З А О Ч Н Е Р І Ш Е
№2/425/447/14
Справа №425/1344/14-ц
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської
головуючого - судді Коваленка Д.С.,
при секретарі - Томко Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, у приміщенні Рубіжанського
міського суду Луганської області,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
ОСОБА_1 звернулась до
Рубіжанського міського суду
Луганської області з позовною заявою
до ОСОБА_2, якою просила стягнути з неї
(двадцять чотири тисячі п'ятсот)
гривень 00 коп., а також просила стягнути
судові витрати.
Про місце, день та час розгляду справи
по суті, сторони повідомлялись
належним чином. У судове засідання 26
вересня 2014 року для розгляду справи по
суті представник позивача, позивач і
відповідач не з'явились. Представник
позивача через канцелярію
Рубіжанського міського суду
Луганської області подав заяву, якою
просив розглянути справу без його
участі на підставі наявних у справі
доказів, а у випадку неявки відповідача
вказав, що не заперечує проти розгляду
справи у заочному порядку та ухвалення
заочного рішення. При цьому зазначив,
що правові наслідки проведення
заочного розгляду справи та ухвалення
заочного рішення (у тому числі
особливий порядок набрання таким
рішенням законної сили та порядок його
оскарження) йому відомі та зрозумілі, а
додаткового роз'яснення цих наслідків
судом не потребує. Відповідач причини
неявки у судове засідання не повідомив,
а правом на подачу заперечень та
доказів, якими вони обґрунтовуються не
скористався.

У зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі, в
силу положень частини другої статті 197
Цивільного процесуального кодексу
України фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

У зв'язку з повторною неявкою в судове
засідання відповідача, який був
належним чином, у порядку абзацу
п'ятого частини п'ятої статті 74 ЦПК
України, повідомлений про проведення
судового засідання 11 серпня 2014 року та
26 серпня 2014 року, та від якого заяви про
розгляд справи за його відсутністю не
надходило і причини неявки ним не
повідомлені, а представник позивача не
заперечив проти вирішення справи у
заочному порядку, розгляд справи
здійснювався за відсутності осіб, які
беруть участь у справі, на підставі
наявних у справі доказів (у заочному
порядку), про що судом була
постановлена ухвала без виходу до
нарадчої кімнати, та у порядку частини
п'ятої статті 209 ЦПК України занесена до
журналу судового засідання.

На основі всебічного, повного,
об'єктивного дослідження, кожного
наявного у матеріалах справи доказу
окремо, а також у їх сукупності, суд
встановив наступні обставини:

Двадцятого липня 2013 року ОСОБА_1 надала
ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 24500
(двадцять чотири тисячі п'ятсот) гривен,
що підтверджується розпискою від 20
липня 2013 року (а.с.2-4,52).

Згідно тексту розписки, своїм підписом
ОСОБА_2 підтвердила отримання цих
коштів, та взяла на себе зобов'язання
повернути їх ОСОБА_1 01 листопада 2013 року
(а.с.52).

У зв`язку із неповерненням ОСОБА_2
грошових коштів у вказаний в розписці
строк, ОСОБА_1 подала до неї позов, яким
просить стягнути з неї борг у розмірі
24500 (двадцять чотири тисячі п'ятсот)
гривень 00 копійок. (а.с.2).

Вказані обставини встановлені судом
виключно на підставі тих письмових
доказів, які є в матеріалах справи, на
момент її розгляду.

Із встановлених обставин вбачається,
що між позивачем ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_3 виникли цивільні
(зобов'язальні) правовідносини, в яких
позивач виступає позикодавцем, а
відповідач позичальником, та в межах
яких виник спір щодо права позивача, як
кредитора у зобов'язанні, на повернення
йому відповідачем, як боржником у цьому
зобов'язанні, отриманої ним позики.

Враховуючи визначені судом
правовідносини, для вирішення спору
суд застосовує такі норми
матеріального права, виходячи при
цьому з наступних мотивів:

Відповідно до положень частини першої
статті 509 Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

В силу положень частини другої статті
509, пункту першого частини другої
статті 11 та частини першої статті 629
Цивільного Кодексу України
зобов'язання можуть виникати з
договорів, які стають обов'язковими для
виконання сторонами, що їх уклали.

Виходячи з положень частини першої
статті 1046 Цивільного Кодексу України
за договором про надання позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суми позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

З огляду на фактичні дані, які
містяться у розписці, 20 липня 2013 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики,
за яким ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові
кошти у розмірі 24500 (двадцять чотири
тисячі п'ятсот) гривень, а ОСОБА_2 взяла
на себе зобов'язання їх повернути 01
листопада 2013 року (а.с.52).

Факт належного виконання позикодавцем
ОСОБА_1 свого зобов'язання з передачі
позики у розмірі 24500 (двадцять чотири
тисячі п'ятсот) гривень позичальнику
ОСОБА_2 підтверджується розпискою, що
складена 20 липня 2013 року (а.с.52), яка
також свідчить і про те, що позику
отримала саме ОСОБА_2

Виходячи з положень частин перших
статей 526, 529 та 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу; кредитор має право
приймати від боржника виконання його
обов'язку частинами, якщо це
встановлено договором; якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Поряд з цим, згідно з ч.1 статті 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцю позику у строк
та в порядку, що встановлені договором.

Сторони договору встановили, що ОСОБА_2
зобов`язується повернути ОСОБА_1 суму
позики 01 листопада 2013 року (а.с.52). Отже,
позивач та відповідач, встановили
порядок і строк виконання зобов'язання
з повернення позики.

Суд вважає, що встановлений сторонами
договору зміст зобов'язання та умови
його виконання повністю узгоджуються з
положеннями статті 1046, ч.1 статті 1049 ЦК
України.

Відповідно до положень частини першої
статті 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
неналежне виконання (виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання).

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази того, що позичальник належно
виконав взяте на себе зобов'язання по
поверненню суми позики позикодавцю.

Зважаючи на встановлені обставини, та
враховуючи відсутність в матеріалах
справи доказів, які б доводили
зворотне, суд вважає доведеним факт
порушення відповідачем взятого на себе
грошового зобов'язання на підставі
договору позики, по її поверненню, а
тому вважає доведеним факт порушення
права позивача, як кредитора у цьому
зобов'язанні, на повернення йому
відповідачем, як боржником, суми
позики.

Згідно з частиною першою статті 533
Цивільного кодексу України, грошове
зобов`язання має бути виконане у
гривнях.

З огляду на це та те, що право позивача
на повернення йому суми позики у
розмірі 24500 (двадцять чотири тисячі
п'ятсот) гривень порушене саме
відповідачем, матеріально-правова
вимога позивача про стягнення з
відповідача боргу у вказаній сумі, слід
визнати обґрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 88
Цивільного процесуального кодексу
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

З огляду на те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню повністю, а
судові витрати у вигляді судового
збору у розмірі 245 гривень, які понесені
позивачем по цій справі, суд вважає
документально підтвердженими (а.с.1),
вони підлягають стягненню на користь
позивача з відповідача повністю.

Керуючись статтями
1-11,15,57-64,79,88,159-197,208,209,212-215,224-233 Цивільного
процесуального кодексу України,

В И Р І Ш
И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики, -
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт: серія
НОМЕР_2, виданий Рубіжанським МВ УМВС
України в Луганській області 29 жовтня
2001 року) на користь ОСОБА_1 (податковий
номер: НОМЕР_1) борг у розмірі 24500
(двадцять чотири тисячі п'ятсот)
гривень, за договором позики, що
укладений між ними 20 липня 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт: серія
НОМЕР_2, виданий Рубіжанським МВ УМВС
України в Луганській області 29 жовтня
2001 року) на користь ОСОБА_1 (податковий
номер: НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 245
(двісті сорок п'ять) гривень.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано позивачем, або
після закінчення строку для подання
письмової заяви про перегляд заочного
рішення відповідачем, якщо таку заяву
не було подано. У разі подання
апеляційної скарги заочне рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
Апеляційним судом Луганської області.
У разі подання заяви про перегляд
заочного рішення, якщо його не
скасовано, воно набирає законної сили
після розгляду заяви Рубіжанським
міським судом Луганської області.

Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем шляхом подання апеляційної
скарги до Апеляційного суду Луганської
області через Рубіжанський міський суд
Луганської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Заочне
рішення може бути переглянуто
Рубіжанським міським судом Луганської
області шляхом подання відповідачем
заяви про перегляд заочного рішення до
цього суду протягом десяти днів з дня
отримання копії заочного рішення.

Суддя -
Д.С.
Коваленко