АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 211/7265/13-ц
Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/1528/К/14
Доповідач Митрофанова
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області

в складі : головуючого судді:
Митрофанової Л.В.

суддів:
Савіної Г.О., Чорнобука В.І.

при секретарі:
Шикер К.О.

за участі: позивача ОСОБА_2

представника Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" - Метлюх Наталії Сергіївни

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу від 07 травня 2014 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк "ПриватБанк" (надалі - ПАТ КБ
"ПриватБанк") звернулось із позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором б/н від 12.02.2007 року
в розмірі 21622 грн. 13 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що відповідно до укладеного
кредитного договору № бн від 12.02.2007
року між позивачем та відповідачем
останній отримав кредит у розмірі 8 000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач умови Договору належним
чином не виконував, у зв'язку з чим,
виникла заборгованість, яка станом на
31.10.2013 року, складає: 21622 грн. 13 коп., яку
позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 07 травня 2014
року позов ПАТ КБ "ПриватБанк"
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
, що виникла станом на 31.10.2013 р. у розмірі
21 622 грн. 13 коп., з яких: 5575 грн. 52 коп. -
заборгованість за кредитом; 11071 грн. 31
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 3469 грн. 48 коп. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 500 грн. 00 коп. -
штраф (фіксована частина); 1005 грн. 82 коп.
- штраф, та судовий збір в розмірі 229 грн.
40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції із ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог та
закриттям провадження у справі,
посилаючись на те, що суд першої
інстанції не прийняв до уваги його
заперечення стосовно того, що він не
отримував кредитної картки, цей факт
судом не був перевірений належним
чином. Крім того, судом не враховано, що
12.02.2007 року було написано заявою за
паспортними даними паспорту, який вже
був не дійсний, оскільки 08.02.2007 року
відповідачу був виданий новий паспорт.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так судом першої інстанції
встановлено, що відповідно до
кредитного договору № SAMDN6009 від
12.02.2007 року, укладеного між ЗАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2, відповідач
отримав кредит у розмірі 8000,00 гривень у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки (а.с.9-13 - копії заяви,
умов та правил надання банківських
послуг).

Банк свої зобов'язання виконав
повністю, а ОСОБА_2 зобов'язання з
повернення коштів не виконав.

25 листопада 2013 року, у зв'язку із
невиконанням ОСОБА_2 зобов'язань по
поверненню кредитних коштів позивач
звернувся до суду із зазначеним
позовом.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення
про задоволення позовних вимог суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач дійсно отримав від позивача
грошові кошти за кредитним договором,
проте свої зобов'язання за вказаним
договором не виконував.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору у
встановлені строки і боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти) у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку, що
встановлені договором, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього
кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається із матеріалів справи, у
заяві від 12.02.2007 року, доданої до позову,
міститься пункт, відповідно до якого
відповідач засвідчує, що ознайомлений
із Умовами та Правилами надання
банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою, а
також тарифами, які в цілому складають
між сторонами договір про надання
банківських послуг.

Відповідачем не було надано жодних
заперечень, що він не був ознайомлений
з вказаними Умовами.

Пунктом 9.3 Умов надання банківських
послуг передбачено, що картрахунки
відкриваються на невизначений термін.

Таким чином сторони у письмовій формі
погодились про збільшення строку
позовної давності стосовно виконання
умов договору, встановивши строк дії
договору, що рівний стооку дії
картрахунку, що не заборонено ст. 259 ЦК
України.

Відповідно до п.9.12 Умов договір діє
протягом 12 місяців з моменту його
підписання. Якщо протягом цього строку
ні одна із сторін не проінформує іншу
сторону про припинення дії Договору,
він автоматично лонгується на той же
строк.

За висновками Верховного Суду України
про застосування ст. 257 ЦК України до
правовідносин, у яких використовуються
платіжні картки як спосіб
надання/отримання кредитних коштів,
викладеними у постанові від 19
березня 2014 року №6-14цс14, яка, відповідно
до положень ст. 360-7 ЦПК України, є
обов'язковою для всіх судів України, за
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту,
перебіг позовної давності щодо
місячних платежів починається після
несплати чергового платежу, а щодо
повернення кредиту у повному обсязі -
зі спливом останнього дня місяця дії
картки (ст. 261 ЦК України), а не
закінченням строку дії договору.

Згідно заяви від 12.02.2007 року відповідач
уклав з позивачем кредитний договір на
невизначений термін та отримав
платіжну кредитну карту
«Універсальна» з кредитним лімітом 8000
грн. із строком дії карти три роки,
тобто до лютого 2010 року. З лютого 2010
року вказаний кредитний договір, що був
укладений на невизначений термін,
пролонговувася кожного року на 12
місяців, оскільки відповідачем не було
надано позивачу письмової заяви про
закриття картрахунку а строк дії
картрахунку невизначений, тому суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що заява відповідача
про застосування строку позовної
давності не підлягає задоволенню,
оскільки позивачем цей строк не було
пропущено.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції не прийняв до
уваги заперечення відповідача
стосовно того, що він не отримував
кредитної картки не можуть бути
підставою для скасування законного
рішення, оскільки відповідачем,
відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК
України не доведено той факт, що він не
отримував картку, в той час, як в
матеріалах справи міститься Заява про
отримання кредитної картки, яку
підписана відповідачем.

Також не можуть бути підставою для
скасування рішення суду доводи
апеляційної скарги про те, судом не
враховано, що 12.02.2007 року було написано
заявою за паспортними даними паспорту,
який вже був не дійсний, оскільки 08.02.2007
року відповідачу був виданий новий
паспорт, оскільки заміна паспорту
новим замість пошкодженого не змінює
ідентифікаційні данні позичальника,
так залишається незмінними анкетні
дані позичальника, місце проживання та
ідентифікаційний номер. Тому суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що зазначені в Заяві
дані паспорту, який у відповідача був
до 08.02.2007 року, не може слугувати
беззаперечним доказом не отримання
відповідачем кредитної картки та
кредитних коштів.

Отже, на думку колегії суддів,
вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в досить повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм правову оцінку, ухвалив рішення
яке відповідає вимогам закону.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону, а
тому, підстав, для скасування рішення
суду немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 07 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: