УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2014 року
м. Житомир

Богунський
районний суд м. Житомира в складі:

Головуючої судді
Чішман Л.М.

Секретаря
Українця Р.Р.

розглянувши заяву про забезпечення
позову ОСОБА_1 по справі за її позовом
до ПАТ «Райффайзен банк Аваль», треті
особи ОСОБА_2, ТОВ «Мега ОСОБА_3» про
визнання кредитного договору та
договорів поруки недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про
визнання недійсним кредитного
договору № Z012/110/76 укладеного між нею та
ПАТ «Райффайзен банк Аваль» 14 лютого
2007 року, визнання недійсним договору
поруки № Z012/110/76/1 укладеного 31.03.2009 року
між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та
ОСОБА_2 та визнання недійсним договору
поруки № Z012/110/76/2 укладеного 31.03.2009 року
між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ТОВ
«Мега ОСОБА_3».

Позивач подала заяву про забезпечення
позову шляхом зупинення стягнення з
ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен банк
Аваль" за виконавчим листом № 296/7772/13
від 26.05.2014 року по справі № 296/7772/13-ц на
підставі якого відкрито виконавче
провадження ВП № 43602162 Корольовським
відділом Державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції та зупинення стягнення з ТОВ
"Мега ОСОБА_3" на користь ПАТ "Райффайзен
банк Аваль" на підставі Наказу
Господарського судуд Житомирської
області від 17.12.2013 року по справі №
906/1451/13 на підставі якого відкрито
виконавче провадження ВП № 43030707
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК
України забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Частиною першою статті 152 ЦПК
України передбачені види забезпечення
позову, а частиною третьою цієї статті
визначено, що види забезпечення позову
мають бути співмірними із заявленими
позивачем
вимогами.

Згідно з
пунктами 2, 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.2006 року
№ 9 “Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову”, суди повинні
виходити з того, що наведений у частині
першій статті 152 ЦПК перелік видів
такого забезпечення не є вичерпним,
тому за наявності відповідного
клопотання можуть бути застосовані й
інші його види, але з урахуванням
обмежень, установлених частиною
четвертою зазначеної статті.
Недопустимо забезпечувати позов
шляхом зупинення виконання судових
рішень, що набрали законної сили.

Розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд (суддя) має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.           Вирішуючи
питання про забезпечення позову, суд
має брати до уваги інтереси не тільки
позивача, а й інших осіб, права яких
можуть бути порушені у зв'язку із
застосуванням відповідних
заходів.

Відтак, звертаючись
до суду з заявою про забезпечення
позову заявниця необґрунтовано
посилається на пункт 6 частини першої
статті 152 ЦПК України, що не може бути
підставою для зупинення стягнення за
виконавчими документами, тобто,
фактично для зупинення виконання
судового рішення.

Так,
згідно пункту 6 частини першої статті
152 ЦПК України, передбачені ним заходи
забезпечення позову можуть бути
застосовані лише у визначених законом
випадках, а саме, якщо подано позов про
оскарження боржником виконавчого
документу. Крім цього, згідно з
положеннями статей 34, 35 Закону України
«Про виконавче провадження» зупинення
виконавчого провадження віднесено
виключно до повноважень відповідних
посадових осіб державної виконавчої
служби.

У поданій до суду заяві не
зазначено переконливих обґрунтувань
про необхідність забезпечення позову в
будь який інший спосіб та не наведено
обставин, які дають підставу вважати,
що існує реальна загроза невиконання
чи утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення
позову.

Відсутність
зазначених відомостей у заяві позивача
позбавляє суд дійти висновку про
наявність достатньо обґрунтованого
припущення, що невжиття заходів
забезпечення позову може у майбутньому
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення
суду.
З’ясов
уючи відповідність виду забезпечення
позову позовним вимогам і беручи до
уваги інтереси інших осіб, права яких
можуть бути порушені в зв’язку із
застосуванням відповідних заходів, суд
приходить до висновку про відмову в
забезпечення позову шляхом зупинення
стягнення за виконавчими
документами.

При цьому забезпечення
позову у даній справі шляхом зупинення
стягнення, тобто свого роду зупинення
виконавчого провадження суперечить
змісту заходів забезпечення позову та
меті їх застосування, яка полягає в
захисті інтересів учасника процесу, а
не в позбавленні (порушенні) прав інших
осіб ( стягненні коштів на підставі
рішення суду, яке набрало законної сили
на користь ПАТ «Райффайзен банк
Аваль»).

Враховуючи наведене,
керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви
про забезпечення позову по справі за
її позовом до ПАТ «Райфайзенбанк
Аваль», треті особи ОСОБА_2, ТОВ «Мега
ОСОБА_3» про визнання кредитного
договору та договорів поруки
недійсними.

Ухвала суду може бути оскаржена
протягом пяти днів з дня отримання її
копії до Апеляційного суду
Житомирської області шляхом подачі
апеляційної скарги через Богунський
районний суд м.Житомира.

Суддя:

Л.М.Чішман