Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2220/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Бершадська О. В.
Доповідач Єгорова С. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

22.10.2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі: головуючого судді:
Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л, Дьомич Л.М.

із секретарем: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом прокурора м.
Кіровограда в інтересах держави в
особі Державної інспекції сільського
господарства в Кіровоградській
області до Кіровоградської міської
ради, ОСОБА_3, треті особи на стороні
позивача, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмету спору -
реєстраційна служба Кіровоградського
міського управління юстиції
Кіровоградської області, головне
управління Держземагенства у
Кіровоградській області, про визнання
незаконним та скасування рішення,
визнання недійсним державного акта на
право власності на землю та скасування
його державної реєстрації, за
апеляційною скаргою прокурора
Кіровоградської області на рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 03 липня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року прокурор м.
Кіровограда, в інтересах держави,
уповноваженим органом якої виступає
Державна інспекція сільського
господарства в Кіровоградській
області (Держсільгоспінспекція),
звернувся в суд з позовом до
Кіровоградської міської ради та
ОСОБА_3, в якому просив визнати
незаконним та скасувати п.1 рішення
Кіровоградської міської ради від 16.02.2010
року № 3165 "Про передачу громадянам
міста земельних ділянок по АДРЕСА_1 в
частині затвердження ОСОБА_3 проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки по АДРЕСА_1, у власність для
ведення садівництва; визнати
незаконним та скасувати п. 15 рішення
Кіровоградської міської ради від 16.02.2010
року № 3165 "Про передачу громадянам
міста земельних ділянок по АДРЕСА_1 про
передачу ОСОБА_3 у власність земельну
ділянку по АДРЕСА_1, загальною площею 1000
кв.м., для ведення садівництва, за
рахунок земель житлової та громадської
забудови, що перебувають у запасі за
умови переведення до земель
сільськогосподарського призначення;
визнати недійсним та скасувати
державний акт серії ЯИ № 684358 на право
власності на земельну ділянку площею
1000,0 кв.м., для ведення садівництва,
виданий ОСОБА_3 на підставі рішення ceciї
Кіровоградської міської ради №3165 від
16.02.2010 року, і скасувати державну
реєстрацію вказаного державного акта,
зареєстрованого 03 серпня 2010 року за №
10.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що проведеною прокуратурою
м. Кіровограда перевіркою було
встановлено, що рішенням
Кіровоградської міської ради від 15
жовтня 2009 № 2710 "Про затвердження
матеріалів вибору та надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельних ділянок по
АДРЕСА_1" затверджено матеріали вибору
земельної ділянки та надано громадянам
міста (згідно з додатком) дозвіл та
вимоги на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки по АДРЕСА_1, безоплатно у
власність, для ведення садівництва за
рахунок земель житлової та громадської
забудови, що перебувають у запасі.
Відповідно до п. 14 додатку вказаного
рішення ОСОБА_3 надано згоду на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність у м. Кіровограді по АДРЕСА_1,
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
та ведення садівництва. Пунктом 1
рішення Кіровоградської міської ради
від 16.02.2010 року №3165 "Про передачу
громадянам міста земельних ділянок по
АДРЕСА_1 затверджено громадянам міста
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки по АДРЕСА_1 у
власність для ведення садівництва
площею 3,44 га. та акт визначення розміру
збитків для відшкодування власникам
землі та землекористувачам, пов'язаних
з вилученням земельної ділянки.
Пунктом 15 вказаного рішення ОСОБА_3
передано у власність земельну ділянку
по АДРЕСА_1, загальною площею 1000,00 кв.м.
(у тому числі по угіддях: 1000,00 кв.м. -
землі одно-та двоповерхової житлової
забудови) для ведення садівництва за
рахунок земель житлової та громадської
забудови, що перебувають в запасі за
умови переведення до земель
сільськогосподарського призначення.
На підставі вказаного рішення ОСОБА_3
отримала державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯИ
№ 684358, який зареєстровано 03 серпня 2010
року за № 10. Вважає, що рішення
міської ради є незаконним, оскільки
відповідно до вимог Земельного кодексу
України (далі - ЗК України) для ведення
садівництва можуть надаватися землі
сільськогосподарського призначення, а
ОСОБА_3 надана земельна ділянка
житлової та громадської забудови.
Спірна земельна ділянка, згідно
земельно-кадастрових даних, схеми
місця розташування, Генерального плану
міста Кіровограда та акту обстеження,
знаходиться в межах земель, що належать
до категорії земель водного фонду, є
прибережною захисною смугою річки
Інгул у м. Кіровограді, тому вона
відповідно до частини 2 статті 61 ЗК
України не може надаватися для
садівництва. Відповідачами порушено
порядок зміни цільового призначення
земель, які перебувають у власності.

Посилаючись на вказані обставини та
підстави, прокурор м. Кіровограда
просив задовольнити позов .

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 03 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі заступника
прокурора Кіровоградської області
ставиться питання про скасування
судового рішення з підстав
неправильного застосування судом норм
матеріального та порушення норм
процесуального права і ухвалення
нового рішення про задоволення позову
прокурора м. Кіровограда. Зазначається,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи. На думку прокурора
суд дійшов помилкового висновку, що
питання законності надання ОСОБА_3 у
власність спірної земельної ділянки,
яка не належить до земель
сільськогосподарського призначення,
не може бути предметом діяльності
Державної інспекції сільського
господарства і не відноситься до її
повноважень та сфери діяльності.
Діяльність Державної інспекції
сільського господарства регулюється
статтями 5 та 6 ЗУ «Про державний
контроль за використанням та охороною
земель», ст.ст. 15-2, 187 ЗК України та
Положенням про Державної інспекції
сільського господарства, що не було
враховано судом.

В судове засідання апеляційного суду
представник Головного управління
Держземагенства у Кіровоградській
області не з'явився, надав клопотання
про розгляд справи без його участі
(а.с.64) і заяву про підтримання
апеляційної скарги прокурора (а.с.88).

Представники Кіровоградської міської
ради та Реєстраційної служби
Кіровоградського міського управління
юстиції Кіровоградської області в
судове засідання не з'явилися, про час
та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення судової повістки (а.с.83, 86).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
прокурора, яка підтримала доводи
апеляційної скарги, представника
відповідача, який згоден з рішенням
суду, вивчивши матеріали справи,
перевіривши в межах, передбачених ст. 303
ЦПК України, законність і
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що пунктом 1
рішення Кіровоградської міської ради
«Про передачу громадянам міста
земельних ділянок по АДРЕСА_1 від 16
лютого 2010 року № 3165 затверджено
громадянам міста проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки по
АДРЕСА_1, у власність для ведення
садівництва площею 3,44 га та акт
визначення розміру збитків для
відшкодування власникам землі та
землекористувачам, пов'язаних з
вилученням земельної ділянки (а.с.5).

Пунктом 15 вказаного рішення передано
ОСОБА_3 у власність земельну ділянку по
АДРЕСА_1, загальною площею 1000 кв. м (у
тому числі по угіддях: 1000 кв. м - землі
одно- та двоповерхової житлової
забудови) для ведення садівництва за
рахунок земель житлової та громадської
забудови, що перебувають в запасі за
умови переведення до земель
сільськогосподарського призначення.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_3
видано державний акт серії ЯИ № 684358 на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1 га, розташовану по АДРЕСА_2.
Відповідно до державного акта цільове
призначення земельної ділянки для
ведення садівництва (а.с.11).

З акту обстеження земельної ділянки по
АДРЕСА_1 від 31.01.2013 року вбачається, що
спірна земельна ділянка являє собою
масив зелених насаджень
загальногокористування (багаторічні
дерева: верба, акація, клен, маслина,
кущі). Ознак будівництва при обстеженні
не виявлено. Межі земельної ділянки, як
масиву, а також розподілені громадянам
міста, в натурі не винесені, межові
знаки не встановлені. Земельна ділянка
відповідає її природному стану (а.с.10).

Як вбачається з матеріалів справи,
прокурор м. Кіровограда подав до суду
позов в інтересах держави в особі
Державної інспекції сільського
господарства в Кіровоградській
області, посилаючись на те, що
оскаржуване рішення Кіровоградської
міської ради порушує вимоги Земельного
кодексу України щодо розпорядження
землями визначеної категорії оскільки,
передача земельних ділянок у власність
за рахунок земель житлової та
громадської забудови для ведення
садівництва є порушенням ст. ст. 22, 38 ЗК
України.

Відповідно до п.п. 1, 3 Положення про
Державну інспекцію сільського
господарства України, затвердженого
указом Президента України від 13 квітня
2011 року, Державна інспекція сільського
господарства України
(Держсільгоспінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра аграрної
політики та продовольства України
(далі - Міністр), входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі. Основним завданням якої
(серед інших) є забезпечення реалізації
державної політики у сфері нагляду
(контролю) в агропромисловому
комплексі.

Згідно п. 4 Положення про Державну
інспекцію сільського господарства в
Кіровоградській області, відповідно до
покладених на неї завдань здійснює
державний нагляд (контроль) у частині
дотримання земельного законодавства,
використання та охорони земель усіх
категорій та форм власності, зокрема,
за дотриманням вимог земельного
законодавства при набутті права
власності на земельні ділянки за
договорами купівлі-продажу, міни,
дарування, застави та іншими
цивільними правовими угодами;
дотримання органами державної влади,
органами місцевого самоврядування,
юридичними та фізичними особами вимог
земельного законодавства та
встановленого порядку набуття і
реалізації права на землю, дотриманням
вимог земельного законодавства
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування з питань
передачі у власність, надання у
користування, у тому числі в оренду,
зміни цільового призначення,
вилучення, викупу, продажу земельних
ділянок або прав на них на конкурентних
засадах.

Крім того, відповідно до ст. 5 Закону
України «Про державний контроль за
використанням та охороною земель»
державний контроль за використанням та
охороною земель усіх категорій та форм
власності здійснює центральний орган
виконавчої влади, який забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі.

Згідно п. а ч. 1 ст. 6 даного Закону до
повноважень центрального органу
виконавчої влади, який забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі, належать зокрема:
здійснення державного контролю за
використанням та охороною земель у
частині додержання органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, юридичними та
фізичними особами вимог земельного
законодавства України та
встановленого порядку набуття і
реалізації права на землю, виконання
вимог щодо використання земельних
ділянок за цільовим призначенням, та
інше.

Відповідно до вимог ст. 15-2 ЗК України до
повноважень центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері здійснення державного
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі, у сфері земельних відносин,
належить організація та здійснення
державного нагляду (контролю) за
дотриманням земельного законодавства,
використанням та охороною земель усіх
категорій і форм власності, у тому
числі за: веденням державного обліку і
реєстрацією земель, достовірністю
інформації про наявність та
використання земель; виконанням умов
зняття, збереження і використання
родючого шару ґрунту під час
проведення гірничодобувних,
геологорозвідувальних, будівельних та
інших робіт, пов'язаних із порушенням
ґрунтового покриву, своєчасним
проведенням рекультивації порушених
земель в обсягах, передбачених
проектом рекультивації земель;
дотриманням вимог земельного
законодавства при набутті права
власності на земельні ділянки за
договорами купівлі-продажу, міни,
дарування, застави та іншими
цивільно-правовими угодами;
дотриманням органами державної влади,
органами місцевого самоврядування,
юридичними та фізичними особами вимог
земельного законодавства та
встановленого порядку набуття і
реалізації права на землю; дотриманням
правил, установленого режиму
експлуатації протиерозійних,
гідротехнічних споруд, збереженням
захисних насаджень і межових знаків;
проведенням землеустрою, виконанням
заходів, передбачених проектами
землеустрою, зокрема за дотриманням
власниками та користувачами земельних
ділянок вимог, визначених у проектах
землеустрою; розміщенням,
проектуванням, будівництвом та
введенням в експлуатацію об'єктів, що
негативно впливають або можуть
вплинути на стан земель; здійсненням
заходів, передбачених проектами
землеустрою, щодо захисту земель від
водної і вітрової ерозії, селів,
підтоплення, заболочення, засолення,
солонцювання, висушування, ущільнення
та інших процесів, що призводять до
погіршення стану земель, а також щодо
недопущення власниками та
користувачами земельних ділянок
псування земель шляхом їх забруднення
хімічними та радіоактивними
речовинами і стічними водами,
засмічення промисловими, побутовими та
іншими відходами, заростання
чагарниками, дрібноліссям та бур'янами;
дотриманням строків своєчасного
повернення тимчасово зайнятих
земельних ділянок та обов'язковим
виконанням заходів щодо приведення їх
у стан, придатний для використання за
призначенням; дотриманням порядку
визначення та відшкодування втрат
сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва;
використанням земельних ділянок
відповідно до цільового призначення;
дотриманням вимог земельного
законодавства органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування з питань передачі
земель у власність та надання у
користування, у тому числі в оренду,
зміни цільового призначення,
вилучення, викупу, продажу земельних
ділянок або прав на них на конкурентних
засадах; вирішенням інших питань,
визначених законами України та
покладених на нього актами Президента
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 ЗК України
категорії земель України мають
особливий правовий режим.

Згідно зі ст. 19 ЗК України землі України
за основним цільовим призначенням
поділяються на категорії, перелік яких
є вичерпним, зокрема, землі
сільськогосподарського призначення,
землі житлової та громадської забудови
тощо. Земельні ділянки кожної
категорії земель, які не надані у
власність або користування громадян чи
юридичних осіб, можуть перебувати у
запасі.

Однією з основних вимог ЗК України щодо
використання земель є вимога цільового
використання земельних ділянок.

Відповідно до ст. 22 ЗК України
громадянам для ведення садівництва
надаються лише землі
сільськогосподарського призначення (п.
а ч. 3 ст.22 ЗК України).

За змістом ст. 35 ЗК України основною
кваліфікуючою ознакою цільового
призначення та цільового використання
земельної ділянки, наданої для
садівництва, є закладення та
вирощування багаторічних плодових
насаджень, разом з тим частина наданої
для садівництва земельної ділянки може
використовуватися для зведення
необхідних будинків, господарських
споруд, необхідних для сезонного
проживання громадянина та членів його
сім'ї, а також для зберігання
господарського інвентаря, вирощеної
продукції тощо.

Згідно з ст. ст. 38, 39 ЗК України землі
житлової та громадської забудови
використовуються відповідно до
генерального плану населеного пункту,
іншої містобудівної документації,
плану земельно-господарського устрою з
дотриманням державних стандартів та
норм для розміщення житлової забудови,
громадських будівель і споруд, інших
об'єктів загального користування.

З матеріалів справи вбачається, що
спірна земельна ділянка, розташована
за адресою: АДРЕСА_1 та відноситься до
земель житлової та громадської
забудови, що перебувають у запасі (а.с.7).

Відповідно до ст. 20 ЗК України (в
редакції станом на час виникнення
спірних правовідносин) віднесення
земель до тієї чи іншої категорії
здійснюється на підставі рішень
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень, а зміна цільового
призначення земель провадиться
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення.
Зміна цільового призначення земель,
які перебувають у власності громадян
або юридичних осіб, здійснюється за
ініціативою власників земельних
ділянок у порядку, що встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
звернулась із заявою до
Кіровоградської міської ради про
надання їй земельної ділянки для
садівництва.

Пунктом 15 рішення
Кіровоградської міської ради від 16
лютого 2010 року № 3165 передано ОСОБА_3 у
власність земельну ділянку загальною
площею 1000 кв. м, яка розташована по
АДРЕСА_1, для ведення садівництва із
земель житлової та громадської
забудови, що перебувають у запасі, за
умови переведення до земель
сільськогосподарського призначення.

На підставі зазначеного рішення
без вирішення питання про переведення
землі до належної категорії ОСОБА_3
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
1000 кв. м, яка розташована АДРЕСА_1. У
державному акті зазначено цільове
призначення земельної ділянки для
ведення садівництва, право власності
зареєстровано 03 серпня 2010 року.

Сторони не заперечували, що на час
прийняття оскаржуваного рішення ради і
на час розгляду справи апеляційним
судом рішення про зміну цільового
призначення земельної ділянки не
прийнято.

Суд першої інстанції, у порушення ст.
ст. 212-213 ЦПК України, не визначився з
характером спірних правовідносин та
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню, не звернув
увагу на те, що оскаржуване рішення
Кіровоградської міської ради «Про
передачу громадянам міста земельних
ділянок по АДРЕСА_1 від 16 лютого 2010 року
№ 3165 прийнято з порушенням вимог ст.
ст. 22, 38 ЗК України щодо розпорядження
землями визначеної категорії, оскільки
спірну земельну ділянку передано у
власність ОСОБА_3 для ведення
садівництва за рахунок земель житлової
та громадської забудови без вирішення
питання зміни цільового призначення
землі.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом (частина
перша статті 126 ЗК України в редакції на
час виникнення спірних правовідносин).

Державні акти на право власності на
земельні ділянки є документами, що
посвідчують право власності й
видаються на підставі відповідних
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень. У спорах,
пов'язаних із правом власності на
земельні ділянки, недійсними можуть
визнаватися як зазначені рішення, на
підставі яких видано відповідні
державні акти, так і самі акти на право
власності на земельні ділянки.
Визнання недійсними державних актів на
право власності вважається законним,
належним та окремим способом
поновлення порушених прав у судовому
порядку.

Це узгоджується з правовою позицією,
викладеною в постанові Верховного
суду України від 22 травня 2013 року №
6-33цс/13.

Наведене свідчить, що відповідач набув
право власності на земельну ділянку на
підставі незаконного рішення міської
ради.

Тому визнання незаконним рішення
міської ради про передачу земельної
ділянки у власність ОСОБА_3 є підставою
для визнання недійсним Державного акту
на право власності на земельну ділянку,
який видано на підставі цього рішення,
та скасування державної реєстрації
права власності на земельну ділянку.

Висновок суду першої інстанції
щодо відсутності повноважень у
Держсільгоспінспекції на звернення з
таким позовом через обмеження сфери її
діяльності у здійсненні державного
контролюза дотриманням земельного
законодавства лише в агропромисловому
комплексі є помилковим.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Статтею 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» визначено, що підставою
представництва в суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави.

Прокурор м. Кіровограда, звертаючись до
суду з позовом в інтересах держави в
особі Державної інспекції сільського
господарства в Кіровоградській
області, врахував межі її повноважень
відповідно до ст. ст. 5, 6 Закону України
"Про державний контроль за
використанням та охороною земель" і
Положення про Державну інспекцію
сільського господарства України щодо
здійснення державного нагляду
(контролю) у частині дотримання
земельного законодавства,
використання і охорони земель всіх
категорій та форм власності, зокрема,
дотриманням органами державної влади,
органами місцевого самоврядування,
юридичними і фізичними особами вимог
земельного законодавства, та
встановленого порядку набуття і
реалізації права на землю.

Згідно із частиною третьою статті
152 ЗК України захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: визнання прав;
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; визнання угоди
недійсною; визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Суд на вказані вимоги закону
уваги не звернув та не врахував, що
звернення прокурора з метою
представництва Держсільгоспінспекції,
на яку покладений державний контроль
за використанням земель всіх категорій
та форм власності, про визнання актів
органів місцевого самоврядування
незаконними не суперечить чинному
законодавству та є одним із способів
захисту прав на землю.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України є підставою для його
скасування з ухваленням нового рішення
про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319,
325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора
Кіровоградської області задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 03 липня 2014 року
скасувати.

Позов прокурора м. Кіровограда в
інтересах держави в особі Державної
інспекції сільського господарства в
Кіровоградській області до
Кіровоградської міської ради, ОСОБА_3,
треті особи на стороні позивача, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору - реєстраційна служба
Кіровоградського міського управління
юстиції Кіровоградської області,
головне управління Держземагенства у
Кіровоградській області, про визнання
незаконним та скасування рішення,
визнання недійсним державного акта на
право власності на землю та скасування
його державної реєстрації
задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати п.1
рішення Кіровоградської міської ради
від 16 лютого 2010 року № 3165 "Про передачу
громадянам міста земельних ділянок по
АДРЕСА_1 в частині затвердження ОСОБА_3
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки по АДРЕСА_1, у
власність для ведення садівництва.

Визнати незаконним та скасувати п. 15
рішення Кіровоградської міської ради
від 16 лютого 2010 року № 3165 "Про передачу
громадянам міста земельних ділянок по
АДРЕСА_1 про передачу ОСОБА_3 у
власність земельну ділянку по АДРЕСА_1,
загальною площею 1000 кв.м., для ведення
садівництва, за рахунок земель
житлової та громадської забудови, що
перебувають у запасі за умови
переведення до земель
сільськогосподарського призначення.

Визнати недійсним Державний акт серії
ЯИ № 684358 на право власності на земельну
ділянку площею 1000,0 кв.м., для ведення
садівництва, виданий ОСОБА_3 на
підставі рішення ceciї Кіровоградської
міської ради №3165 від 16 лютого 2010 року,
зареєстрований 03 серпня 2010 року за №
10, скасувавши його державну
реєстрацію.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя:

Судді: