Ухвала

іменем україни

6 жовтня 2014 року

м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Євтушенко О.І.,
розглянувши касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», подану представником -
Карнатовою Ілоною Олександрівною, на
рішення Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 27 червня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 11 серпня 2014
року,

в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Рішенням Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 27 червня 2014
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою апеляційного
суду Чернігівської області від 11
серпня 2014 року рішення Бахмацького
районного суду Чернігівської області
від 27 червня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ
«Дельта Банк» - Карнатова І.О. просить
скасувати оскаржувані судові рішення
попередніх інстанцій та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити, мотивуючи свої вимоги
неправильним застосуванням судами
норм матеріального права та порушенням
норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження
слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Судові рішення
попередніх інстанцій ухвалені у
відповідності до вимог матеріального
та процесуального права, оскільки суди
вірно виходили з того, що позивачем
пропущений строк позовної давності,
оскільки сторони встановили як строк
дії договору - до повного погашення
позичальником заборгованості за
кредитами та процентами за
користування ними, кінцевий строк
повернення кредиту - до 27 грудня 2010
року, так і строки виконання
зобов'язань зі щомісячним погашенням
платежів - щомісяця до 11 числа включно
кожного календарного місяця для
основної заборгованості і для
процентів за користування кредитом.

Таким чином, умовами
договору погашення кредитної
заборгованості та строки сплати
чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з
установленням строку дії договору
сторони встановили й строки виконання
боржником окремих зобов'язань
(внесення щомісячних платежів), що
входять до змісту зобов'язання, яке
виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно із частиною
третьою статті 254 ЦК України спливає у
відповідне число останнього місяця
строку. Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок (стаття 253
ЦК України).

Відповідно до статті 256
ЦК України позовна давність - це строк,
у межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови в позові (частина четверта
статті 267 ЦК України).

Цивільне
законодавство передбачає два види
позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів
вимог законом встановлена спеціальна
позовна давність.

Зокрема, частина друга
статті 258 ЦК України передбачає, що
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом
перебіг загальної і спеціальної
позовної давності починається з дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила
(частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями
з визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (частина
п'ятастатті 261 ЦК України).

Для обчислення
позовної давності застосовуються
загальні положення про обчислення
строків, що містяться у статтях 252- 255 ЦК
України.

При цьому початок
перебігу позовної давності
пов'язується не стільки зі строком дії
(припинення дії) договору, скільки з
певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи
(стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми
початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення в
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами
договору передбачені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового платежу, а
отже і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Таким чином, враховуючи, що за умовами
договору погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником частинами
до 11 числа кожного місяця, а процентів -
кожного 11 числа (включно) кожного
календарного місяця, наступного за
звітним, в рахунок якого вносяться
кошти, то початок перебігу позовної
давності для стягнення цих платежів
необхідно обчислювати з моменту
(місяця, дня) невиконання позичальником
кожного із цих зобов'язань.

Як встановлено судами
попередніх інстанцій, ОСОБА_3 перестала
виконувати щомісячні зобов'язання з
погашення кредиту та процентів за
користування кредитом з 22 червня 2009
року, у зв'язку із чим у неї утворилась
заборгованість за кредитним договором.
У свою чергу банк звернувся до суду з
позовом до неї 29 квітня 2014 року,
пропустивши строк позовної давності.

Таким чином, з
матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4
ст. 328 ЦПК України, у разі якщо касаційна
скарга є необґрунтованою і викладені в
ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328
ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
подану представником - Карнатовою
Ілоною Олександрівною, на рішення
Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 27 червня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 11 серпня 2014
року, в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, відмовити.

Копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ разом із доданими
до касаційної скарги матеріалами
направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ:
О.І. Євтушенко