АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/9114/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2255/К/14
суддя Водоп'янов С.М.
Категорія - 26 ( І )
Суддя-доповідач -
УХВАЛА

Іменем України

22 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М.,
Соколан Н.О.

при секретарі - Іванюк О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника відповідача Публічного
акціонерного товариства "Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
рішення Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 24 вересня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства "Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат " про
відшкодування моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

представник відповідача Публічного
акціонерного товариства "Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат" -
Черевик Олександр Миколайович,

позивач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_3, від імені та в
інтересах якого діяв представник за
довіреністю ОСОБА_5, звернувся до суду з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат» (далі
- ПАТ «ЦГЗК») про відшкодування
моральної шкоди, посилаючись на
отримання ним професійного
захворювання внаслідок праці протягом
тривалого часу в шкідливих умовах.
Висновком МСЕК від 23.09.2013 року йому
було встановлено втрату професійної
працездатності в загальному розмірі 40%.

Вважаючи причиною отримання
професійного захворювання тривалу
роботу в умовах шкідливих факторів, що
перевищують гранично допустимий
рівень, просив суд стягнути з
відповідача на його користь моральну
шкоду у сумі 243 600,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 24 вересня 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ЦГЗК» на користь ОСОБА_3
в рахунок відшкодування моральної
шкоди 25 000 грн. без урахування податку, а
також - на користь держави 243,52 грн.
судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
«ЦГЗК» ставить питання про скасування
рішення суду і ухвалення нового
рішення про відмову позивачу в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Так, судом не
враховано відсутність доказів, які
підтверджують факт спричинення
моральної шкоди та вину відповідача.
Згідно з актом розслідування причин
професійного захворювання, винних осіб
у виникненні професійного
захворювання у позивача не
встановлено. Цей акт є дійсним, не
оскаржений позивачем, а тому висновки
суду щодо вини ПАТ «ЦГЗК» не
ґрунтуються на матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача ПАТ «ЦГЗК» -
Черевика О.М., який підтримав доводи
апеляційної скарги та просив її
задовольнити, позивача ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_5, які, кожен окремо,
заперечували проти доводів
апеляційної скарги та просили її
відхилити, залишивши рішення суду
першої інстанції без змін, як законне
та обґрунтоване, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, працюючи
протягом 34 років 8 місяців в умовах
впливу шкідливих факторів на посадах
помічника машиніста екскаватора у
кар'єрі та машиністом екскаватора у
кар'єрі виробничої екскаваторної
дільниці №3 Глеюватського кар'єру ПАТ
«ЦГЗК», отримав професійне
захворювання (а.с. 11-12).

Рішенням ЛЕК НДІ Промислової медицини
від 02 квітня 2013 року у ОСОБА_3
встановлена наявність професійного
захворювання з діагнозами: 1). Хронічне
обструктивне захворювання легень
першого-другого ст. (пиловий бронхіт
першої-другої ст., емфізема легень
першого-другого ст.). ЛН першого -
другого ст.; 2). Вібраційна хвороба
першого - другого ст. від дії загальної
вібрації, церебрально-периферичний
ангіодистонічний синдром з
акроангіоспазмами та порушенням
трофіки кистей з деф. Артрозом
ліктьових суглобів, у поєднанні з
періартрозом (ПФ першого ст.), дв.
плечолопатковим періартрозом справа
(ПФ першого ст.), зліва (ПФ другого ст.).

25.06.2013 року позивач звільнений з роботи
за власним бажанням у зв'язку з виходом
на пенсію за ст. 38 КЗпП України (а.с. 9).

Актом розслідування хронічного
професійного захворювання від 29 травня
2013 року встановлена причина
зазначеного професійного захворювання
- перевищення гранично допустимого
рівня небезпечних та шкідливих
факторів виробничого середовища та
трудового процесу: умови праці
машиніста екскаватора за
концентрацією аерозолю переважно
фіброгенної дії у повітрі робочої зони
відносяться до 3 класу 1 ступеня
шкідливості та перевищує гранично
допустимий рівень. Конкретних
посадових осіб, які винні у виникненні
професійного захворювання не
встановлено у зв'язку з роботою
ОСОБА_3 в умовах впливу шкідливих
факторів впродовж 34 років 8 місяців.

Висновком МСЕК від 23 вересня 2013 року
ОСОБА_3 встановлено ступінь втрати
професійної працездатності в
загальному розмірі 40 %, із яких 25% по
вібраційній хворобі, 15% по ХОЗЛ, з 09
вересня 2013 року з наступним
переоглядом 01 жовтня 2014 року (а.с. 15).

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності у матеріалах справи
довідки МСЕК про переогляд ОСОБА_3
колегією суддів відхиляються, оскільки
станом на день ухвалення рішення по
справі - 24 вересня 2014 року, висновок
МСЕК від 23 вересня 2013 року є чинним.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153,
ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив
з обов'язку відповідача відшкодувати
на користь позивача моральну шкоду у
зв'язку з отриманими ним на виробництві
професійними захворюваннями.

Зазначений висновок суду першої
інстанції є обґрунтованим, відповідає
вимогам діючого законодавства,
обставинам справи та узгоджується з
роз'ясненнями, наданими Пленумом
Верховного Суду України в п. 13
Постанови «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31 березня 1995
року № 4 з подальшими змінами та
доповненнями.

Порушення відповідачем положень ч. 2 ст.
153 КЗпП України та ст. 13 Закону України
«Про охорону праці», якими передбачено
обов'язок підприємства забезпечити
безпечні й нешкідливі умови праці
встановлено актом розслідування
хронічного професійного захворювання
від 29 травня 2013 року. Так, у пунктах 16, 17
цього Акту зазначено, що позивач
підпадав під вплив підвищених
параметрів аерозолю переважно
фіброгенної дії у повітрі робочої зони
при виконанні посадових обов'язків
машиніста екскаватора та помічника
машиніста екскаватора внаслідок
недосконалості технології відкритого
видобутку руди, мавших місце порушень
режимів експлуатації екскаваторів (а.с.
11-12). Цей акт є дійсним та сторонами не
оскаржувався, а тому доводи
відповідача про відсутність його вини
у спричиненні моральної шкоди позивачу
безпідставні, встановлення ж певних
посадових осіб підприємства, які є
винними у порушенні виробничого
процесу, не мають правового для
вирішення питання щодо відшкодування
моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров'я.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про добровільність виконання робіт у
шкідливих умовах праці позивачем, не
знімають з відповідача обов'язку
виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України
та ст. 13 Закону України «Про охорону
праці» й нести відповідальність в
законом вставленому порядку за їх
невиконання.

Спростовуються й доводи відповідача
щодо відсутності підстав
відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди,
оскільки, факт заподіяння такої шкоди у
зв'язку з отриманими ним професійними
захворюваннями встановлений в
судовому засіданні. Так, позивач час
від часу змушений проходити
амбулаторний та стаціонарний курс
лікування, переносить фізичні
страждання, позбавлений нормальних
життєвих зв'язків, що вимагає
додаткових зусиль для організації його
життя.

Колегія суддів погоджується із
визначеним судом першої інстанції
розміром відшкодування моральної
шкоди, стягнутої з відповідача на
користь позивача, який визначено ним,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості,
відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" № 4 від
31.03.1995 року з подальшими змінами, яким
передбачено, що розмір моральної шкоди
суд визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховано характер отриманих
професійних захворювань, стаж роботи
позивача в умовах впливу шкідливих
факторів, відсоток втрати ним
професійної працездатності, стан
здоров'я потерпілого, тяжкість
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках, час та зусилля,
необхідні для відновлення
попереднього стану.

Отже, вирішуючи спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін, що
брали участь у справі, обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін, дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду
обґрунтовані і підтверджуються
письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат"
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 24 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: