Справа №303/6692/14-ц
Ряд.стат.звіту №33
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 жовтня 2014 року
м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області Морозова
Н.Л., перевіривши форму та зміст
позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Закарпатської обласної ради,
Управління з питань майна комунальної
власності Закарпатської обласної ради
про зобов’язання відповідача №1
відшкодувати витрати,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися в суд з позовною
заявою до Закарпатської обласної ради
та Управління з питань майна
комунальної власності Закарпатської
обласної ради про зобов’язання
відповідача (1) відшкодувати витрати на
добудову та капремонт аптеки №44 с.
Ракошино відповідно до смети №8 1998 р.,
по касовим ордерам, накладним, за
теперішніми цінами.

При вирішенні питання щодо можливості
відкриття провадження у справі суд
виходить з того, що положеннями частини
другої ст. 109 Цивільного процесуального
кодексу України передбачено, що позови
до юридичних осіб пред'являються в суд
за їхнім місцезнаходженням.

Правовими приписами абзацу другого п.34
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» (надалі – Постанова)
передбачено, якщо інше не встановлено
ЦПК, позови пред'являються: до фізичної
особи - до суду за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
її проживання або за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
її перебування; до юридичної особи - за
її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК),
яке стосовно фізичної особи
визначається відповідно до положень
статті 29 ЦК і статті 3 Закону України
від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні", а щодо юридичної
особи - за положеннями статті 93 ЦК.

Статтею 93 Цивільного кодексу України
передбачено, що місцезнаходженням
юридичної особи є фактичне місце
ведення діяльності чи розташування
офісу, з якого проводиться щоденне
керування діяльністю юридичної особи
(переважно знаходиться керівництво) та
здійснення управління і обліку.

Із вказаними положеннями Цивільного
кодексу України щодо визначення
поняття «місцезнаходження юридичної
особи» у повній мірі кореспондуються і
правові норми ст. 1 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб – підприємців».

Отже, фактичний аналіз змісту
вищенаведених вимог чинного
законодавства, який розширеному
тлумаченню не підлягає, оскільки
розуміється буквально, свідчить про
імперативно сформовану вимогу щодо
подання позовів до юридичних осіб за їх
місцезнаходженням.

В даному конкретному випадку,
переданий на розгляд суду спір
стосується виключно питань щодо
відшкодування матеріальних витрат на
добудову та капремонт аптеки.

Таким чином, позивач вправі захистити
свої невизнане, порушене чи оспорювань
право, шляхом звернення до суду за
місцезнаходженням юридичної особи,
тобто на загальних підставах
відповідно до частини другої ст. 109
Цивільного процесуального кодексу
України.

При цьому до зазначених вище
правовідносин не може бути застосовано
і правила, передбачені ст. 110, 114
Цивільного процесуального кодексу
України щодо альтернативної та
виключної підсудності, оскільки спірна
по справі ситуація не стосується
випадків, передбачених вказаними
нормами процесуального закону. Також
вказаний позов не виникає з приводу
саме нерухомого майна.

Так, по відношенню до цього слід
зазначити, що до позовів, що виникають з
приводу нерухомого майна, належать,
зокрема, позови про визнання права на
таке майно, про витребування майна із
чужого незаконного володіння, про
усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження майном,
не пов'язаних із позбавленням
володіння, про встановлення сервітуту,
виключення майна з-під арешту, визнання
правочину недійсним (незалежно від за
явлення вимоги про застосування
наслідків недійсності правочину) тощо
(абзац четвертий п. 2 постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»).

Згідно зі ст. 115 Цивільного
процесуального кодексу України якщо
суддя, вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, встановить, що
справа не підсудна цьому суду, заява
повертається позивачеві для подання до
належного суду, про що постановляється
ухвала.

За таких обставин, позовна заява не
підлягає розгляду в Мукачівському
міськрайонному суді Закарпатської
області.

З відповідним позовом позивач вправі
звернутися до належного суду за
місцезнаходженням відповідачів.

Відповідно до частини третьої п. 4 ст.
121 Цивільного процесуального кодексу
України якщо справа не підсудна цьому
суду, суддя постановляє ухвалу про
повернення позовної заяви.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 109, 115, 121, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Закарпатської обласної ради,
Управління з питань майна комунальної
власності Закарпатської обласної ради
про зобов’язання відповідача №1
відшкодувати витрати – повернути
позивачу для подання до належного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду
ОСОБА_3