Справа № 751/4182/14 Провадження №
22-ц/795/1803/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Філатова Л. Б. Доповідач - Шевченко В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШевченка
В.М.суддів:Лакізи Г.П., Онищенко О.І.при
секретарі:Позняк О.М.за
участю:представника позивача- ОСОБА_9.,
представника відповідача- ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 05 серпня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання
правочинів недійсними,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 05 серпня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5-
відмовлено повністю. Скасовано заходи
забезпечення позову - знято арешт з
будинку АДРЕСА_1, що належить на праві
приватної власності ОСОБА_7, накладений
ухвалою Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 16 травня 2014 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_5 звернулась із апеляційною
скаргою в якій просить скасувати
оскаржуване рішення. Ухвалити нове
рішення, яким визнати недійсним
договір дарування, посвідчений
приватним нотаріусом Чернігівського
міського нотаріального округу 17.04. 2014
року за №545, відчуження арештованого
будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1,
визнати недійсним договір дарування
посвідчений приватним нотаріусом
Чернігівського міського нотаріального
округу 17.04.2014 року за №546 земельної
ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1.
Зобов»язати
ОСОБА_7 повернути ОСОБА_6 будинок і
земельну ділянку АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що суд залишив поза увагою доводи
позивача щодо фіктивності правочину
які були викладені в позовній заяві і
жодним чином не спростовані.

Апелянт зазначає, обставини в
сукупності підтверджують, що оскільки
іншого майна у ОСОБА_6 немає, то
дарування ним 17.04.2014 року будинку своїй
матері було здійснено з метою ухилення
від виконання ним грошового
зобов»язання з договору позики від
04.01.2011 року, що підтверджує фіктивність
правочину. Ухвалюючи оспорювані
правочини, сторони мали намір створити
реальні правові наслідки переходу
права власності від ОСОБА_6 але
виключно з метою ухилення його від
матеріальної відповідальності за
невиконання договору позики коштів.

Суд не надав правової оцінки наявній у
справі ухвалі Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 24.03.2014
року про негайний арешт будинку, яку
проігнорував ОСОБА_6, і 17.04.2014 року
подарував арештований будинок своїй
матері. Відомо що арештоване майно, не
може бути предметом будь-яких цивільно
- правових договорів, оскільки воно є
обтяжене арештом, при цьому
відсутність запису в Державному
реєстрі про обтяження арештом не
впливає на сам факт арешту майна
уповноваженими особами.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Згідно з ч.1ст.303 ЦПК України,під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін
відповідно до вимогст.10 ЦПК України.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, крім випадків
встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до
договору дарування від 17 квітня 2014
року, посвідченого приватним
нотаріусом Чернігівського міського
нотаріального округу за реєстровим №545
ОСОБА_6 подарував у власність ОСОБА_7
житловий будинок АДРЕСА_1. У вказаному
договорі нотаріусом зазначено, що
згідно витягу за результатами пошуку
інформації на об»єкт нерухомого майна,
актуальна інформація про обтяження,
іпотеки, інші речові права стосовно
нерухомого майна, Дарувальника -
відсутня.(ас.61-63).

Згідно з Договором дарування від 17
квітня 2014 року, посвідченого приватним
нотаріусом Чернігівського міського
нотаріального округу за реєстровим №
546 ОСОБА_6 подарував у власність ОСОБА_7
земельну ділянку АДРЕСА_1 У вказаному
договорі нотаріусом зазначено, що
згідно витягу за результатами пошуку
інформації про зареєстровані речові
права їх обтяження, актуальна
інформація про обтяження,іпотеки, інші
речові права стосовно нерухомого майна
- відсутня (ас.91-94).

Відповідно до витягів з реєстру права
власності на нерухоме майно за №20647291
та №20648936 від 17.04.2014 року за ОСОБА_7
зареєстровано право власності на
вищевказаний житловий будинок та
земельну ділянку.(ас.90,116).

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_6 знятий з реєстрації у спірному
будинку з 31.05.2014 року та постійно
проживає і зареєстрований в
АДРЕСА_2.(ас. 156,164).

Заочним рішенням Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 25
березня 2014 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6
про стягнення коштів - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5296000
грн. позики.

Ухвалою Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 26 травня 2014 року
задоволено заяву ОСОБА_6 про перегляд
заочного рішення суду по цивільній
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
стягнення коштів. Заочне рішення по
цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про стягнення коштів скасовано
і призначено справу до судового
розгляду в загальному порядку. На час
розгляду апеляційної скарги, рішення
по зазначеній справі не ухвалено.

Статтею 41 Конституції України
передбачено, що кожен має право
володіти,користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності.

У відповідності до ч.ч.3,5 ст.203 ЦПК
України волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Частиною 3 статті 215 ЦПК України
передбачено, що якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Статтею 204 ЦК України проголошено
презумпцію правомірності правочину,
яка може бути спростована лише з
підстав, встановлених законом.

Згідно з ч.1ст.234 ЦК України фіктивним є
правочин, який вчинено без наміру
створення правових наслідків.

Керуючись вищевказаними нормами
матеріального закону, ОСОБА_5
звернулася з цим позовом про визнання
правочинів недійсними.

При цьому для визнання правочину
фіктивним, необхідною умовою є
наявність відповідного умислу усіх
сторін такого правочину на момент його
вчинення. Закон не встановлює обмежень
для звернення до суду з позовом про
визнання правочину фіктивним для інших
заінтересованих осіб, які не є його
сторонами. Між тим, сторона яка вимагає
визнання правочину недійсним, повинна
довести, що учасники правочину не мали
наміру створити правові наслідки на
момент вчинення такого правочину.

В даному випадку тягар доказування
фіктивності правочину покладається на
позивача який не є стороною
оспорюваного правочину.

Відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента на
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості(ч.1ст.627 ЦК України),

Обгрунтовуючи заявлені вимоги позивач
та її представник посилалися на те, що
зазначені договори дарування були
укладені без наміру створення
правових наслідків, а лише з метою
ухилення ОСОБА_6 від виконання договору
позики.

При цьому як на доказ фіктивності
переходу права власності на спірне
нерухоме майно від відповідача ОСОБА_6
до його матері відповідачки ОСОБА_7, та
встановлення наявності умислу на
укладення оспорюваних договорів
дарування нерухомого майна з метою
приховання цього майна від виконання в
майбутньому за його рахунок грошових
зобов»язань, позивачка посилалась на
ухвалу Новозаводського районного суду
м. Чернігова від 24 березня 2014 року, якою
було накладено арешт на майно,
власником якого є ОСОБА_6, а саме; на
будинок , який знаходиться за адресою ;
АДРЕСА_1(ас.5). Однак як вбачається з
матеріалів справи зазначена ухвала
фактично не була звернута до виконання,
і відомості про арешт в Державному
реєстрі обтяжень речових прав на
нерухоме майно, в Реєстрі прав
власності на нерухоме майно,
Державному реєстрі заборон відчуження
об»єктів нерухомого майна станом на
17.04. 2014 року були відсутні. Також
відсутні докази належного
інформування відповідача, як щодо
зазначеної ухвали про арешт майна, так
і про час та місце розгляду справи за
позовом ОСОБА_5. в якій було проведено
заочний розгляд, та 25 березня 2014 року
постановлено заочне рішення.

Крім того, відповідно до Закону
України»Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», визначено, що обтяження на
нерухоме майно,які підлягають
державній реєстрації, виникають з
моменту такої реєстрації.

Таким чином, доводи апелянта та його
представника про існування заборони
щодо відчуження спірного житлового
будинку та земельної ділянки, і що
відповідачі на час укладення ними
оспорюваних правочинів знали про те,
що накладено арешт на будинок в
АДРЕСА_1 є необгрунтованими, оскільки
позивачем та її представником не
надано жодного доказу, які б мали
підтвердити викладені обставини, суд
першої інстанції при оцінці наявних в
матеріалах справи доказах з
врахуванням приписів ст.ст.58,59,212 ЦПК
України та враховуючи предмет
доказування по справі, обґрунтовано не
взяв такі твердження ОСОБА_5 до уваги.

Таким чином ОСОБА_6 уклавши 17 квітня 2014
року з ОСОБА_7 договори дарування
вчинив реальний правочин, відповідно
до якого ОСОБА_6 подарував а ОСОБА_7
прийняла у дар нерухоме майно - спірний
житловий будинок з надвірними
спорудами та земельну ділянку,які на
момент вчинення правочину під
забороною не перебували.

Факт передачі зазначеного нерухомого
майна ОСОБА_7 підтверджується витягами
про державну реєстрацію прав власності
на нерухоме майно від 17 квітня 2014 року,
згідно з яких, остання зареєструвала за
собою право власності на спірний
житловий будинок з надвірними
спорудами та земельну ділянку в
АДРЕСА_1. Оформлення права власності
обдарованим свідчить про реальність
укладених договорів, та зміну
цивільних правовідносин.

Позивач не довела своїх доводів щодо
фіктивності укладених між
відповідачами договорів дарування.
Докази, на які посилається позивач
спростовуються доводами відповідачів
і наявними в матеріалах справи
доказами, яким суд першої інстанції дав
належну оцінку.

При встановлені фактичних обставин
справи судом першої інстанції норми
процесуального права не порушені. При
ухваленні судового рішення правильно
застосовані норми матеріального права
у спірних правовідносинах.

Таким чином, суд обґрунтовано дійшов
висновку про відсутність передбачених
ст. 234 ЦК України підстав для визнання
правочинів недійсними.

Враховуючи вищенаведене, що рішення
суду першої інстанції постановлено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, апеляційну
скаргу необхідно відхилити і залишити
рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 05 серпня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: