Справа №
Провадження №2/201/2677/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в забезпечення позову

13 жовтня 2014 року

Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого – судді Браги А.В.

при секретарі – Ляховій І.В.,

за участю:

представника позивачів – ОСОБА_1,

позивача – ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_3 про
забезпечення позову по цивільній
справі №201/10605/14-ц за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська перебуває
зазначена вище цивільна справа за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, в якій позивачі
просять суд стягнути з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 матеріальну та моральну
шкоду у розмірі 142310,00 гривень; стягнути
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну
шкоду у розмірі 60000,00 гривень.

08 серпня 2014 року до суду від ОСОБА_5
надійшла письмова заява про
забезпечення позову, в якій остання
просить суд, з метою забезпечення
позову, накласти арешт на рухоме та
нерухоме майно, що належить на праві
приватної власності ОСОБА_4; накласти
арешт на грошові кошти, що належать
ОСОБА_4 на будь-яких рахунках у банках
України; накласти арешт на половину
майна, що знаходиться у спільній
сумісній власності ОСОБА_4 та її
чоловіка.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на те, що
відповідачем була завдана значна
матеріальна шкода, яка складає 82310,00
гривень, окрім цього спричинена
суттєва моральна шкода, яка оцінюється
у 120000,00 гривень. Відповідач ухиляється
від відшкодування матеріального
збитку і моральної шкоди, не бажає
обговорювати шляхи вирішення
виниклого спору, що змусило позивача
звернутися до суду для захисту своїх
порушених прав. Через це, як зазначає
позивач, в неї є обґрунтовані підстави
вважати, що відповідач може зробити ряд
дій з метою продажу належного їй майна,
аби ухилитися від виконання рішення
суду про задоволення позовних вимог
позивачів. Якщо відповідач здійснить
відчуження свого майна, то це зробить
неможливим виконання судового рішення
і відповідачі будуть позбавлені
можливості задовольнити свої позовні
вимоги.

Позивач ОСОБА_2 та представник
позивачів в судовому засіданні подану
ними заяву підтримали в повному обсязі
та просили суд її задовольнити, з
підстав викладених в ній та доказів,
наявних в матеріалах справи.

Відповідач в судове засідання не
з’явилась, про дату, час та місце
судового розгляду справи була
повідомлена належним чином, причини
неявки суду не повідомила, з
клопотаннями про відкладення розгляду
справи до суду не звернулась.

Вислухавши пояснення позивача та
представника позивачів, ознайомившись
із заявою про забезпечення позову,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку на
підставі нижчевикладеного.

Так, відповідно до ст. 151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову. У
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено: причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується: накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; забороною вчиняти
певні дії; встановленням обов'язку
вчинити певні дії; забороною іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту;
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам. У разі необхідності судом
можуть бути застосовані інші види
забезпечення позову. Суд може
застосувати кілька видів забезпечення
позову. Види забезпечення позову мають
бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» від 22 грудня 2006
року № 9 унормовано, що розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вивчивши заяву про забезпечення
позову, докази, що наявні в матеріалах
справи та враховуючи пояснення сторони
позивача, суд вважає за необхідне
відмовити позивачу в її задоволенні. В
обґрунтування такого рішення суд
виходив з наступного.

Зазначені вимоги процесуального
закону не були виконані належним чином
позивачем при поданні ним відповідної
заяви, а викладені в заяві підстави є
неналежно обґрунтованими, носять
характер припущень, а отже не є
достатніми для задоволення цієї заяви.

Роблячи такий висновок суд виходив з
того, що суд вважає за неможливе
забезпечити позов, оскільки позивачем
було заявлено вимоги про накладення
арешту на все рухоме та нерухоме майно
відповідача, а також на її грошові
кошти, що знаходяться на будь-яких
рахунках у банках України та на
половину всього спільного майна
подружжя відповідача, без визначення
конкретних об’єктів, їх вартості та
сум грошових коштів, на які має бути
накладено арешт.

Більш того, в порушення вимог п. 3 ч. 2 ст.
151 ЦПК України, заявником не надано суду
жодних доказів на підтвердження
належності на праві власності рухомого
або нерухомого майна та фактичної
наявності рахунків у відповідача та не
заявлено відповідного клопотання про
витребування таких доказів судом через
наявні у позивача труднощі у їх
отриманні самостійно, що свідчить про
абстрактність та невизначеність
поданої заяви.

Окрім цього, заявником не було надано
суду жодних доказів на підтвердження
того, що відповідач дійсно має на меті
здійснити відчуження наявного у неї
майна або грошових коштів на користь
третіх осіб, і з огляду на це, невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Крім того, позивачем була заявлена
вимога про накладення арешту на
половину майна, що знаходиться у
спільній сумісній власності ОСОБА_4 та
її чоловіка, без визначення часток або
визначення певного переліку майна.
Дана обставина вказує на відсутність
підстав для забезпечення позову в цієї
частині з огляду на невизначеність
правової належності певного майна на
праві власності саме відповідачу та з
огляду на те, що заходи забезпечення
позову будуть впливати на обсяг прав
чоловіка позивача, який не є учасником
у справі, щодо розпорядження таким
майном.

Суд вважає, що заявник не довів з
посиланням на належні та допустимі
докази співмірність обраного способу
забезпечення позову, що в разі
забезпечення позову може свідчити про
зловживання процесуальними правами та
необґрунтованість поданої заяви.

Таким чином, враховуючи, що позивачем
не доведено, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду у випадку винесення його на
користь позивача, враховуючи, що заходи
забезпечення позову напроти будуть
унеможливлювати добровільне виконання
грошового зобов’язання відповідача
перед позивачем, не доведено що
відповідач в подальшому буде ухилятись
від виконання такого рішення суду та
заявлена сума позову є співмірною з
вартістю нерухомості, на яку позивач
просить накласти арешт, майно
находиться у спільної власності з
іншою особою без визначення часток, суд
приходить до висновку, що заява сторони
позивача про забезпечення позову є
необґрунтованою, а тому не підлягає
задоволенню.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 151 - 153, 208 - 210 ЦПК
України, суд –

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про
забезпечення позову по цивільній
справі №201/10605/14-ц за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, –
відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено
протягом п’яти днів шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська.

Суддя
:

А.В. Брага