Справа № 185/9301/14-ц
Провадження № 2/185/3791/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі головуючого судді
з участю секретаря Муржиєвої І.О.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Павлограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
«Автофінанс» про захист прав
споживача, визнання договору недійсним
та застосування наслідків його
25 вересня 2014 року позивач звернувся з
позовом до відповідача про захист прав
споживача, визнання договору недійсним
та застосування наслідків його
В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що 11 серпня 2014 року
він уклав з відповідачем договір
фінансового лізингу № 010378, згідно
якого лізингодавець взяв на себе
зобов'язання придбати предмет лізингу -
автомобіль вартістю 270 000 грн та
передати у власність та користування
лізингоодержувачу на строк та на
умовах, передбачених договором.
11 серпня 2014 року він сплатив
відповідачу авансовий внесок у розмірі
На думку позивача у договір включені
несправедливі для споживача умови, що
містяться у пунктах 1.4, 1.6, 2.5, 3.4.1, 5.4, 8.14,
8.15 та розділі 10 договору.
Визнання недійсними вказаних положень
договору окремо призведе до
необхідності зміни інших умов договору
та суттєво змінить його зміст, тому
договір повинен бути визнаний
Тому позивач просить визнати недійсним
договір фінансового лізингу № 010378 від
11 серпня 2014 року та стягнути з
відповідача суму комісії за
організацію договору в розмірі 30 150 грн,
сплачену на виконання цього договору, а
також судовий збір у розмірі 301 грн 50
У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримала позовні
вимоги, пояснила, що після сплати
позивачем авансового платежу в сумі 30
000 грн ніяких дій щодо виконання
договору відповідач не вчинив,
автомобіль позивачу не було надано.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання повідомлявся
належним чином, причину неявки суду не
повідомив. Заяви про розгляд справи у
його відсутність від представника
відповідача не надійшло. Зі згоди
представника позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, вивчивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 11
серпня 2014 року між лізингодавцем ТОВ
«Лізингова компанія «Автофінанс» та
лізингоодержувачем ОСОБА_2 був
укладений договір фінансового лізингу
№ 010378, предметом якого є транспортний
засіб Ніссан, вартість якого
вказується у додатку до договору, який
є його невід'ємною частиною.
Лізингодавець бере на себе
зобов'язання придбати предмет лізингу
у власність та передати предмет
лізингу у користування
лізингоодержувачу на строк та на
умовах, що передбачені договором.

Відповідно до положень ч.2 ст.627 ЦК
України у договорах з участю фізичної
особи - споживача мають бути враховані
вимоги законодавства про захист прав
споживачів.

За вимогами ст.18 Закону України «Про
захист прав споживачів» договір може
бути визнаний недійсним на вимогу
споживача, якщо всупереч принципу
добросовісності його наслідком є
істотний дисбаланс договірних прав та
обов'язків на шкоду споживача, зокрема
встановлення жорстких обов'язків
споживача, тоді як надання послуги
обумовлене лише власним розсудом
виконавця, виключення або обмеження
прав споживача стосовно виконавця у
разі повного або часткового
невиконання чи неналежного виконання
виконавцем договірних зобов'язань,
надання виконавцю можливості
збільшувати ціну товару без надання
споживачеві права розірвати договір у
разі збільшення ціни порівняно з тією,
що була погоджена на момент укладення
договору.

За умовою п.1.3 договору лізингодавець
бере на себе зобов'язання придбати
предмет лізингу у власність, однак
згідно п.1.4 договору лізингодавець не
відповідає перед лізингоодержувачем
за невиконання будь-якого зобов'язання
щодо якості, комплектності, справності
предмета лізингу, його заміни, введення
в експлуатацію, усунення несправностей
протягом гарантійного строку, за цими
зобов'язаннями відповідає продавець,
проте у договорі лізингу відсутні
будь-які відомості про продавця товару,
його найменування та місцезнаходження,
куди має звертатись споживач у випадку
недоліків товару. Таким чином оскільки
вибір продавця предмета лізингу за
договором здійснює відповідач, пункт 1.4
договору суперечить положенням ст.808 ЦК
України щодо солідарної
відповідальності продавця та
лізингодавця за зобов'язанням щодо
продажу предмету договору лізингу у
разі, якщо вибір продавця предмету
договору лізингу був здійснений
лізингодавцем.

Пунктом 1.6 договору встановлена
можливість зміни лізингодавцем
вартості предмета лізингу та обов'язок
лізингоодержувача одноразово
доплатити різницю такої вартості до
вже сплаченої суми авансових платежів,
водночас у такому випадку споживачу не
надано право в односторонньому порядку
розірвати договір.

Пунктом 2.5 договору передбачено, що з
моменту одержання письмового
повідомлення від лізингодавця про
розірвання договору експлуатація
предмета лізингу не допускається,
пунктами 3.4.1, 8.14 договору передбачено,
що споживач має право достроково
здійснити сплату всіх лізингових
платежів лише після спливу 12
календарних місяців з моменту
підписання акту приймання-передачі
предмета лізингу. У пункті 8.14 договору
за дострокове погашення споживачем
своїх договірних зобов'язань по сплаті
лізингових платежів передбачений
штраф в розмірі 10% від суми
дострокового погашення.

Пунктом 8.15 договору встановлено, що у
разі зміни розміру лізингових платежів
сторони укладають додаткову угоду та
підписують акт коригування вартості
предмета лізингу, а у разі відмови
споживача від підписання додаткової
угоди лізингодавець має право
розірвати договір в односторонньому
порядку, вимагати повернення предмета
лізингу, а вже сплачені споживачем
лізингові платежі поверненню не
підлягають.

Розділом 10 договору «Відповідальність
сторін і порядок повернення предмета
лізингу» встановлена жорстка
відповідальність споживача перед
лізингодавцем за невиконання умов
договору, зокрема сплата пені та
процентів за несвоєчасне внесення
лізингових платежів, відшкодування
збитків у разі порушення майнових
інтересів або ділової репутації
лізингодавця та інші санкції, і
водночас взагалі не передбачена ніяка
відповідальність лізингодавця перед
споживачем за невиконання чи неналежне
виконання умов договору.

Таким чином вищезазначені умови
оспорюваного договору містять
істотний дисбаланс договірних прав та
обов'язків на шкоду споживача,
порушуючи принцип добросовісності і
тому є несправедливими.

Тому позовні вимоги про визнання
договору недійсним підлягають
задоволенню, при цьому сума, сплачена
позивачем на виконання цього договору
підлягає стягненню з відповідача на
підставі ч.1 ст.216 ЦК України.

Сума сплачена позивачем на виконання
договору - 30 000 грн, що включає в себе
комісію за організацію у розмірі 27 000
грн та аванс у розмірі 3000 грн,
підтверджується квитанцією (а.с.16) і
підлягає стягненню з відповідача.

Сума 150 грн сплачена відповідачем у
рахунок комісії за проведення
банківської операції, а не на виконання
договору, тому в частині стягнення цієї
суми з відповідача позов задоволенню
не підлягає.

Пропорційно до задоволених позовних
вимог судовий збір повинен складати 300
грн.

Судовий збір, який сплачений позивачем
при подачі позовної заяви в сумі 243 грн
60 коп підтверджується квитанцією (а.с.1)
і підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Сума судового збору 56 грн 40 коп
підлягає стягненню з відповідача на
користь держави.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 212, 214 ЦПК України, суд.

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати недійсним договір фінансового
лізингу № 010378 від 11 серпня 2014 року,
укладений між товариством з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
«Автофінанс» та ОСОБА_2.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
«Автофінанс» на користь ОСОБА_2
сплачену за договором суму 30 000
(тридцять тисяч) грн, що складається з
комісії за організацію у розмірі 27 000
(двадцять сім тисяч) грн та авансу у
розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
«Автофінанс» на користь ОСОБА_2 судові
витрати в сумі 243 (двісті сорок три) грн.
60 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
«Автофінанс» судовий збір на користь
держави в сумі 56 (п'ятдесят шість) грн 40
коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: У. М. Болдирєва