АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7428/14
Головуючий 1 інст. - Горпинич О.В.
Справа №645/4077/14
Категорія : захист прав споживачів
Доповідач - Черкасов
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Бобровського
В.В., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каплох Н.Б.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Фрунзенського районного
суду м.Харкова від 19 серпня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» про захист прав
споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про
захист прав споживачів.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1
вказував, що 05 червня 2008 року між ним та
ПАТ «Альфа Банк» був підписаний
кредитний договір, за яким він отримав
споживчий кредит для придбання
автомобіля. Вважає, що при укладенні
кредитного договору були порушені його
права, як споживача, оскільки Банк не
надав йому достовірну інформацію про
умови кредитування та сукупну вартість
кредиту, а також не попередив, що
валютні ризики під час виконання
зобов'язань за кредитним договором
несе споживач.

Тому, ОСОБА_1 просив суд визнати
незаконним ненадання ПАТ «Альфа-Банк»
перед укладенням кредитного договору
від 05 червня 2008 року йому, як споживачу,
достовірної обов'язкової інформації в
об'ємі та за формою, що передбачені ч.2
ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та
п.2.1. «Правил надання банками України
інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту», що затверджені Постановою
Правління Національного Банку України
від 10 травня 2007 року №168; визнати
незаконним не попередження з баку
Банку під час укладення кредитного
договору його, як споживача, про те, що
валютні ризики під час виконання
зобов'язань за кредитним договором
несе споживач відповідно до п.3.8. Правил
надання банками України інформації
споживачу про умови кредитування та
сукупну вартість кредиту», що
затверджені Постановою Правління
Національного Банку України від 10
травня 2007 року №168; зобов'язати ПАТ
«Альфа-Банк» надати йому, як споживачу,
достовірну обов'язкову інформацію в
об'ємі та за формою, що передбачені
законодавством, яке діяло на момент
підписання кредитного договору від 05
червня 2008 року між ним та ПАТ
«Альфа-Банк».

Рішенням Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 19 серпня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги у повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
ОСОБА_1 посилається на той факт, що
позивач не надав жодного доказу на
отримання ним необхідної, доступної та
своєчасної інформації про банківський
кредит відповідно до Закону України
«Про захист прав споживачів», яку він,
як споживач мав право одержати перед
укладенням договору.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу не підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
недоведеності позивачем, що при
укладенні кредитного договору були
порушені його права, як споживача,
оскільки сторони погодили суму
кредиту, процентну ставку за ним,
значення процентної ставки та порядок
обчислення процентних доходів
відповідно до вибраного банком методу,
вартість комісії, порядок погашення
кредиту в розмірі щомісячних платежів.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає правильними.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що 05 червня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ
«Альфа-Банк», правонаступником якого є
ПАТ «Альфа-бАнк», укладено кредитний
договір, за яким ОСОБА_1 отримав
споживчий кредит на придбання
автомобілю (а.с.5).

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Матеріали справи свідчать, що в анкеті
на отримання кредиту для придбання під
заставу автомобіля ОСОБА_1 зазначив про
бажання отримати кредит в сумі 10 264,02
доларів США (а.с. 27).

Згідно ч.2 ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів» визначено, що
перед укладенням договору про надання
споживчого кредиту кредитодавець
зобов'язаний повідомити споживача у
письмовій формі про: 1) особу та
місцезнаходження кредитодавця; 2)
кредитні умови, зокрема: а) мету, для
якої споживчий кредит може бути
витрачений; б) форми його забезпечення;
в) наявні форми кредитування з коротким
описом відмінностей між ними, в тому
числі між зобов'язаннями споживача; г)
тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку
кредит може бути виданий; д) орієнтовну
сукупну вартість кредиту та вартість
послуги з оформлення договору про
надання кредиту (перелік усіх витрат,
пов'язаних з одержанням кредиту, його
обслуговуванням та поверненням,
зокрема таких, як адміністративні
витрати, витрати на страхування,
юридичне оформлення тощо); е) строк, на
який кредит може бути одержаний; є)
варіанти повернення кредиту, включаючи
кількість платежів, їх частоту та
обсяги; ж) можливість дострокового
повернення кредиту та його умови; з)
необхідність здійснення оцінки майна
та, якщо така оцінка є необхідною, ким
вона здійснюється; и) податковий режим
сплати відсотків та про державні
субсидії, на які споживач має право, або
відомості про те, від кого споживач
може одержати докладнішу інформацію; і)
переваги та недоліки пропонованих схем
кредитування.

Також, відповідно до положень п. п. 2.1., 2.5
Правил надання банками України
інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту, затверджених Постановою
Правління Національного банку України
від 10 травня 2007 року за № 168 банки
зобов'язані перед укладенням
кредитного договору надати споживачу в
письмовій формі інформацію про умови
кредитування, а також орієнтовну
сукупну вартість кредиту, зазначивши
таке: а) найменування та
місцезнаходження банку - юридичної
особи та його структурного підрозділу;
б) умови кредитування, зокрема: можливу
суму кредиту; строк, на який кредит може
бути одержаний; мету, для якої кредит
може бути використаний; форми та види
його забезпечення; необхідність
здійснення оцінки майна та, якщо така
оцінка є необхідною, ким вона
здійснюється; наявні форми
кредитування з коротким описом
відмінностей між ними, у тому числі між
зобов'язаннями споживача; тип
процентної ставки (фіксована, плаваюча
тощо); переваги та недоліки
пропонованих схем кредитування; в)
орієнтовну сукупну вартість кредиту з
урахуванням: процентної ставки за
кредитом, вартості всіх супутніх
послуг, а також інших фінансових
зобов'язань споживача, які пов'язані з
отриманням, обслуговуванням і
погашенням кредиту (у тому числі на
користь третіх осіб - страховиків,
оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів
тощо); варіантів погашення кредиту,
уключаючи кількість платежів, їх
періодичність та обсяги; можливості та
умов дострокового повернення кредиту;
г) інші умови, передбачені
законодавством. Банки розробляють
форму (бюлетень, довідка, повідомлення
тощо) надання споживачу достовірної
інформації про умови кредитування та
орієнтовну сукупну вартість кредиту,
яка повинна бути затверджена рішенням
уповноваженого органу банку та
доведена до відома його відповідних
структурних підрозділів.

Згідно з п.п.3.7., 3.8. Правил надання
банками України інформації споживачу
про умови кредитування та сукупну
вартість кредиту, затверджених
Постановою Правління Національного
банку України від 10 травня 2007 року за
№168 якщо умовами кредитного договору
передбачено або допускається
використання кількох альтернативних
варіантів надання банківських послуг,
які є супутніми до кредитної операції
(зокрема погашення заборгованості
готівковими коштами до банку або
шляхом безготівкового розрахунку),
банк зобов'язаний надати клієнту
вичерпну інформацію про вартість
кожного з альтернативних варіантів
надання послуг. У разі надання кредиту
в іноземній валюті банки зобов'язані
під час укладення кредитного договору:
попередити споживача, що валютні
ризики під час виконання зобов'язань за
кредитним договором несе споживач;
надати інформацію щодо методики, яка
використовується банком для
визначення валютного курсу, строків і
комісій, пов'язаних з конвертацією
валюти платежу у валюту зобов'язання
під час погашення заборгованості за
кредитом та процентами за користування
ним.

Судом першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що позивач був
ознайомлений з умовами кредитування,
зокрема щодо можливої суми кредиту,
строку на який кредит може бути
одержаний, мети, для якої кредит може
бути використаний, форми та видів його
забезпечення, тощо, а також із
орієнтованою сукупною вартістю
кредиту, відомостей щодо процентної
ставки, комісії за надання та
обслуговування кредиту, мінімальної
щомісячної суми платежу та строку
кредитування, про що свідчить його
підпис (а.с.6).

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
згідно з яким кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, а суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і вирішує
справу на підставі наданих доказів.

Судом першої інстанції обґрунтовано не
прийняті доводи позивача та не
приймаються колегією суддів, стосовно
того що при укладанні кредитного були
порушені його права, як споживача,
оскільки позивачем при підписанні ним
власноручно під кожним аркушем
кредитного договору з банком, його
задовольняли всі умови цього договору,
і йому відповідачем була надана повна
та достовірна інформація щодо
отримання кредитних коштів з
визначенням валюти та строк сплати
кредиту та відсотків.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, постановлено
з дотриманням вимог матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307,
ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 19 серпня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: