справа № 179/1977/14-ц
провадження № 2/179/685/14
МАГДАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
______________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 р.
Магдалинівський районний
суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Новік Д.І.

за участю: секретаря судового
засідання - Бондар О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Магдалинівка Дніпропетровської
області цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Магдалинівського
районного суду Дніпропетровської
області з позовом до відповідачів про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним та про визнання за нею права
власності на домоволодіння та
приватизовані присадибні земельні
ділянки, посилаючись на те, що взимку 2014
року їй стало відомо, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 мають намір продати
домоволодіння з присадибними
земельними ділянками, розташоване по
АДРЕСА_1, які належать їм на праві
спільної часткової власності по 1/2
частці кожному, в зв'язку з чим, 03 січня
2014 року вона уклала із ОСОБА_3 та ОСОБА_4
угоду купівлі-продажу належних їм на
праві спільної часткової власності
житлового будинку з господарськими
спорудами та приватизовані земельні
ділянки, на яких він розміщений,
розташованого по АДРЕСА_1, при цьому
вони досягли домовленості щодо всіх
належних умов купівлі-продажу даного
домоволодіння та присадибних
земельних ділянок, зокрема, щодо ціни,
передачі житла у власність,
виготовлення документів на
домоволодіння та присадибні земельні
ділянки, оформлення договору в
нотаріальній конторі за їх кошти. На
підтвердження укладеної угоди 03 січня
2014 року нею було сплачено ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 70 000
гривень, про що свідчить розписка,
написана особисто власноручно ОСОБА_3
та ОСОБА_4 Після сплати грошей, вона від
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 отримала ключі і
документи на належне їм домоволодіння
та земельні ділянки, почала робити у
ньому ремонт та стала в ньому
проживати, однак до цього часу ОСОБА_3
та ОСОБА_4 договір купівлі-продажу
належним чином не оформили, так як не
бажають з'являтись до нотаріальної
контори для оформлення належним чином
договору купівлі-продажу
домоволодіння та присадибних
земельних ділянок, мають тяжке
матеріальне становище, проживають в
іншому місті, будучи зайнятими
постійно на роботі та вважають, що
право власності на належні їм
домоволодіння і присадибні земельні
ділянки, після сплати нею їм грошей
перейшло до неї. Позивач вважає, що зі
своєї сторони вона виконала всі
покладені на неї обов'язки згідно
домовленості (договору
купівлі-продажу) - сплатила всю
обумовлену суму вартості
домоволодіння та земельних ділянок,
безперешкодно користується будинком
та земельними ділянками, а у зв'язку з
небажанням та неможливістю
відповідачів з'явитись до нотаріуса
неможливо виконати вимоги ст. 209 ЦК
України щодо обов'язкового
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу домоволодіння та
присадибних земельних ділянок, при
цьому відповідачі не заперечують, що
договір купівлі-продажу нерухомого
майна між ними укладено, однак
нотаріально його посвідчити не бажають
і не мають змоги з поважних причин, тому
вона звернулась з даним позовом до
суду.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_5,
що діє на підставі угоди про
представництво клієнта адвокатом від 07
жовтня 2014 року (а.с. 4, 5), будучи належним
чином повідомленою про час та місце
слухання справи, в судове засідання не
з'явилась, до суду надала заяву (а.с. 31),
згідно якої просить справу розглянути
в її відсутність, підтримала позовні
вимоги та просить їх задовольнити.

Відповідачі, будучи належними чином
повідомленими про час та місце
слухання справи, в судове засідання не
з'явились, до суду надали заяви (а.с. 27,
29), згідно яких просять справу
розглянути в їх відсутність, позов
визнають повністю та не заперечують
щодо його задоволення.

З цих підстав суд вважає можливим
ухвалити судове рішення згідно ст. 174
ЦПК України, а також відповідно до ст. 197
ЦПК України без фіксування судового
процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи та
надані докази, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У судовому засіданні встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини, що взимку 2014 року
позивачці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5а)
стало відомо, що відповідачі ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 30) та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 28) мають намір продати
домоволодіння з присадибними
земельними ділянками загальною площею
0,8100 га, розташоване по АДРЕСА_1 (а.с. 6-15,
16, 17, 18-20), які належать їм на праві
спільної часткової власності по 1/2
частці кожному, оскільки були ними
успадковані на підставі рішення
Магдалинівського районного суду
Дніпропетровської області від 10 липня
2013 року (а.с. 21-23), в зв'язку з чим, 03 січня
2014 року позивач уклала із ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 угоду купівлі-продажу належних
їм на праві спільної часткової
власності житлового будинку з
господарськими спорудами та
приватизованих земельних ділянок, на
яких він розміщений, розташованого по
АДРЕСА_1, при цьому вони досягли
домовленості щодо всіх належних умов
купівлі-продажу даного домоволодіння
та присадибних земельних ділянок,
зокрема, щодо ціни, передачі житла у
власність, виготовлення документів на
домоволодіння та присадибні земельні
ділянки, оформлення договору в
нотаріальній конторі за їх кошти.

На підтвердження укладеної угоди 03
січня 2014 року позивачкою було сплачено
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошові кошти в
розмірі 70 000 гривень, про що свідчить
розписка, написана особисто
власноручно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 24).

Після сплати грошей, позивачка від
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 отримала ключі і
документи на належне їм домоволодіння
та земельні ділянки, почала робити у
ньому ремонт та стала в ньому
проживати, однак до цього часу ОСОБА_3
та ОСОБА_4 договір купівлі-продажу
належним чином не оформили, так як не
бажають з'являтись до нотаріальної
контори для оформлення належним чином
договору купівлі-продажу
домоволодіння та присадибних
земельних ділянок, мають тяжке
матеріальне становище, проживають в
іншому місті, будучи зайнятими
постійно на роботі та вважають, що
право власності на належні їм
домоволодіння і присадибні земельні
ділянки, після сплати позивачкою їм
грошей перейшло до неї.

Позивач зі своєї сторони виконала всі
покладені на неї обов'язки згідно
домовленості (договору
купівлі-продажу) - сплатила всю
обумовлену суму вартості
домоволодіння та земельних ділянок,
безперешкодно користується будинком
та земельними ділянками, а у зв'язку з
небажанням та неможливістю
відповідачів з'явитись до нотаріуса
неможливо виконати вимоги ст. 209 ЦК
України щодо обов'язкового
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу домоволодіння та
присадибних земельних ділянок, при
цьому відповідачі не заперечують, що
договір купівлі-продажу нерухомого
майна між ними укладено, однак
нотаріально його посвідчити не бажають
і не мають змоги з поважних причин, тому
позивач звернулась з даним позовом до
суду (а.с. 1, 2-3).

У відповідності зі ст. 41 Конституції
України кожний має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
здобувається в порядку, визначеному
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо
сторони домовились щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами. І відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» у зв'язку з
недодержанням вимог закону про
нотаріальне посвідчення правочину
договір може бути визнано дійсним лише
з підстав, встановлених ст.ст. 218, 220 ЦК
України.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом, при цьому право
власності на майно за договором, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання
законної сили рішення суду про
визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним.

Відповідно до ст. 120 Земельного Кодексу
України та ст. 377 ЦК України до особи,
яка придбала житловий будинок, будівлю
або споруду, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
вони розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах встановлених
договором, при цьому якщо договором про
відчуження житлового будинку, будівлі
або споруди розмір земельної ділянки
не визначений, до набувача переходить
право власності на ту частину
земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка необхідною для їх
обслуговування.

В судовому засіданні беззаперечно
встановлено факт неможливості
нотаріального оформлення угоди
купівлі-продажу.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень Доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.
Також враховується диспозиція ст.ст. 58,
59 ЦПК України про належність та
допустимість доказів.

Таким чином, з урахуванням визнання
позову відповідачами, враховуючи, що
сторони домовились щодо істотних умов
договору купівлі-продажу та відбулось
повне його виконання, але неможливо
нотаріально посвідчити договір,
позовні вимоги про визнання договору
купівлі-продажу дійсним обґрунтовані
та знайшли своє підтвердження у
судовому засіданні, тому суд вважає, що
є всі законні підстави задовольнити
позов, оскільки згідно ч.4 ст.174 ЦПК
України, у разі визнання позову
відповідачем, суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Дане рішення суд ухвалює в рамках
заявлених позивачем вимог і на
підставі наданих доказів (ст.ст. 57-66 ЦПК
України).

На підставі викладеного та керуючись
ст. 41 Конституції України, ст.ст. 3, 5-8, 10,
11, 57-66, 174, 197, 208-210, 212-215 ЦПК України, ст.ст.
209, 218-220, 334, 377 ЦК України, ст. 120
Земельного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Договір купівлі-продажу домоволодіння,
розташованого на приватизованих
присадибних земельних ділянках по
АДРЕСА_1, укладений 03 січня 2014 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 - визнати
дійсним.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на:

- житловий будинок, розташований по
АДРЕСА_1 та складається з: А - будинок,
загальною площею 39,99 кв.м., житлова
площа 15,21 кв.м.; а - прибудова, загальною
площею 10,32 кв.м.; Б - літня кухня,
загальною площею 16,28 кв.м.; В - гараж,
загальною площею 15,4 кв.м.; Г - навіс,
загальною площею 13,75 кв.м.; № 1 - паркан,
загальною площею 52,2 кв.м.; № 2, 3 - ворота,
хвіртка, загальною площею 5,1 кв.м.;

- на приватизовані присадибну земельну
ділянку площею 0,2500 га, призначену для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, кадастровий номер
:03:001:0325 та присадибну земельну
ділянку площею 0,5600 га, призначену для
ведення особистого селянського
господарства, кадастровий номер
:03:001:0326, розташовані по АДРЕСА_1,
згідно Державного акта на право
приватної власності на землю серії ДП
без номера від 06 лютого 1996 року,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за Мд №779.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а у разі
проголошення рішення у відсутності
особи, яка брала участь у справі, але не
була присутня у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Головуючий
суддя Новік
Д.І.