Справа № 639/8857/14-ц
Провадження 2/639/ 2105/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гаврилюк С.М.,

при секретарі – Лапко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,

встановив:

У провадженні Жовтневого районного
суду м. Харкова знаходиться цивільна
справа за позовом Публічного
акціонерного товариства ОСОБА_1
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості.

Належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи позивач, що
підтверджується матеріалами справи (
а.с. 27, 32) , у судове засідання 29.09.2014
року та повторно 27.10.2014 року не
з’явився, всупереч вимогам,
передбаченим ч.2 ст. 77 ЦПК України, про
причини своєї неявки суд не повідомив,
від позивача не надійшла заява про
розгляд справи за його відсутності.

Відповідно ч.3 ст. 169, п.3 ч.1 ст. 207
ЦПК України у разі повторної неявки в
судове засідання позивача,
повідомленого належним чином, якщо від
нього не надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності, суд залишає
позовну заяву без розгляду.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що
реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких – не
допустити судовий процес у безладний
рух.

З цього приводу прецедентними є
рішення Європейського суду з прав
людини у справах «Осман проти
Сполученого королівства» від 28.10.1998
року та «Круз проти Польщі» від 19
червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право
на суд не є абсолютним . Воно може бути
піддане обмеженням, дозволеним за
змістом, тому що право на доступ до суду
за самою своєю природою потребує
регулювання з боку держави.

Згідно ст. 157 ЦПК України суд розглядає
справи протягом розумного строку, але
не більше двох місяців з дня відкриття
провадження у справі.

У зв’язку з наведеним, залишення
позову без розгляду, як це передбачено
законом, а саме п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України,
не є порушенням права на справедливий
судовий захист та не може вважатися
обмеженням права доступу до суду.

З огляду на вище викладене суд
приходить до висновку про наявність
правових підстав щодо залишення
вказаного позову без розгляду ,
оскільки позивач був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, повторно не з’явився в судове
засідання , від нього також не надійшла
заява про розгляд справи за його
відсутності.

Суд роз’яснює позивачеві, що
відповідно ч.2 ст. 207 ЦПК України, особа,
заяву якої залишено без розгляду, після
усунення умов, що були підставою для
залишення заяви без розгляду, має право
звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного, керуючись ч.3
ст. 169 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК
України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного
товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -
залишити без розгляду .

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п’яти
днів з дня проголошення ухвали .

Апеляційна скарга на ухвалу
постановлену без участі особи, яка її
оскаржує , може бути подана протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя
С.М.Гаврилюк