У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ступак О.В.,
розглянувши касаційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
рішення апеляційного суду Київської
області від 23 вересня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Аверс-сіті» про визнання права
власності та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що 14 липня 2006 року між ним та
закритим акціонерним товариством
«Компанія з управління активами та
адміністрування пенсійних фондів
«Наші інвестиції», що діє в інтересах
та за рахунок Пайового венчурного
інвестиційного фонду «Житло та
інвестиції», товариством з обмеженою
відповідальністю «ВАЛОР-ІНВЕСТ» було
укладено договори купівлі-продажу
цінних паперів № С93-К2, К-24-85, № С149-К2,
К-24-84, № С117-К2, К-24-87 та Додатки № 1
від 14 липня 2006 року до зазначених
договорів купівлі-продажу.

За умовами вказаних договорів закрите
акціонерне товариство «Компанія з
управління активами та
адміністрування пенсійних фондів
«Наші інвестиції» зобов'язується
передати у власність позивача, а
позивач у свою чергу прийняти у
власність та оплатити пакети цінних
паперів на умовах, передбачених цими
договорами. Відповідно до п. 2.1 загальна
ціна Договорів складає: 220 255,75 грн
(Договір № С93-К2, К24-85); 219 473 грн (Договір
№ С149-К2, К24-84); 220 255,75 грн (Договір
№ С117-К2, К24-87).

08 жовтня 2007 року до зазначених
договорів укладені Додаткові угоди № 1,
за умовами яких оплата вартості
пакетів цінних паперів повинна бути
здійснена позивачем не пізніше 11
жовтня 2007 року. На виконання умов
договорів позивачем було здійснено
оплату за договорами.

Крім того, вказував що 23 червня 2011 року
між ним та товариством з обмеженою
відповідальністю «Аверс-сіті» було
укладено договори № С-93/АС,
№ С-149/АС, № С-117/АС відступлення права
вимоги, за умовами яких останнє стало
кредитором по відношенню до ТОВ
«Регіональні будівні інвестиції», щодо
передачі у власність житлових
приміщень.

23 червня 2011 року між ним та товариством
з обмеженою відповідальністю
«Аверс-сіті» було укладено попередні
договори, за умовами яких товариство з
обмеженою відповідальністю
«Аверс-сіті» свідчив і гарантував, що
він є замовником будівництва
багатоповерхових житлових будинків з
об'єктами соціально-побутового
призначення та багатоповерховим
паркінгом АДРЕСА_1 та зобов'язався в
строк не пізніше 30 грудня 2011 року
укласти і належним чином оформити
договори купівлі-продажу квартир
НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3
АДРЕСА_1

23 червня 2011 року між ним та товариством
з обмеженою відповідальністю
«Аверс-сіті» було укладено договори
про зарахування зустрічних однорідних
вимог. Вказував, що оскільки ним
проінвестовано будівництво відповідно
до ст. 7 Закону України «Про
інвестиційну діяльність», він має
право володіти, користуватися і
розпоряджатися об'єктами та
результатами інвестицій, які є його
власністю, як інвестора.

Рішенням Ірпінського міськрайонного
суду Київської області від 16
липня 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
квартири НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3
АДРЕСА_1, загальною площею 87,23 кв.м.

Зобов'язано товариство з обмеженою
відповідальністю «Аверс-сіті»
передати ОСОБА_2 вказані квартири.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 23 вересня 2014 року рішення
Ірпінського міськрайонного суду
Київської області від 16 липня 2014
року скасовано та ухвалено нове про
відмову у позові.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити, оскільки із
матеріалів касаційної скарги, змісту
оскаржуваного судового рішення
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначеного судового рішення.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи рішення про
відмову у задоволенні позову,
апеляційний суд, дослідивши докази у
справі й давши їм належну оцінку в силу
вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, а
також, врахувавши обставини справи,
обґрунтовано виходив із недоведеності
позивачем набуття права власності на
спірні квартири.

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд
правильно визначився з характером
спірних правовідносин та нормою
матеріального права, яка підлягає
застосуванню, в результаті чого
ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Аверс-сіті» про визнання права
власності та зобов'язання вчинити дії,
за касаційною скаргою на рішення
апеляційного суду Київської області
від 23 вересня 2014 року.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ

О.В. Ступак