалі Порядку..) і вказані порушення
визнані ПАТ "ЄВРАЗ СУХА БАЛКА" у
спільній Постанові від 06.02.2012 року № 3.
Крім цього, статтею 34 Закону України
«Про оплату праці» передбачена
компенсація працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати, яка
провадиться відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і
тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.
Також вважає, що порушення
відповідачем його законних прав
призвело до моральних страждань,
утрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, що завдало
йому моральної шкоди.

Позивач та представник позивача
просили справу розглянути у їхню
відсутність, на задоволенні позовних
вимог наполягали.

Представник відповідача ПАТ "ЄВРАЗ
СУХА БАЛКА" з позовними вимогами не
погодилась у повному обсязі, вважає їх
безпідставними. Заперечення
обґрунтувала тим, що з метою виконання
припису від 27.02.2012 року ПАТ «ЄВРАЗ СУХА
БАЛКА» з врахуванням Спільної
постанови №3 від 06.02.2012 року , наказу №295
від 16.02.2012 року виплатило позивачу 1295
грн 29 коп. Також вказала, що не
підлягають застосуванню коефіцієнти,
на застосуванні яких наполягає
представник позивача, оскільки Наказом
№ 114 від 12.02.1996 року передбачено
застосування коефіцієнту 1,0 під час
розрахунку заробітку за відпустки.
Крім того вказала, що вважає необхідним
застосування при розрахунку
недоплати Спільної постанови від 06.02.2012
року, якою визначено формулу зменшення
суми заборгованості при застосуванні
коефіцієнтів підвищення, оскільки
вказана Спільна постанова є
правомірною, прийнятою в межах
повноважень Генерального директора
ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» та
уповноважених осіб трудового
колективу. Важає також відсутні
підстави для стягнення компенсації
втрати частини грошових доходів у
зв'язку з порушенням термінів їх
виплати і в даних відносинах не може
застосовуватись взагалі. Вимога про
стягнення моральної шкоди не
поширюється на дані правовідносини та
не може бути задоволена, при цьому не
надано жодних належних та допустимих
доказів щодо завдання позивачу
моральної шкоди.

Вивчивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, починаючи з 23
листопада 2001 року по 27 січня 2007 року
позивач ОСОБА_1 працював на
підприємстві ПАТ "ЄВРАЗ СУХА БАЛКА"
(а.с.6 том 1).

У заявлений позивачем спірний
період, починаючи з 2001 по 2007 роки
Наказами по підприємству № 312 від 25.04.2000
року, № 1252 від 19.12.2001р, № 637 від 29.07.2003р,
№ 717 від 20.08.2003р., №391 від 21.04.2004 року, №952
від 15.09.2004 року, №83 від 24.01.2005 року, №331
від 21.03.2005 року, № 92 від 31.01.2006 року, №367
від 05.04.2006 року, №1117 від 02.10.2006 року, №23
від 05.01.2007 року, №624 від 08.05.2007 року, №1432
від 10.10.2007 року, №103 від 22.01.2008 року, №614
від 18.04.2008 року, №1269 від 30.07.2008 року, №1705
від 13.10.2008 року неодноразово
підвищувались тарифні ставки і
посадові оклади працівникам
підприємства (а.с.24 том 1).

За вказаний період позивач
неодноразово перебував у відпустках,
отримував заробітну плату та йому
нараховувалися, виплачувалися
відпускні.

Спір між сторонами виник з приводу
невірного визначення розміру
середньої заробітної плати
підприємством при нарахуванні
позивачу сум оплати за час відпусток
без застосування відповідних
коефіцієнтів підвищення тарифних
ставок та посадових окладів по
підприємству, що призвело до недоплати
заробітної плати за час відпусток
позивача.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України
"Про відпустки" порядок обчислення
заробітної плати працівникам за час
щорічної відпустки, додаткових
відпусток у зв'язку з навчанням,
творчої відпустки, додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей,
та компенсації за невикористані
відпустки, встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до підпункту "а" п. 1 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.95 р. N 100 цей
Порядок обчислення середньої
заробітної плати застосовується у
випадках надання працівникам щорічної
відпустки, додаткових відпусток у
зв'язку з навчанням, додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей,
або виплати їм компенсації за
невикористані відпустки. Пунктом 2
Порядку передбачено, що обчислення
середньої заробітної плати для оплати
часу щорічної відпустки, додаткових
відпусток у зв'язку з навчанням,
творчої відпустки, додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей,
або для виплати компенсації за
невикористані відпустки провадиться
виходячи з виплат за останні 12
календарних місяців роботи, що
передують місяцю надання відпустки або
виплати компенсації за невикористані
відпустки. Відповідно до пункту 10
Порядку у випадках підвищення тарифних
ставок і посадових окладів на
підприємстві, в установі, організації
відповідно до актів законодавства, а
також за рішеннями, передбаченими в
колективних договорах (угодах), як у
розрахунковому періоді, так і в
періоді, протягом якого за працівником
зберігається середній заробіток,
заробітна плата, включаючи премії та
інші виплати, що враховуються при
обчисленні середньої заробітної плати,
за проміжок часу до підвищення
коригуються на коефіцієнт їх
підвищення; на госпрозрахункових
підприємствах і в організаціях
коригування заробітної плати та інших
виплат провадиться з урахуванням їх
фінансових можливостей (тобто
зазначена норма передбачає можливість
госпрозрахункового підприємства у
випадку скрутного фінансового стану
дещо зменшити коефіцієнт коригування,
але не позбавляє ці підприємства від
коригування). Положення Порядку
обов'язкові для виконання
підприємствами усіх форм власності та
господарювання на підставі пункту 2
постанови Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 р. N100 "Про затвердження
Порядку обчислення середньої
заробітної плати".

Спільною постановою Генерального
директора та профспілкових комітетів
ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» від 06.02.2012 року №
3 визнано порушення п.10 Порядку при
розрахунку заробітної плати за період
відпусток працівникам ПАТ «ЄВРАЗ СУХА
БАЛКА» з 01.01.1995 року по 01.03.2010 року та з
метою усунення порушень щодо
незастосування коефіцієнтів
підвищення заробітної плати при
нарахуванні відпускних працівникам у
спірні періоди встановлено, що
виходячи з фінансових можливостей
підприємства при розрахунку
заробітної плати за час відпусток за
період з 01.01.1995 року по 01.03.2010 року як
працівникам, так і колишнім
працівникам, коригуючи коефіцієнти для
визначення заробітної плати у випадках
підвищення тарифних ставок та
посадових окладів у відповідності з
актами законодавства та рішеннями,
передбаченими колективним договором,
розраховується за формулою: коригуючий
коефіцієнт = 1+ розмір підвищення
тарифних ставок та посадових окладів (
в частках одиниці) х 0,71).

Кожною стороною надані розрахунки
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток, з правильністю розрахунків 7
відпусток сторони погодились з
урахуванням власної позиції щодо
правомірності застосування Спільної
постанови 06.02.2012 року № 3.

При вирішенні вимог щодо розміру
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток ОСОБА_1, перевіривши
розрахунки сторін, суд виходить з
наступного розрахунку:

Відпустка березень- квітень 2002 року

Сумарний заробіток за 12 місяців, що
передували відпустці - 2163,51 грн. З
урахуванням коефіцієнту 1,61 згідно
Наказу № 1252 від 19.12.2001 року становить -
2380,91 грн. Сума відпускних складає 757,68
грн. з розрахунку (2380,91 грн.350 дн. х 28 днів
відпустки). Фактично виплачена сума
відпускних - 688,24 грн., сума недоплати
становить 69,44 грн.

Відпустка вересень- жовтень 2002 року

Сумарний заробіток за 12 місяців, що
передували відпустці - 7024,45 грн. З
урахуванням коефіцієнту 1,61 згідно
Наказу № 1252 від 19.12.2001 року становить -
7241,85 грн. Сума відпускних складає 850,37
грн. з розрахунку (7241,85 грн.350 дн. х 31 день
відпустки). Фактично виплачена сума
відпускних - 824,60 грн., сума недоплати
становить 25,77 грн.

Відпустка жовтень- листопад 2003 року:

Сумарний заробіток за 12 місяців, що
передували відпустці - 11377,06 грн. З
урахуванням коефіцієнту 1,7 згідно
Наказу № 717 від 20.08.2003 року становить -
17825,90 грн. Сума відпускних складає 1556,51
грн. з розрахунку (17825,90 грн.355 дн. х 31
днів відпустки). Фактично виплачена
сума відпускних - 996,03 грн., сума
недоплати становить 560,48 грн.

Відпустка квітень- травень 2004 року:

Сумарний заробіток за 12 місяців, що
передували відпустці - 12096,92 грн. З
урахуванням коефіцієнту 1,7 згідно
Наказу № 717 від 20.08.2003 року, 1,13, згідно
Наказу № 391 від 21.04.2004 року становить -
16558,98 грн. Сума відпускних складає 1306,06
грн. з розрахунку (16558,98 грн.355 дн. х 28
днів відпустки). Фактично виплачена
сума відпускних - 958,44 грн., сума
недоплати становить 347,62 грн.

Відпустка жовтень- листопад 2004 року:

Сумарний заробіток за 12 місяців, що
передували відпустці - 14271,49 грн. З
урахуванням коефіцієнту 1,1360 наказ №391
від 21.04.2004 року становить - 16025,91 грн.
Сума відпускних складає 1399,45 грн. з
розрахунку (16025,91 грн.355 дн. х 31 днів
відпустки). Фактично виплачена сума
відпускних - 1249,61 грн., сума недоплати
становить 149,84 грн.

Відпустка жовтень- листопад 2005 року:

Сумарний заробіток за 12 місяців, що
передували відпустці - 28248,57 грн. З
урахуванням коефіцієнту 1, 0584 згідно
Наказу № 952 від 15.09.2004 року, 1,25 згідно
наказу №83 від 24.01.2005 року, 1,1360 згідно
наказу №391 від 21.04.2004 року, 1,2014 наказ
№331 від 21.03.2005 року становить - 32241,52
грн. Сума відпускних складає 3178,74 грн. з
розрахунку (32241,52 грн.355 дн. х 35 днів
відпустки). Фактично виплачена сума
відпускних - 2791,25 грн., сума недоплати
становить 387,49 грн.

Відпустка листопад- грудень 2005 року

Середній заробіток за 12 місяців,
що передували відпустці - 29843,40 грн. З
урахуванням коефіцієнту 1,0584 згідно
Наказу № 952 від 15.09.2004 року, 1,25 згідно
наказу №83 від 24.01.2005 року, 1,2014 згідно
наказу №331 від 21.03.2005 року становить
32037,50 грн. Сума відпускних складає 2165,91
грн. з розрахунку (32037,50 грн.355 дн. х 24
днів відпустки). Фактично виплачена
сума відпускних - 2028,96 грн., сума
недоплати становить 136,93 грн.

Відпустка квітень- травень 2006 року

Середній заробіток за 12 місяців,
що передували відпустці - 35051,42 грн. З
урахуванням коефіцієнту 1,06481 згідно
наказу №92 від 31.01.2006 року, 1,0269 наказ №367
від 05.04.2006 року становить - 38760,47 грн.
Сума відпускних складає 3057,16 грн. з
розрахунку (38760,47 грн.355 дн. х 28 днів
відпустки). Фактично виплачена сума
відпускних - 2764.72 грн., сума недоплати
становить 292,44 грн.

Відпустка жовтень- листопад 2006 року

Середній заробіток за 12 місяців,
що передували відпустці - 35690,97 грн. З
урахуванням коефіцієнту 1,06481 згідно
наказу №92 від 31.01.2006 року, 1,05 наказ №367
від 05.04.2006 року, 1,06 наказ №1117 від 02.10.2006
року становить - 39613,46 грн. Сума
відпускних складає 3459,20 грн. з
розрахунку (39613,46 грн.355 дн. х 31 днів
відпустки). Фактично виплачена сума
відпускних - 3116,74 грн., сума недоплати
становить 342,47 грн (3459,20 грн - 3116,74 грн).

Відпустка січень- лютий 2007 року

Середній заробіток за 12 місяців, що
передували відпустці - 34838,37 грн. З
урахуванням коефіцієнту 1,0181 згідно
Наказу № 1117 від 02.10.2006 року, 1,1 згідно
наказу №23 від 05.01.2007 року, 1,0686 наказ №
624 від 08.05.2007 року становить - 40840,12 грн.
Сума відпускних складає 1035,38 грн, з
розрахунку (40840,12 грн. 355 дн. х 9 днів
відпустки). Фактично виплачена сума
відпускних - 883,17 грн., сума недоплати
становить 152,21 грн.

Таким чином, недоплата заробітної
плати за спірний період склала 2464,48 грн.
Судом встановлено, що при нарахуванні
та виплаті оплати за час перебування
позивача у відпустках підприємство не
застосовувало при обчисленні
середньої заробітної плати
коригування на коефіцієнти підвищення
всупереч Порядку.

У зв`язку із встановленими обставинами
за період відпусток з 2001 по 2007 рік
виникла заборгованість по оплаті
відпусток у вказаний період і позовні
вимоги у цій частині є обґрунтованими.

Під час розрахунку заборгованості
заробітної плати за відпустки жовтень-
листопад 2005 року, листопад -грудень 2005
року суд також уважає необхідним
застосувати коефіцієнт 1,25 з 01.01.2005 року
на підставі наказу № 83 від 24.01.2005 року,
оскільки таке підвищення відбулося
відповідно умов Галузевої Угоди на 2005
рік, яка передбачає підвищення
посадових окладів, Наказ стосується
всіх працівників підприємства, таке
підвищення відповідає положенню п.10
Порядку.

Вирішуючи питання щодо застосування
Спільної постанови №3 від 06 лютого 2012
року Генерального директора ПАТ "ЄВРАЗ
СУХА БАЛКА" та профспілкового комітету
та застосування коригуючого
коефіцієнту до розрахунку суми
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток суд виходить з наступного.

Виходячи зі змісту п. 10 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
госпрозрахунковим підприємствам і
організаціям надано право коригування
заробітної плати та інших виплат з
урахуванням їх фінансових можливостей.

Міністерство праці та соціальної
політики України в своєму листі від
03.08.2005 року № 18-441-1 також роз'яснило, що
на госпрозрахункових підприємствах і в
організаціях коригування заробітної
плати та інших виплат провадиться з
урахуванням їх фінансових можливостей.

Протоколом засідання Наглядової ради
ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» від 03.02.2012 року, в
межах повноважень. Передбачених
Статутом, вирішено надати згоду
генеральному директору ПАТ «ЄВРАЗ СУХА
БАЛКА» на проведення перерахунку та
виплати заробітної плати за час
відпусток працівникам та колишнім
працівникам ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» за
зверненням за період з 01.01.1995 року по
01.03.2010 року. Зазначено про необхідність
погодження строків та порядку такої
сплати з профспілковими комітетами у
встановленому порядку.

Генеральним директором ПАТ "ЄВРАЗ
СУХА БАЛКА" погоджено застосування
понижуючого коефіцієнту у Спільній
постанові №3 від 06 лютого 2012 року з
головами профспілкових комітетів, а
отже вказаний документ носить
погоджувальний характер і не є
рішенням уповноваженого органу
відповідача. Жодного рішення про
встановлення коефіцієнту 0,71
оформленого належним чином ПАТ «ЄВРАЗ
СУХА БАЛКА» суду не надано, на відміну
від діючих під час відпусток позивача
Наказів про підвищення тарифних ставок
та посадових окладів.

Наказ Генерального директора ПАТ
«ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» від 16.02.2012 року № 295
за своїм змістом не встановлює жодного
коефіцієнту коригування, не містить
обґрунтування фінансових можливостей
підприємства, а визначає лише порядок
реалізації Спільній постанові №3 від 06
лютого 2012 року.

Зі змісту Розрахунку понижуючого
коефіцієнту до розміру коригування
середньої заробітної плати,
вбачається, що коефіцієнт 0,71
розраховано ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» з
урахуванням очікуваного розміру
чистого прибутку в 2012 році, очікуваних
затрат на інвестиції та очікуваних
затрат на виплату коригування
середньої заробітної плати за період з
01.01.1995 року по 01.03.2010 року.

При цьому, відповідно до ст.43
Конституції України, кожен має право на
заробітну плату, не нижчу від
визначеної законом, право на своєчасне
одержання винагороди за працю
захищається законом.

Згідно ч.3 ст.15 Закону України «Про
оплату праці», оплата праці
працівників підприємства здійснюється
в першочерговому порядку. Всі інші
платежі здійснюються підприємством
після виконання зобов'язань щодо
оплати праці.

Відповідно до ч. 6 ст.24 Закону України
«Про оплату праці», своєчасність та
обсяги виплати заробітної плати
працівникам не можуть бути поставлені
в залежність від здійснення інших
платежів та їх черговості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Однак на час розгляду справи в суді ПАТ
«ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» не доведено
необхідності застосування саме такого
розміру коригування та неможливості
виплатити позивачу спірні суми
недоплати, необґрунтовано жодним чином
фінансового стану підприємства, отже
суд не знаходить підстав для
застосування Спільної постанови від
03.02.2012 року.

За встановлених у судовому засіданні
обставин, з урахуванням виплаченої
позивачу суми - 2309,67 грн, що не
заперечував представник позивача та
відповідача, з ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА»
на користь позивача підлягає стягненню
сума недоплаченої заробітної плати за
період відпусток - 154,81 грн.

Вирішуючи позовні вимоги в частині
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати, суд дійшов висновку, що в цій
частині позовні вимоги задоволенню не
підлягають, оскільки не ґрунтуються на
законі.

Так, компенсація втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати провадиться
підприємством згідно зі ст. 34 Закону
України "Про оплату праці", Закону від
19.10.2000 р. "Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати" та
Постановою КМУ від 21.02.2001р. №159 "Про
затвердження Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати" у разі затримки
виплати нарахованої заробітної плати
на один і більше календарних місяців,
якщо в цей час індекс цін на споживчі
товари і тарифів на послуги зріс більше
ніж на один відсоток.

Компенсація в разі затримки заробітної
плати передбачена законодавством за
обов'язкової умови її нарахування. При
цьому з матеріалів справи вбачається,
що вказані в позові суми не були
нараховані на момент звернення до суду
з позовом позивачу, який на цей час до
суду із заявою відповідно до п.1.2
Спільної постанови також не звертався.
Спір виник з приводу визначення
розміру середнього заробітку для
оплати відпустки відповідно до п. 10
Порядку.

Таким чином, до спірних правовідносин
не підлягають застосуванню положення
Закону України "Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням їх виплати",
оскільки за правилами, визначеними
статтею 3 цього Закону, сума
компенсації обчислюється шляхом
множення суми нарахованого, але не
виплаченого громадянину доходу за
відповідний місяць (після утримання
податків та обов'язкових платежів) на
індекс інфляції в період невиплати
доходу. За відсутності наявності умови
для компенсації - нарахованої та не
виплаченої заробітної плати, вказана
відповідальність у вигляді виплати
компенсації не настає.

Вирішуючи позовні вимоги в частині
стягнення середнього заробітку за час
затримки виплати недоплаченої
заробітної плати суд дійшов
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП при звільненні
працівника виплата всіх сум, шо
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

За змістом ст. 117 КЗпП в разі невиплати з
вини власника або уповнова женого ним
органу належних звільненому
працівникові сум у строки, зазна чені у
ст. 116 цього Кодексу, при відсутності
спору про їх розмір підприєм ство,
установа, організація повинні
виплатити працівникові його середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку. При наявності
спору про розміри належних звільненому
працівникові сум власник або упо
вноважений ним орган повинен сплатити
зазначене в цій статті відшкодуван ня в
тому разі, коли спір вирішено на
користь працівника.

Конституційний Суд України в Рішенні
від 22 лютого 2012 р. № 4-рп/2012 шодо
офіційного тлумачення положень ст. 233
КЗпП у взаємозв'язку з положеннями
статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив,
що за ст. 47 Кодексу роботодавець
зобов'язаний виплатити працівникові
при звільнен ні всі суми, що належать
йому від підприємства, установи,
організації, у строки, зазначені в ст. 116
Кодексу, а саме в день звільнення або не
пізніше наступного дня після
пред'явлення звільненим працівником
вимоги про проведення розрахунку.
Непроведення з вини власника або
уповноважено го ним органу розрахунку
з працівником у зазначені строки є
підставою для відповідальності,
передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто
виплати працівникові його середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розра хунку.

Аналіз наведених норм матеріального
права з урахуванням висновків, що
викладені в Рішенні Конституційного
Суду України від 22 лютого 2012 р. № 4-рп/2012,
дає підстави вважати, шо невиплата
звільненому пра цівникові всіх сум, що
належать йому від власника або
уповноваженого ним органу, є триваючим
правопорушенням, а отже, працівник може
визначити остаточний обсяг своїх вимог
на момент припинення такого правопору
шення, яким є день фактичного
розрахунку.

У пункті 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.12.1999 року
№ 13 « Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
роз'яснено, що установивши під час
розгляду справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку під час звільнення, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі,
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст. 117 КЗпП України
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а під час не проведення
його до розгляду справи - по день
постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні за період з
28.01.2007 року по 01.07.2014 року складає 228 646,08
грн, виходячи з разрахунку позивача, з
яким суд погоджується, виходячи з
наступного:

З 28.01.2007 року по 31.12.2007 року = (3 дні січня +
(21 х 11 місяців) х 122,14 (середньоденна
заробітна плата) = 28580,76 грн;

З 01.01.2008 року по 31.12.2008 року = (21 дн х 12 м ) х
122,14 = 30779,28 грн;

З 01.01.2009 року по 31.12.2009 року = (21 дн х 12 м) =
30779,28 грн;

З 01.01.2010 року по 31.12.2010 року = (21 дн. х12 м) х
122,14 грн= 30779,28 грн;

З 01.01.2011 року по 31.12.2011 року = (21 дн. х12 м) х
122,14 грн= 30779,28 грн;

З 01.01.2012 року по 31.12.2012 року =(21 дн. х12 м) х
122,14 грн= 30779,28 грн;

З 01.01.2013 року по 31.12.2013 року =(21 дн. х12 м) х
122,14 грн= 30779,28 грн;

З 01.01.2014 року по 01.07.2014 року =(21 дн. х 6 м) х
122,14 грн= 15389,64 грн.

В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці»
від 24 грудня 1999 року №13 зазначено, що у
разі не проведення розрахунку у зв'язку
із виникненням спору про розмір
належних до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню у
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу.

При частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми ,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотність цієї частки, порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин.

Суд, враховуючи, що позов ОСОБА_1 про
стягнення недоплаченої заробітної
плати задоволено частково, сума
недоплаченої заробітної плати ,без
урахування виплаченої, встановлена
судом у розмірі 2464,48 грн, а розмір
середнього заробітку, виходячи з меж
позовних вимог, складає 228 646,08 грн,
вважає за необхідне при вирішенні
питання про стягнення середнього
заробітку врахувати положення п.п. 20
постанови Пленуму Верховного Суду
України « Про практику застосування
законодавства про оплату праці» від 24
грудня 1999 року №13, істотність розміру
середнього заробітку за час затримки
виплат порівняно із середнім
заробітком та інших конкретних
обставин по справі, зокрема, що
заборгованість підприємства
утворилась за весь час роботи позивача,
відсутність умислу підприємства в
невиплаті спірної суми позивачеві та
подальші дії відповідача, спрямовані
на виплату сум недоплати в
добровільному порядку та співмірність
заявлених вимог.Враховуючи наведене
на користь позивача необхідно стягнути
2500 грн.

Вирішуючи позовні вимоги в частині
стягнення моральної шкоди на користь
позивача у розмірі 5000 грн суд вважає
позовні вимоги такими що підлягають
частковому задоволенню.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено,
що розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Згідно роз'яснень п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з
подальшими змінами) "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди", розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, тяжкість
завданої травми, істотність вимушених
змін у його життєвих і виробничих
стосунках, конкретних обставин по
справі і наслідків, що наступили.

Аналізуючи зібрані в справі докази, в
їх сукупності, суд вважає позовні
вимоги про відшкодування моральної
шкоди, підлягають задоволенню
частково, беручи до уваги конкретні
обставини по справі, обсяг фізичних та
моральних страждань позивача, їх
інтенсивність та довготривалість,
істотність вимушених змін у його
життєвих стосунках, наслідків, що
наступили, суд вважає, що належною
компенсацією спричиненої позивачу
моральної шкоди є сума в розмірі 100 грн.

Вирішуючи позовні вимоги в
частині стягнення витрат на правову
допомогу у сумі 2923,20 грн суд виходить з
наступного.

Посилаючи на наявність підстав
для стягнення на користь позивача
витрат на правову допомогу позивач
зазначив, що ним було сплачено на
підставі договору про надання
правової допомоги від 01.07.2014 року та
квитанції від 01.07.2014 року 2923,20 грн.

При цьому, з матеріалів справи
убачається, що позивачем не надано
суду жодного розрахункового
документу, на підставі якого ним дійсно
була сплачена вказана сума коштів на
користь представника ОСОБА_4, як кошти
на правову допомогу, оскільки вказана
квитанція не є розрахунковим
документом, який свідчить про
понесення позивачем витрат на правову
допомогу, і не може бути відповідним
належним та допустимим доказом
проведення розрахунків, у зв'язку з чим
вимоги є необґрунтованими.

Відповідно до ст.88 ЦПК України
необхідно стягнути з відповідача на
користь держави судовий збір в сумі 229
грн.40 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 4, 10-11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 21
Закону України "Про відпустки",
Порядком обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.95 р. N 100, Порядком проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з
порушенням термінів їх виплати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N
159,ст.ст. 47,116,117 Кодексу законів про
працю України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» на
користь ОСОБА_1 недоплачену заробітну
плату за час відпусток в сумі 154 грн 81
коп, середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні у сумі 2500
грн, без утримання податків та
обов`язкових платежів та моральної
шкоди у сумі 100 грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» на
користь держави судовий збір - 243 грн 60
коп.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд на протязі
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: О. Н. Борис