Справа №487/7659/13-ц 22.10.0214 22.10.2014 22.10.2014
Провадження №22-ц/784/2886/14
Провадження № 22ц/784/2886/14
Головуючий у 1-ї інстанції Боброва І.В.
Доповідач в апеляційній
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого: Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової
О.О.,

при секретарі: Шпонарській О.Ю.,

за участю: представника
відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 11 вересня 2014 року

за її позовом

до ОСОБА_4

про визначення порядку користування
квартирою,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася з
позовом до ОСОБА_4 про визначення
порядку користування квартирою
АДРЕСА_1.

Позивачка посилалася на те, що
кожній із сторін належить по ? частині
спірної квартири, але користується
спільною власністю тільки відповідач,
який їй перешкоджає в здійснені цього
права.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 11 вересня 2014 року у
задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_5 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким позов задовольнити,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
нормам матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши наведені в скарзі
доводи та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першій інстанції виходив з
необґрунтованості позовних вимог
ОСОБА_3, так як встановити порядок
користування квартирою без порушення
майнових прав співвласників не
можливо.

Проте, з такими висновками суду першій
інстанції погодитися не можливо.

При вирішенні справи, судом
установлено, що квартира АДРЕСА_1
належить сторонам на праві спільної
часткової власності, кожному по ?
частині, та складається із трьох
ізольованих кімнат площею 11,6кв.м.,
10,3кв.м. та 17,4кв.м., до кімнати площею
11,6кв.м. примикає допоміжне приміщення
загального користування - лоджія
площею 2,5кв.м. (а.с.5-9).

На час вирішення справи в суді, у
квартирі зареєстровані сторони, але
фактично нею користується тільки
відповідач, який перешкоджає ОСОБА_3 в
здійснені її права власності (а.с.6-9).

Отже, дійшовши висновку про те, що хоча
усі три кімнати у квартирі, є
ізольованими, але жодна з них не може
бути виділена у користування
позивачки, суд першій інстанції у
відповідності до статей 213, 215 ЦПК
України не навів обґрунтованих мотивів
відмови у позові ОСОБА_3.

А саме, місцевий суд, пославшись на
висновок експерта №1993-1994 від 1 липня 2014
року, не зазначив чому обидва варіанта
порядку користування, запропоновані
експертом не можуть бути покладені у
визначення порядку користування.

Так, за першим варіантом висновку
експерта передбачено виділення одному
із співвласників двох житлових кімнат
№7,8 площами 10,3кв.м. і 11,6кв.м., що більше
ідеальної частки у житловій площі, що
виділяється на 2,25кв.м., а іншому із
співвласників житлову кімнату №6
площею 17,4кв.м., що менше на 2,25кв.м. Також
в особисте користування пропонується
виділити із приміщень загального
користування одному із співвласників -
лоджію, що примикає до житловій кімнати
№8 площею 2,5кв.м., а іншому - кладову
площею 1,4кв.м.. Інші приміщення
загального користування: коридор №1
площею 10,7кв.м., кухню №5 площею 8,3кв.м.,
вбиральню №2 площею 1кв.м., ванну №3
площею 2,6кв.м., запропоновано залишити в
спільному користуванні співвласників.

Такий варіант передбачає відступлення
від ідеальних часток співвласників,
але це відступлення є незначним.

Другий варіант висновку експерта
передбачає наявність у спільному
користуванні однієї житлової кімнати
площею 17,4кв.м., що суперечить виділенню
кожній із сторін ізольованих житлових
приміщень, а житлові кімнати, що
виділяються кожному із співвласників у
користування, не відповідають розміру
ідеальних часток сторін та мають
суттєво менший розмір житловій площі,
ніж 19,65кв.м., яка повинна бути виділена
кожному.

За роз'ясненнями, викладеними в пункті
14 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про
судову практику у справах за позовами
про захист приватної власності»,
квартира, яка є спільною сумісною чи
спільною частковою власністю, на
вимогу учасника (учасників) цієї
власності підлягає поділу в натурі,
якщо можливо виділити сторонам
ізольовані жилі та інші приміщення з
самостійними виходами, які можуть
використовуватися як окремі квартири
або які можна переобладнати в такі
квартири. У протилежному випадку може
бути встановлено порядок користування
приміщенням квартири, якщо про це
заявлено позов.

Право кожного із співвласників на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності, передбачене ч. 3 ст. 358 ЦК
України.

За такого, колегія суддів, вважає за
можливе визначити порядок
користування спірною квартирою між
співвласниками за першим варіантом
висновку експерта, а саме: виділити
позивачці житлову кімнату площею
17,4кв.м., а відповідачу - житлові кімнати
площами 10,3кв.м. і 11,6кв.м.. При цьому,
відповідачу виділяється приміщення
загального користування - лоджія, а
позивачці - кладова.

Виділення відповідачу в особисте
користування лоджії його прав не
порушить, а позивачка на її виділенні в
своє користування не наполягала.

Такий варіант порядку користування
квартирою не причинить порушення
майнових прав співвласників, так як
розроблений приблизно до їх ідеальних
часток. Враховує як інтереси позивачки,
яка проживає в РФ за місцем роботи, та
постійно не користується спірною
квартирою, але, в той же час, не може
потрапити до неї при поверненні на
територію України, так і інтереси
відповідача, якому в користування за
першим варіантом виділяється більша
житлова площа з лоджією, яка примикає
до однієї із кімнат.

Отже, рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з підстав,
передбачених п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України,
з ухваленням нового про часткове
задоволення позову ОСОБА_3.

При ухваленні нового рішення у
відповідності до ст.88 ЦПК України між
сторонами слід розподілити витрати на
проведення експертизи в рівних
частках, у зв'язку з чим стягнути з
відповідача на користь позивачки 646
грн. 80 коп..

Також з відповідача на користь
позивачки слід стягнути судові витрати
за розгляд справи у судах першої та
апеляційної інстанції в сумі 236 грн. 50
коп., а всього з урахуванням проведення
експертизи 883 грн. 30 коп. судових витрат.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 11 вересня 2014 року
скасувати та ухвалити нове, яким позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення
порядку користування квартирою -
задовольнити частково.

Виділити в користування ОСОБА_3 у
квартирі АДРЕСА_1: житлову кімнату №6
площею 17,4кв.м. і кладову №4 площею
1,4кв.м..

Виділити в користування ОСОБА_4 у
квартирі АДРЕСА_1: житлові кімнати №№7
і 8 площами 10,3кв.м. і 11,6кв.м., лоджію №9
площею 2,5кв.м..

Приміщення загального користування:
коридор №1 площею 10,7кв.м., кухню №5
площею 8,3кв.м., вбиральню №2 площею
1кв.м., ванну №3 площею 2,6кв.м., які
знаходяться у квартирі АДРЕСА_1
залишити в загальному користуванні
співвласників ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 883
грн. 30 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий Судді