АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції - Маліновська В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М.,
Рубан С.М.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 01 серпня 2014 року в справі за
позовом Комунального підприємства
«Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги, -

Заслухавши доповідь судді Желепи
О.В., пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач Комунальне підприємство
«Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району» звернулося до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги в загальній сумі 4 381,12 грн., що
складається з: 3 953,48 грн. - суми
основного боргу, 149,39 грн. - суми
інфляційних втрат, 278,25 грн. - суми 3%
річних, та судовий збір у розмірі 243,60
грн.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що,
відповідач як власник квартири не
сплачує в повному обсязі плату за
комунальні послуги за користування
квартирою за адресою АДРЕСА_1, в якій
зареєстрований та проживає.

13 червня 2012 року Шевченківський
районний суд м. Києва скасував судовий
наказ, виданий Шевченківським районним
судом м. Києва 07.03.2012р. про стягнення
боргу з ОСОБА_1, а тому у позивача наявне
право звернення до суду у позовному
провадженні (а.с.5).

На підтвердження наявної
заборгованості відповідача за
житлово-комунальні послуги позивачем
до позовної заяви додано розрахунок
заборгованості за період з 01.04.2007 по
01.03.2014 року (а.с.7).

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 01.08.2014 року позов
Комунального підприємства «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» до ОСОБА_1 про
заборгованості за житлово-комунальні
послуги - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість по
квартирній платі та платі за
комунальні послуги в сумі 2 717,58 грн. на
користь Комунального підприємства
«Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району» на
розрахунковий рахунок КП ПОЦ №106
в ВАТ КБ «Хрещатик» МФО 300670 (особовий рахунок № 1060.499516,
призначення платежу: сплата боргу за
житлово-комунальні послуги).

Стягнуто з ОСОБА_1 інфляційні витрати у
розмірі 29,03 грн., 3% річних у розмірі 156,90
грн. та витрати по сплаті судового
збору у розмірі 243,60грн. на користь
Комунального підприємства «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» на
розрахунковий рахунок КП «ЦОС
Шевченківського району».

Не погодившись з таким рішенням суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просив його скасувати та ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог.

В скарзі посилався на те, що суд
порушив норми матеріального та
процесуального права, не з'ясував всі
обставини справи, що мають значення
для вирішення спору. Судом
безпідставно нарахований борг з травня
2011 року по травень 2014 року в загальній
сумі 2 903,51 грн., хоча позивач надав
розрахунки по березень 2014 року. З
доданого розрахунку заборгованості за
житлово-комунальні послуги за період з
травня 2011 року по березень 2014 року,
загальний борг становить - 2 689,07 грн., з
яких: борг (2 524,86 грн.) + витрати від
інфляції (17,91 грн.) + 3% річних (146,30 грн.),
тобто сума боргу стягнута судом
завищена на 214 грн. 44 коп. Зазначив, що
судом не взято до уваги ст. 526 ЦК
України, ч. 1 ст. 19, ч. З ст. 29 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги», та
порушено ч. 2 ст. 5 ЗУ «Про захист прав
споживачів», ч. 1 ст.137 ЦПК України, ч. 2
ст. 10 ЦПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду
відповідач доводи скарги підтримав.

Представник позивача заперечувала
проти задоволення скарги.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого судом рішення, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
житлово-комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на забезпечення умов проживання та
перебування осіб у жилих і нежилих
приміщеннях, будинках і спорудах,
комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил; споживач
- фізична чи юридична особа, яка отримує
або має намір отримати
житлово-комунальну послугу.

За ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», залежно
від функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на: комунальні послуги
(централізоване постачання холодної та
гарячої води, водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньо-будинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньо-будинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); послуги
з ремонту приміщень, будинків, споруд
(заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

Статтею 66 Житлового кодексу України
визначено, що плата за користування
житлом (квартирна плата) обчислюється
виходячи із загальної площі квартири
(одноквартирного будинку). Норма
загальної площі встановлюється у
розмірі 21 квадратного метра на одну
особу. Розмір плати за користування
житлом (квартирної плати)
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за
комунальні послуги (водопостачання,
газ, теплова енергія та інші послуги)
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами.

Наймач зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги (ст. 68 ЖК України).

Згідно з ч. 2 ст. 162 Житлового кодексу
Української РСР, плата за комунальні
послуги береться крім квартирної плати
за затвердженими у встановленому
порядку тарифами.

Положенням п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
передбачено, що споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні
послуги у строки, встановлені
договором або законом.

Залежно від порядку затвердження
цін/тарифів на житлово-комунальні
послуги вони поділяються на три групи:

1) перша група - житлово-комунальні
послуги, ціни/тарифи на які
затверджують спеціально
уповноважені центральні органи
виконавчої влади, а у випадках,
передбачених законом, - національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних
послуг та національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики;

2) друга група - житлово-комунальні
послуги, ціни/тарифи на які
затверджують органи місцевого
самоврядування для надання на
відповідній території;

3) третя група - житлово-комунальні
послуги, ціни/тарифи на які
визначаються виключно за договором
(домовленістю) сторін споживач.

Згідно з вимогами ст. 322 ЦК України,
власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. Розмір
плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цін/тарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.

Пунктом 18 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 р. N 630, передбачено, що
розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим,
якщо договором не встановлено інший
строк.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом, що згідно довідки
форми № З ТОВ «Київжитлосвіт» № 89 від
22.01.2014р., відповідач , зареєстрований та
проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).
Відповідач є власником цієї квартири.

Комунальне підприємство «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» відповідно до
рішення Київської міської ради від
22.09.2011 року № 24/6240 «Про питання
діяльності комунальних підприємств, що
належать до комунальної власності
територіальної громади міста Києва»
перейменоване з Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Шевченківської районної
у м. Києві ради, зареєстрованого
Шевченківською районною у м. Києві
державною адміністрацією 31.10.2001 року.

Згідно із розрахунком заборгованості,
доданим позивачем до позовної заяви,
розмір заборгованості Відповідача за
житлово-комунальні послуги за період з
квітня 2007 року по березень 2014 року
становить 3 953,48 грн. - суми основного
боргу, 149,39 грн. - суми інфляційних втрат,
278,25 грн. - суми 3% річних (а.с. 7).

Відповідно до п.п. 2.2 Статуту позивача
основними напрямками діяльності
Комунального підприємства «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» є:
забезпечення послугами
газопостачання, водопостачання
(водовідведення) та централізованого
опалення до споживачів по внутрішньо
будинкових мережах на підставі
договорів, укладених позивачем з
виробниками послуг, а також на підставі
договорів, укладених позивачем
безпосередньо зі споживачами послуг;
здійснення нарахувань та виготовлення
рахунків на сплату житлово-комунальних
послуг для споживачів (власників,
наймачів) жилих та нежилих приміщень;
забезпечення збору платежів від
споживачів зазначених послуг на
користь виробників послуг; здійснення
комплексних заходів по підвищенню
платіжної дисципліни населення.

Як вбачається з матеріалів справи, між
відповідачем та ЖЕК Шевченківського
району № 1016 01.09.2004 року було укладено
договір про участь у витратах на
утримання будинку та прибудинкової
території і надання комунальних послуг
(а.с.22), згідно якого сума щомісячних
платежів за ремонт та обслуговування
будинку, комунальні та інші послуги
становить 44,51 грн. Відповідно до п.5.1.
вказаного договору, договір укладено
строком на 5 років, що діє з 01.09.2004 року
по 01.09.2009 року включно. У разі
відсутності заяви однієї із сторін про
припинення або зміну цього договору
після закінчення строку його чинності
протягом одного місяця, він вважається
продовженим на той самий термін і на
тих самих умовах, які були передбачені
цим договором.

Задовольняючи позовні вимоги частково
суд першої інстанції прийшов до
висновку про необхідність
застосування позовної давності при
вирішенні вимог про стягнення
заборгованості та стягнув з
відповідача на користь позивача
заборгованість за комунальні послуги
за період з травня 2011 року по травень 2014
року в сумі 2 717,58 грн., витрати від втрат
інфляції в розмірі 29,03 грн., 3% річних в
розмірі 156,90 грн.

Колегія судів погоджується з
визначеною судом до стягнення сумою,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Зі змісту оскаржуваного рішення
вбачається, що суд з врахуванням строку
позовної давності стягнув
заборгованість за період з травня 2011
року по травень 2014 року.

Проте в позовній заяві позивач просив
стягнути з відповідача заборгованість
за період з 01.04.2007 по 01.03.2014 року.

Перевіривши розмір стягнутої
заборгованості, (зробивши підрахунок
заборгованості по наданому позивачем
розрахунку) апеляційним судом
встановлено, що заборгованість в сумі 2
717 грн. 58 коп. була визначена з травня 2011
року по березень 2014 року, про те судом
було помилково зазначено по травень 2014
року. Вказана описка може бути
виправлена в порядку ст. 219 ЦПК України.
Проте з урахуванням визначеної судом
суми до стягнення суд не вийшов за межі
заявлених позовних вимог.

З огляду на це, колегія відхиляє доводи
скарги про стягнення завищеного
розміру заборгованості на 214 грн. 44 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом не взято до уваги ст. 526 ЦК
України, ч. 1 ст. 19, ч. З ст. 29 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» та
порушено ч. 2 ст. 5 ЗУ «Про захист прав
споживачів», ч. 1 ст.137 ЦПК України, ч. 2
ст. 10 ЦПК України, колегія суддів не
приймає, оскільки вони є лише
однобічним твердженням відповідача та
не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні апеляційного суду.

Так, зокрема відповідачем не доведено ,
що заборгованість йому нарахована не
по діючим тарифам. Посилання
останнього, що він повинен платити за
умовами договору 2004 року щомісячно
44грн. 51 коп. не ґрунтуються на
вищевикладених вимогах Закону.

Відповідач не надав суду докази не
надання чи неякісного надання послуг з
обслуговування будинку чи
прибудинкової території.

Інші доводи апеляційної скарги на
правильність ухваленого рішення не
впливають.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні
обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін зібраними у справі
доказами, яким дав належну правову
оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене
без порушення норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 01 серпня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення однак може
бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:
Судді: