Справа № 2011/7819/12
20 жовтня 2014 року Дзержинський
районний суд міста. Харкова
У складі - головуючого судді- Наумової
секретаря - Бєділо Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дзержинського
районного суду м.Харкова цивільну
справу за позовом Державного
підприємства «Харківський завод
електроапаратури»до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
які діють в своїх інтересах та
інтересах малолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_5,
Харківської міської ради , Управління
комунального майна та приватизації
Харківської міської ради , 3-я особа
ОСОБА_4, Управління служб у справах
дітей Департаменту праці та соціальної
політики, як орган опіки та піклування
Харківської міської ради про визнання
приватизації недійсною виселення,
Державне Підприємство «Харківський
завод електроапаратури» звернулось до
Дзержинського районного суду м.Харкова
з позовною заявою до ОСОБА_1 ОСОБА_2 які
також діють в інтересах малолітнього
ОСОБА_3, ОСОБА_5, Управління
комунального майна та приватизації
Харківської міської ради та
Харківської міської ради, третя особа
ОСОБА_4 в якій, з урахуванням уточнених
позовних вимог, просить визнати ОСОБА_1
ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 такими,
що втратили право користування
квартирою АДРЕСА_1; визнати незаконною
реєстрацію місця проживання та
вселення у вказану квартиру ОСОБА_5;
визнати недійсним рішення виконавчого
комітету Харківської міської ради № 365
від 20.06.2012 р. п. 1. 27 в частині визнання
наймачем квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 в
складі сім'ї ОСОБА_2 - чоловік ,ОСОБА_3 -
син, ОСОБА_5 - брат; визнати недійсним
Розпорядження Відділу приватизації
житлового фонду Управління
комунального майна та приватизації
Департаменту економіки та
комунального майна харківської
міської ради № 1049 від 08.08.2012 р. про
передачу у власність ОСОБА_1 ОСОБА_2
ОСОБА_3, ОСОБА_6квартири АДРЕСА_1;
Визнати недійсним свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
реєстраційним № 1-2-292694; виселити ОСОБА_1
ОСОБА_2 малолітнього ОСОБА_3 та
ОСОБА_5квартири АДРЕСА_1.
В судовому засіданні представник
позивача повністю підтримав позовні
вимоги позивача та просив суд їх
задовольнити з підстав вказаних в
уточненій позовній заяві.
Представник відповідачів ОСОБА_1
ОСОБА_2 малолітнього ОСОБА_3 та ОСОБА_5,
ОСОБА_7 проти задоволення позову
заперечував посилаючись на пропуск
позивачем строку позовної давності на
звернення до суду з вимогою до ОСОБА_1
ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 такими,
що втратили користування квартирою
АДРЕСА_1 у зв'язку з підписанням
зобов'язання про її звільнення та
отриманням взамін неї двокімнатної
квартири АДРЕСА_4, відсутність у
позивача переважного права на
заселення своїх працівників у спірну
квартиру визнати та порушення правил
підсудності в частині позовних вимог
про визнання недійсним рішення
виконавчого комітету Харківської
міської ради № 365 від 20.06.2012 р. та
визнання недійсним Розпорядження
Відділу приватизації житлового фонду
Управління комунального майна та
приватизації Департаменту економіки
та комунального майна Харківської
міської ради № 1049 від 08.08.2012 р..
Представник Харківської міської
ради та Управління комунального майна
та приватизації Харківської міської
ради проти задоволення позову
заперечував посилаючись на
відсутність у позивача переважного
права на заселення своїх працівників у
спірну квартиру визнати та порушення
правил підсудності в частині позовних
вимог про визнання недійсним рішення
виконавчого комітету Харківської
міської ради № 365 від 20.06.2012 р. та
визнання недійсним Розпорядження
Відділу приватизації житлового фонду
Управління комунального майна та
приватизації Департаменту економіки
та комунального майна Харківської
міської ради № 1049 від 08.08.2012 р.
3-і особи -ОСОБА_4 та Управління служб
у справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики, як орган опіки та
піклування Харківської міської ради в
су3дове засідання не з*явились , про час
та дату слухання справи повідомлені
належним чином , про причини своєї
неявки до суду не повідомили.
Суд. заслухавши пояснення
сторін,дослідивши матеріали
справи,приходить до наступного.
Судом встановлені такі обставини та
відповідні їм правовідносини.
Постановою спільного засідання
адміністрації профспілкового комітету
ДП «Харківський завод
електроапаратури» від 25.08.2005 р.,
протокол №17 було вирішено надати сім'ї
старшого касира відділу 30 ОСОБА_4 з
сім'єю в складі 4 особи (вона, дочка,
чоловік дочки та онук) 2-х кімнатну
Однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 було,
яку раніше було надано ОСОБА_4, було
З пояснень представника позивача було
встановлено, що в зв'язку з наданням
квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_4 25.08.2005 р.
написала зобов'язання про звільнення
В подальшому Постановою спільного
засідання адміністрації
профспілкового комітету ДП
«Харківський завод електроапаратури»
від 02.03.2006 р., № 3 було відмовлено в
наданні сім'ї ОСОБА_4 -х кімнатну
В зв'язку з вказаною постановою,
правомірність володіння квартирою
АДРЕСА_4 була предметом розгляду в
Дзержинському суді м. Харкова по справі
№ 2-408/10 за наслідками якого 01.07.2010 р.
було ухвалено рішення відповідно до
Позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2
які представляють малолітнього ОСОБА_3
задоволено частково.
Рішення адміністрації та
профспілкового комітету ДП
«Харківський завод електроапаратури»
від 25.08.2005 р. про надання квартири
АДРЕСА_4 сім'ї ОСОБА_4 було визнано
правомірним в частині надання квартири
АДРЕСА_4сім'ї ОСОБА_4 та членам її
родини.

Визнано неправомірним рішення
адміністрації та профспілкового
комітету ДП «Харківський завод
електроапаратури» від 02.03.2006 р. в
частині скасування рішення про надання
2-х кімнатної квартири АДРЕСА_4 сім'ї
ОСОБА_4 і надання вказаної квартири
сім'ї ОСОБА_9.

Зобов'язано ДП «Харківський завод
електроапаратури» видати ордери на
квартиру АДРЕСА_4ОСОБА_4., ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3.

Визнано право користування жилим
приміщенням квартирою АДРЕСА_4 за
ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Сумісною постановою адміністрації та
профспілкового комітету ДП
«Харківський завод електроапаратури»
від 08.11.2010 р. № 11 було скасовано
попереднє рішення від 02.03.2006 р. про
надання двокімнатної квартири АДРЕСА_4
сім'ї ОСОБА_10

Скасовано попереднє рішення 02.03.2006 р.
про відмову ОСОБА_4 в наданні
двокімнатної квартири АДРЕСА_4 та
прийнято нове рішення - надати вказану
квартиру сім'ї ОСОБА_4 у складі з 4-х
осіб.

Однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 яку
займає сім'я ОСОБА_4 було
перерозподілено та надано її сім'ї
ОСОБА_8.

Рішенням виконавчого комітету
Харківської міської ради від 17.06.2010 р.
№218 квартири АДРЕСА_1 були виключені з
числа гуртожитків ДП «Харківський
завод електроапаратури»

На підставі Рішення Харківської
міської ради від 22.09.2010 р. №255/10 будинок
АДРЕСА_1 було передано до комунальної
власності.

Рішенням виконавчого комітету
Харківської міської ради від 20.06.2012 р. №
365 було визнано наймачами спірної
квартири ОСОБА_1 в складі сім'ї: ОСОБА_5 -
брат, ОСОБА_1 - наймач, ОСОБА_2 - чоловік,
ОСОБА_7 - син.

Розпорядженням відділу приватизації
житлового фонду управління
комунального майна та приватизації №
1049 від 08.08.2012 р. спірна квартира
передана у власність ОСОБА_5, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3

Приватизація державного житлового
фонду здійснюється у відповідності до
Конституції України , Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду»,»Положення про
порядок передачі квартир ( будинків),
жилих приміщень у гуртожитках у
власність громадян, затвердженого
наказом Міністерства з питань житлово-
комунального господарства України від
16.12.2009 року № 396, Положення про порядок
відкриття приватизаційних депозитних
рахунків за житловими чеками та
здійснення з них платежів ,
затвердженого постановою Правління
НБУ від 27.04.2000 року № 179.

Згідно п.5 ст.5 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» кожен громадянин має право
приватизувати займане ним житло в
межах номінальної вартості житлових
чеків або частковою доплатою один раз.
Безоплатна передача житла
здійснюється з розрахунку 21 кв.м.
загальної площі на кожного наймача та
додатково 10 кв.м. на сім*ю.

На підставі вказаного вище
розпорядження було видано свідоцтво
про право власності на спірну квартиру
вказаним особам за реєстровим № 1-12-292694.

Також судом було встановлено, що з
25.08.2005 р., після написання зобов'язання
про звільнення квартири АДРЕСА_1,
ОСОБА_1 ОСОБА_2 та малолітній ОСОБА_3
продовжували безперешкодно
користуватись вказаною квартирою та
позивач жодної дії направленої на їх
виселення та визнання їх такими ,що
втратили право користування квартирою
не здійснив.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу
України, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Згідно з ст. 257 Цивільного кодексу
України, загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу
України, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Під час розгляду справи від
представника відповідачів ОСОБА_7
надійшла заява про застосування
позовної давності до вимог про
визнання ОСОБА_1 ОСОБА_2 та малолітнього
ОСОБА_3 такими, що втратили право
користування квартирою АДРЕСА_1 та
виселення ОСОБА_1 ОСОБА_2 малолітнього
ОСОБА_3 та ОСОБА_5оскільки після
написання зобов'язання про звільнення
квартири АДРЕСА_1 позивач не вчинив
жодної дії направленої на їх виселення
та визнання їх втратившими право
користування квартирою.

Враховуючи викладене суд вважає за
можливе застосувати позовну давність
до вказаних вимог та відмовити в їх
задоволенні у зв'язку з пропуском
позовної давності.

Позивач також посилається на те, що
проживання відповідачів в квартирі
АДРЕСА_1 порушує його право на повторне
заселення цієї квартири черговиками
підприємства, що передбачене нормами
ст. 55 Житлового кодексу України.

Згідно зі ст. 55 Житлового кодексу
України, жилі приміщення, що
звільняються в будинках, переданих
державними підприємствами, установами,
організаціями виконавчим комітетам
місцевих Рад народних депутатів, а
також жилі приміщення, що звільняються
в будинках, споруджених із залученням у
порядку пайової участі коштів
підприємств, установ, організацій,
заселяються в першу чергу потребуючими
поліпшення житлових умов працівниками
цих підприємств, установ, організацій.
Зазначений порядок заселення
застосовується незалежно від часу
передачі або закінчення спорудження
жилого будинку.

З наведеної норми вбачається, що
переважне право на заселення своїх
позивачів виникає лише на квартири, що
звільняються, проте, оскільки квартира
АДРЕСА_1 не звільнена, та позивач
звернувся з вимогами про її звільнення
після спливу позовної давності, що є
підставою для відмови у задоволенні
відповідних позовних вимог, відповідно
і посилання позивача на ст. 55Житлового
кодексу України за захистом свого
переважного права на заселення своїх
працівників є безпідставним.

Інші позовні вимоги є похідними від
позовних вимог про визнання втративши
ми право користування жилим
приміщенням, відповідно не підлягають
задоволенню, оскільки первинні позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
підстав пропуску застосування
позовної давності.

Відповідно до норм ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

У відповідності ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму. Юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності;

Як роз'яснює Пленум Вищого
адміністративного суду України в
абзаці 2 п. 1. та абзаці 1 п. 3 постанови №2
від 06.03.2008 р.«Про практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ, відповідно до
частини першої статті 2 КАС України
основним завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними управлінських функцій
на основі законодавства, у тому числі
на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

З урахуванням наведених норм
законодавства суд зазначає, що позовні
вимоги про визнання недійсним рішення
виконавчого комітету Харківської
міської ради № 365 від 20.06.2012 р. п. 1. 27. В
частині визнання наймачем квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_1 в складі сім'ї: ОСОБА_5 -
брат, ОСОБА_1 - наймач, ОСОБА_2 чоловік та
ОСОБА_3 - син, підлягають розгляду в
порядку адміністративного судочинства
в адміністративному суді, а не порядку
цивільного судочинства.

Рішенням 48 сесії Харківської міської
ради 5 скликання від 22.09.2010 року № 25510
будинок поАДРЕСА_1 прийнято до
комунальної власності територіальної
громади м.Харкова.

Право подавати позов до відповідачів
про виселення - має Харківська міська
рада , як власник об*єкту комунальної
власності територіальної громади м.
Харкова.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов*язана довести ті
обставини , на які посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі викладеного , суд
приходить до висновку ,що позовні
вимоги Державного підприємства
«Харківський завод
електроапаратури»не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.10,11,60,209, 212-218 ЦПК України ,
ст.47,48,65 ЖК України,ст.256-257,267 ЦК України,
суд

В И Р І
Ш И В :

Позовні вимоги Державного
підприємства «Харківський завод
електроапаратури» про

1. Визнання ОСОБА_1, ОСОБА_2 та

малолітнього ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування квартирою
АДРЕСА_1 у зв'язку з підписанням
Зобов'язання про її звільнення та
отриманням взамін неї двокімнатної
квартири АДРЕСА_4.

2. Визнання незаконною реєстрацію
місця проживання та вселення в
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5.

3. Визнання недійсним рішення
виконавчого комітету Харківської
міської ради № 365

20.06.12 р. п.1. 27. в частині визнання
наймачем квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 в
складі сімї: ОСОБА_5 - брат, ОСОБА_1 -
наймач, ОСОБА_2 -

чоловік та ОСОБА_3 -син.

4.Визнання недійсним Розпорядження
Відділу приватизації житлового фонду
їравління комунального майна та
приватизації Департаменту економіки
та комунального майна Харківської
міської ради № 1049 від 08.08.12 р., про
передачу у власність ОСОБА_11. ОСОБА_1,
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1.

5.Визнання недійсним Свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_1 за
реєстр. № 1-12-292694.

6.Виселення ОСОБА_11, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
малолітнього ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1
- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківськоі області
через Дзержинський районний суд
м.Харкова протягом 10 днів з моменту
його проголошення.

Суддя
С.М. Наумова