Справа № 752/2048/14-ц
Провадження № 2/752/2337/14
30.09.2014 року Голосіївський районний суд
міста Києва у складі головуючого судді
Фролова М.О., за участі секретаря
Титаренко А.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 проподіл
спільного майна подружжя, що підлягає
державній реєстрації,-
в лютому 2014 р. ОСОБА_1 (надалі - позивач)
звернувся до Голосіївського районного
суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2
(надалі - відповідач) про поділ
спільного майна подружжя, що підлягає
державній реєстрації, при цьому
26.08.1995р. було зареєстровано шлюб між
позивачем та відповідачем. За час шлюбу
подружжям у спільну сумісну власність
було придбано автомобіль марки ВАЗ 2106,
1981 року випуску, кузов № НОМЕР_1, д.н.з.
НОМЕР_3. Вищезазначений автомобіль було
зареєстровано за відповідачем згідно
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4 від
23.07.1999р. В наступному шлюб між позивачем
та відповідачем було розірвано згідно
Свідоцтва про розірвання шлюбу від
28.05.2009р. Разом з цим позивач зазначив, що
згідно довідки Управління ДАЇ ГУ МВС
України в місті Києві станом на 13.04.2012р.
власником спірного автомобіля ВАЗ 2106
зареєстровано відповідача. Проте
відповідач ухиляється від передання
спірного автомобіля у користування
позивача. У зв'язку з вищевикладеним
позивач просив:визнати автомобіль
марки ВАЗ 2106 синього кольору , 1981 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_2,
кузов № НОМЕР_1, спільною сумісною
власністю позивача і відповідача в
рівних частинах; визнати за
відповідачем право власності на
автомобіль ВАЗ 2106 вартістю 8000,0 грн. та
виділити його в натурі; припинити право
спільної сумісної вланості позивача на
1/2 частку автомобіляВАЗ 2106; стягнути з
відповідача на користь позивача
грошову компенсацію у розмірі 4000,0 грн.;
судові витрати покласти на
Представник позивача у судовому
засіданні та наданих письмових
поясненнях позов підтримала та просила
задовольнити позовні вимоги повністю.
В наступному подала заяву про
здійснення судового розгляду справи за
відсутності позивача і його
представника у судовому засіданні.
Представник відповідача позов не
визнала та просила відмовити у
задоволені позовних вимог повністю,
оскільки позивачем пропущено без
поважних причин трирічний строк
позовної давності на звернення із
вимогою про поділ майна після
розірвання шлюбу. Крім того зазначила,
що від шлюбу позивача та відповідач є
дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає із відповідачем та перебуває
на утриманні останньої. При цьому
позивач не приймає участі у вихованні
та утриманні сина ОСОБА_3, в наслідок
чого частка позивача у спірному майні
Врахувавши надані сторонами пояснення,
з'ясувавши обставини, на які вони
посилалися, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин,
та правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
дійшов до висновків про необхідність
задовольнити позов частково, у зв'язку
Судом встановлено, що 26.08.1995р. між
позивачем та відповідачем укладено
шлюб, згідно Свідоцтва про укладення
шлюбу серії НОМЕР_5 від 26.08.1995р.
Від шлюбу позивач і відповідач мають
неповнолітнього сина: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно Свідоцтва про
народження від 24.01.2002р. серії НОМЕР_6.
Крім того вбачається, що під час шлюбу
відповідачем було набуто та
зареєстровано у власність автомобіль
марки ВАЗ 2106, 1981 року випуску, кузов №
НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_3, згідно Свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
серії НОМЕР_4 від 23.07.1999р.
В наступному шлюб між позивачем та
відповідачем було розірвано згідно
Свідоцтва про розірвання шлюбу від
28.05.2009р. серії НОМЕР_7.
Разом з цим згідно довідки Управління
ДАЇ ГУ МВС України в місті Києві станом
на 13.04.2012р. власником автомобіля ВАЗ 2106
зареєстровано відповідача.
Суд зазначає, що згідно ст. 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.
При цьому СК України набрав чинності
01.01.2004 р., в наслідок чого його норми
застосовуються до сімейних відносин,
що виникли після набрання ним чинності,
тобто не раніше 01.01.2004 р.
Разом з цим враховуючи те, що права та
обов'язки сторін щодо спірного майна
виникли в момент придбання цього майна
- у 1999 році, правовий режим цього майна
та правовідносини сторін із приводу
нього регулюються нормами КпШС від
20.06.1969р, Закону України «Про власність»
від 05.05.1993р., ЦК Української РСР від
Відповідно до ст. 22 КпШС, майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном. Подружжя користується рівними
правами на майно і в тому разі, якщо
один з них був зайнятий веденням
домашнього господарства, доглядом за
дітьми або з інших поважних причин не
мав самостійного заробітку.
На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що набутий відповідачем за
час шлюбу автомобіль ВАЗ 2106, 1981 року
випуску, кузов № НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_3,
належить на праві спільної сумісної
власності відповідачу та позивачу.
Згідно ст. 28 КпШС, в разі поділу майна,
яке є спільною сумісною власністю
подружжя, їх частки визнаються рівними.
В окремих випадках суд може відступити
від начала рівності часток подружжя,
враховуючи інтереси неповнолітніх
дітей або інтереси одного з подружжя,
що заслуговують на увагу.
Положеннями ч. 1 ст. 29 КпШС унормовано,
якщо між подружжям не досягнуто згоди
про спосіб поділу спільного майна, то
за позовом подружжя або одного з них
суд може постановити рішення: про поділ
майна в натурі, якщо це можливо без
шкоди для його господарського
призначення; про розподіл речей між
подружжям з урахуванням їх вартості та
частки кожного з подружжя в спільному
майні; про присудження майна в натурі
одному з подружжя, з покладенням на
нього обов'язку компенсувати другому з
подружжя його частку грішми. При цьому
суд також бере до уваги інтереси
неповнолітніх дітей або інтереси
одного з подружжя, що заслуговують на
Відповідно до ч. 2 ст. 29 КпШС , поділ
спільного майна подружжя може бути
проведений як під час перебування в
шлюбі, так і після розірвання шлюбу.
Сторони визнали, що на утриманні
відповідача перебуває неповнолітній
син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зокрема
наведене позивач визнав у наданих суду
письмових поясненнях.
Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.
Разом з цим вбачається згідно наявних у
справі виписки Київської міської
дитячої клінічної лікарні № 4761,
медичної картки ОСОБА_3, що останній
перебуває на диспансерному обліку
через наявну алергію до побутових та
пилкових алергенів, у зв'язку із якою у
ОСОБА_3 спостерігаються періодичні
При цьому суд зазначає, що після
розірвання шлюбу між позивачем і
відповідачем у 2009 році та залишення
неповнолітнього ОСОБА_3 на утриманні
відповідача, позивач як батько
зобов'язаний також утримувати
неповнолітнього сина ОСОБА_3 та брати
участь у додаткових витратах на дитину,
зокрема і тих які викликані її
хворобою, згідно вимог ст. 180, 185 СК
України. Наведені обов'язки позивач
повинен виконувати належним чином та
безперервно до досягнення ОСОБА_3
визначеного СК України віку.
Однак відповідачем не надано та в
матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження належного безперервного
виконання позивачем з 2009р. свого
обов'язку щодо сплати аліментів та
здійсненні додаткових витрат на
неповнолітнього сина ОСОБА_3
При цьому суд зазначає, що надані
позивачем в якості доказів квитанції
про перерахування коштів відповідачу,
свідчать про мінливий і непостійний
характер виконання позивачем своїх
батьківських обов'язків щодо утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3лише в
окремі періоди: листопад і грудень 2013р.,
лютий - липень 2014р., які припали на час
розгляду наведеної справи судом.
Крім того в матеріалах справи відсутні
докази на підтвердження розстрочення
або припинення обов'язку позивача
сплачувати аліменти і нести додаткові
витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_3
Разом з цим положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК
України унормовано, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України,
доказування не може ґрунтуватися на
Зважаючи на викладене суд приходить до
висновку, що відповідач несе більшість
витрат на утримання неповнолітнього
Враховуючи наведене і зважаючи на те,
що відповідач утримує постійно
неповнолітнього ОСОБА_3, керуючись
положеннями ст. 28 і ч. 1 ст. 29 КпШС суд
приходить до висновку про необхідність
відступити від рівності часток та
збільшити належну відповідачу частку
до 2/3 із відповідним зменшенням частки
позивача до 1/3 на спірний автомобіль
ВАЗ 2106, 1981 року випуску, що
відповідатиме принципу розумності,
справедливості і добросовісності.
Разом з цим вбачається із позовної
заяви, що позивач обґрунтовує вимоги
про компенсацію йому вартості його
частки у спірному автомобілі ВАЗ 2106
тим, що відповідач не передає
добровільно зазначений автомобіль у
користування позивача.
В свою чергу судом встановлено, що під
час шлюбу спірний автомобіль ВАЗ 2106
було передано у користування і
розпорядження третьої особи ОСОБА_4
згідно довіреності від 18.10.2003р.,
посвідченої приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстрованої в
реєстрі за № 6031.
Згідно ст. 185 ЦПК України, письмові
докази або протоколи їх огляду
оголошуються в судовому засіданні та
надаються для ознайомлення особам, які
беруть участь у справі, а в необхідних
випадках - також експертам,
спеціалістам і свідкам. Особи, які
беруть участь у справі, можуть давати
свої пояснення з приводу цих доказів
або протоколу їх огляду.
При цьому вищезазначену довіреність
від 18.10.2003р. було оголошено судом в
судовому засіданні, а також надано для
ознайомлення представнику позивача.
Разом з цим представником позивача не
було надано заперечень і пояснень щодо
наведеної довіреності від 18.10.2003р. та
вчинених за нею дій, стосовно передання
автомобіля ВАЗ 2106 у користування і
розпорядження третій особі.
В свою чергу згідно ч. 1 ст. 23 КпШС,при
укладенні угод одним з подружжя
вважається, що він діє за згодою
Враховуючи наведене суд приходить до
висновку, що під час любу за згодою
позивача та відповідача спірний
автомобіль вибув із їх фактичного
Разом з цим представник відповідача
зазначила, що наведений автомобіль ВАЗ
2106 вона не витребовувала у повіреного
ОСОБА_4, не отримувала його назад та не
має у своєму фактичному користуванні
для передання позивачу.Наведене не
було спростовано представником
Разом з цим суд зазначає, що в
матеріалах справи відсутні докази про
повернення спірного автомобіля ВАЗ 2106
у користування відповідача.
Крім того в матеріалах справи відсутні
докази щодо звернення позивача як
співвласника автомобіля ВАЗ 2106 до
повіреного ОСОБА_4із вимогою про
повернення наведеного транспортного
Також суд приймає до уваги заперечення
відповідача щодо присудження їй у
власність всього автомобіля ВАЗ 2106.
Враховуючи наведене та зважаючи на те,
що відповідач не має у своєму
фактичному розпорядженні автомобіль
ВАЗ 2106 та не порушувала права позивача
на користування наведеним автомобілем,
відповідачем надано заперечення щодо
прийняття у свою власність всього
автомобіля ВАЗ 2106, а позивач є також
співвласником спірного автомобіля,суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для визнання права власності
відповідача на весь автомобіль ВАЗ 2106
із стягненням на користь позивача
компенсації його частки в наведеному
транспортному засобі.
Крім того суд зазначає, що присудження
відповідача права власності на
фактично відсутній транспортний засіб
та стягнення із останньої за це коштів
компенсації на користь позивача,
порушить визначені положеннями ст. 28
КпШС права відповідача на рівність
часток у спільному майні подружжя.
Суд не бере до уваги клопотання
відповідача про застосування строків
позовної давності оскільки позивач, як
власник, не обмежений строком давності
щодо заявлення вимоги про розподіл
На підставі викладеного суд приходить
до висновку про необхідність відмовити
у задоволені позовних вимог щодо
визнання за відповідачем права
власності на фактично відсутній
автомобіль та стягнення за це із
останньої грошової компенсації на
Разом з цим суд зазначає, що позивач не
позбавлений права витребувати
автомобіль ВАЗ 2106 із володіння третьої
особи ОСОБА_4 а також вимагати визнання
свого права власності на зазначений
Керуючись ст. ст. 1-5, 8, 10, 11, 26, 27, 30, 60,
109, 118, 119, 208-209, 212-215ЦПК України, суд,-
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, що підлягає
державній реєстрації - задовольнити
Визнати автомобіль марки ВАЗ 2106
синього кольору , 1981 року випуску, д.н.з.
НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_2, кузов №
НОМЕР_1, спільною сумісною власністю
ОСОБА_1 із часткою 1/3 і ОСОБА_2 із часткою
В задоволені решти позовних вимог -
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 60
грн. 00 коп. в якості компенсації
понесених судових витрат на оплату
судового збору.
Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
рішення яке було ухвалено без участі
особи, яка її оскаржує протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду міста Києва через
Голосіївський районний суд міста
Києва.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя