Справа № 202/3548/14-ц
Провадження № №/202/3774/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 жовтня 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

в складі : головуючого судді
Зосименко С.Г.

при секретарі Котула
А.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Індустріального
відділу ДВС Дніпропетровського
міського управління юстиції, ОСОБА_3,
третя особа: Управління державної
казначейської служби України в
Індустріальному районі м.
Дніпропетровську про визнання права
власності, визнання протиправним
накладення арешту та зобов'язання
скасувати арешт,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року позивачка звернулася
до Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
відповідача про визнання права
власності, визнання протиправним
накладення арешту та зобов'язання
скасувати арешт, який уточнила у
квітні 2014 року. У позовній заяві
позивачка посилається на те, що 05.02.2010
року вона згідно договору
купівлі-продажу придбала у ОСОБА_3
квартиру АДРЕСА_1. 04.05.2010 року
реєстратором КП ДМБТІ їй було
відмовлено в реєстрації права
власності через те, що ухвалою АНД
районного суду м. Дніпропетровська від
14.04.2010 року було накладено арешт на
квартиру. Після звернення до суду
ухвалою від 23.12.2013 року було скасовано
заходи забезпечення позову, вжиті
ухвалою АНД районного суду від 14.04.2010
року в частині квартири. Відповідач
відмовив у скасуванні арешту на
квартиру. Просила визнати за нею право
власності на квартиру АДРЕСА_1 згідно
договору купівлі-продажу від 05.02.2010
року, визнати неправомірними дії АНД
відділу ДВС Дніпропетровського
міського управління юстиції по
накладанню арешту на майно ОСОБА_1 та
відмову у скасуванні арешту,
зобов'язати АНД відділ ДВС скасувати
постанову про накладення арешту
(заборону вчиняти дії) та направити на
протязі 1 доби до реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції з метою зняття
арешту стосовно квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 13.06.2014 року до участі у
справі в якості співвідповідача було
залучено ОСОБА_3.

У судовому засіданні представник
позивачки підтримав заявлені вимоги та
просив задовольнити.

Представник відповідача
Індустріального відділу ДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції у судове засідання
з'явилася. Проти задоволення позову
заперечувала. Суду пояснила, що на
виконання до ВДВС 15.07.2013 року надійшла
заява стягувача про відкриття
виконавчого провадження з виконання
виконавчого листа № 2-1320/11, виданого
04.07.2013 року АНД районним судом м.
Дніпропетровська про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 суми боргу у
розмірі 303455 грн. Державним виконавцем
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та арешт майна
боржника з дотриманням всіх норм
чинного законодавства, оскільки за
позивачкою право власності на спірну
квартиру не було зареєстровано.
Просила у задоволенні позову
відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явилася.

Представник третьої особи Управління
державної казначейської служби
України в Індустріальному районі м.
Дніпропетровську у судове засідання
не з'явився.

Суд вислухавши пояснення сторін
дослідивши докази по справі, вважає, що
позов підлягає задоволенню.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_1 05 лютого 2010 року згідно
договору купівлі-продажу придбала у
ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_1 14.09.2011
року уклала шлюб з ОСОБА_7 та взяла
прізвище ОСОБА_1. Право власності на
квартиру позивачка в органі державної
реєстрації не зареєструвала.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також в разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності .

У судовому засіданні було встановлено,
що між ОСОБА_3 та позивачкою було уклало
нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу спірної квартири,
розрахунки за даним договором
проведені у повному обсязі, позивачка
отримала фактично квартиру у
користування, тому у відповідності до
договору позивачка набуває права
власності на предмет дану квартиру .
Тому позовні вимоги в частині визнання
за позивачкою права власності на
квартиру підлягають задоволенню.

У травні 2010 року, після звернення до КП
ДМБТІ з приводу реєстрації права
власності на квартиру, позивачці стало
відомо, що ухвалою АНД районного суду м.
Дніпропетровська від 14 квітня 2010 року
було накладено арешт на квартиру
АДРЕСА_1. 15.07.2013 року на виконання до АНД
ВДВС надійшов виконавчий лист № 2-13/11,
виданий 04.07.2010 року АНД районним судом
м. Дніпропетровська, про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 боргу у
розмірі 303455 грн. Державним виконавцем
15.07.2013 року було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження. При
відкритті виконавчого провадження у
відповідності до вимог статей 25,57
Закону України «Про виконавче
провадження» було винесено постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження, копії якої
направлено сторонам виконавчого
провадження та до реєстраційних
органів.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що дії державного виконавця
щодо винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
його відчуження є правомірними,
законними і проведені у відповідності
з вимогами Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки при
відкритті виконавчого провадження
державний виконавець має право
виносити постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження Арешт було накладено
згідно постанови від 15.07.2013 року на все
майно, що належало боржнику ОСОБА_3,
оскільки на той момент позивачка не
зареєструвала своє право власності на
спірну квартиру, яка залишалася
зареєстрована за ОСОБА_3 Державний
виконавець при винесені постанови про
арешт майна боржника та заборони його
відчуження не знав та не міг знати про
те, що боржником згідно договору
купівлі-продажу від 05.02.2010 року
квартиру АДРЕСА_1 було продано. Тому
позовній вимоги в частині визнання
неправомірними дії АНД відділу ДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції по накладанню
арешту на майно ОСОБА_1 та відмову у
скасуванні арешту, зобов'язання АНД
відділ ДВС скасувати постанову про
накладення арешту (заборону вчиняти
дії) та направити на протязі 1 доби до
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції з метою зняття
арешту стосовно квартири АДРЕСА_1
задоволенню не підлягають.

Ухвалою АНД районного суду м.
Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року
було скасовано арешт на квартиру
АДРЕСА_1 та знято заборону не її
відчуження. 11 січня 2014 року державним
реєстратором було відмовлено
позивачці в реєстрації права власності
на квартиру, оскільки існує обтяження
майна. У січні 2014 року позивачка
звернулася із заявою до начальника АНД
ВДВС про скасування постанови від
15.07.2013 року.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідачки на
користь позивачки пропорційно
задоволеним позовним вимогам витрати
по оплаті судового збору у розмірі 21060
грн.

Керуючись ст.ст. 328, 392 Цивільного
Кодексу України, ст. ст. 25, 57 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст.ст.11,15, 60,61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власної
квартиру АДРЕСА_1 згідно договору
купівлі-продажу від 05.02.2010 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
сплачений судовий збір у розмірі 2106
грн.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Індустріальний районний
суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі
у 10-ти денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
С.Г. Зосименко