Номер провадження 2/754/5917/14
РІШЕННЯ

Іменем України

31.10.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого - судді Шевчука
О.П.

при секретарі - Бойко
Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 - тя особа -
Служба у справах дітей Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації про надання дозволу на
виїзд дитини за кордон без згоди батька

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд
дитини за кордон та виготовлення
дитячих проїзних документів без згоди
батька дитини.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що
з відповідачем у справі вона
перебувала в зареєстрвоаному шлюбі з 29
жовтня 2003 року.

За час шлюбу в них народився син -
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням суду від 16.05.2014 року шлюб
розірвано, син залишився проживати з
матір'ю, батько дитини пропинив
спілкування з позивачем та сином,
жодної участі у вихованні та утриманні
дитини не приймає.

На даний час у позивача з'явилась
можливість виїхати з сином до
Федеративної республіки Німеччина на
період з листопапада 2014 року строком на
3 місяці. Поїздка, на думку матері,
позитивно вплине на розвиток дитини,
сприятиме пізнанню нового, духовному
та інтелектуальному розвитку дитини.

Батько дитини згоди на виїзд сина не
надає.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1
просить суд надати дозвіл
неповнолітньому громадянину України
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на виїзд за межі
України в період часу з 01 листопада 2014
року по 01 лютого 2015 року до країн
Шенгенської угоди без згоди батька -
ОСОБА_2 в супроводі матері дитини -
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії
НОМЕР_1 виданий Оболонським РУГУ МВС
України в м. Києві 29.01.2004 року) та надати
дозвіл на виготовлення дитячих
проїзних документів для виїзду за
кордон дитини без згоди батька - ОСОБА_2.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позов підтримали, просили
суд його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та пояснив, що
дружина хоче виїзати з дитиною до
Німеччини за викликом чоловіка, з яким
зраджувала йому до розірвання шлюбу,
він вважає що цей чоловік є аморальним
типом, позивач може потрапити в
сексуальне рабство, а дитину продати
«на органи».

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, до суду надйшло
клопотання про розгляд справи без його
участі (а.с. 19).

Заслухавши пояснення позивача та її
представника, відповідача, дослідвиши
письмові матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі
перебували у зареєстрованому шлюбі з
29.10.2003 року, рішенням суду від 16.05.2014
року шлюб між подружжям розірвано (а.с.
6).

Від шлюбу сторони мають
неповнолітнього сина - ОСОБА_3 (а.с. 7).

Як встановлено судом, з часу розлучення
дитина постійно проживає з позивачкою,
яка піклується про неї, повністю
утримує, доглядає за сином, займається
його розвитком та вихованням.

Відповідач з часу розірвання шлюбу
дитиною не цікавиться, участі у
вихованні та догляді за дитиною не
приймає, розвитком дитини не
займається, матеріальну допомогу на
утримання дитини не надає.

На даний час позивачка має можливість
для виїзду дитини у її супроводи до
Німеччини, батько дитини дозвіл на
виїзд сина на відпочинок не надає.

Статтею 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які установлюються законом.

Відповідно до ч.2 ст. 313 ЦК України
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
та в їхньому супроводі або в супроводі
осіб, які уповноважені ними.

Згідно із ч.2 ст. 4 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадянами України" за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина за
кордон може бути дозволено на підставі
рішення суду.

Аналогічне положення міститься у п.2 ч.4
Правил перетинання державного кордону
громадянами України, затверджених
постановою КМ України №57 від 27.01.1995
року, про те, що виїзд громадян України,
які не досягли 16-річного віку,
здійснюється без нотаріально
посвідченої згоди другого з батьків у
разі пред'явлення рішення суду про
надання дозволу на виїзд з України
громадянину, який не досяг 16-річного
віку, без згоди та супроводу другого з
батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затвердженими постановою КМ України
№231 від 31.03.1995 року, визначено, зокрема,
що виїзд неповнолітніх громадян
України за межі території України
здійснюється за одним із таких
документів: паспорт громадянина
України для виїзду за кордон, виданий
дітям громадянам України згідно з цими
правилами; проїзний документ дитини,
виданий відповідно до Правил; паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон одного з батьків, у який,
відповідно до Правил, записано дитину,
яка прямує у його супроводі через
державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що
оформлення паспорта/проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

Позивачка, звертаючись до суду із
вимогами до відповідача, просить
надати дозвіл на виїзд за межі України
малолітній дитині без згоди та
супроводу батька на період поїздки до
Німеччини у період часу листопад 2014
року - лютий 2015 року, а також надати
дозвіл на виготовлення документів для
виїзду дитини без згоди батька.

Відповідач проти надання дозволу на
виїзд дитини за кордон заперечує з
надуманих підстав, зазначаючи при
цьому що позивач хоче виїхати за кордон
за викликом чоловіка, з яким його
зраджувала за час перебування шлюбі,
може потрапити в сексуальне рабство, а
дитина може бути продана з метою
вилучення у неї органів для
трансплантації.

Зазначені відповідачем обставини, на
думку суду, є надуманими, нічим не
обгрунтованими та жодним чином не
впливають на право дитини виїхати за
кордон на відпочинок у супроводі
матері.

Виїзд дитини за кордон сприятиме її
духовному та інтелектуальному
розвитку, розширенню світогляду,
пізнанню нового.

Аналізуючи зібрані по справі докази в
їх сукупності, суд дійшов висновку про
обгрунтованість вимог позивача та їх
задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Надати дозвіл неповнолітньому
громадянину України ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 на виїзд за межі України в
період часу з 01 листопада 2014 року по 01
лютого 2015 року до країн Шенгенської
угоди без згоди батька - ОСОБА_2 в
супроводі матері дитини - ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_1
виданий Оболонським РУГУ МВС України в
м. Києві 29.01.2004 року).

Надати дозвіл на виготовлення дитячих
проїзних документів для виїзду за
кордон громадянина України ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_1
без згоди батька - ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя