Справа № 361/4880/14-ц
Провадження № 2/361/2011/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року Броварський
міськрайонний суд Київської області у
складі: головуючого - судді
Шинкаря А.О.

при секретарі - Брейкіній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бровари цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа: Броварський районний
відділ Управління ДМС України в
Київській області про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з
названим позовом, посилаючись на те, що
їм на праві спільної сумісної
власності належить квартира АДРЕСА_2,
що підтверджується Договором міни ВАК
№ 411753 від 29.04.2003 року, посвідченим
приватним нотаріусом Броварського
нотаріального округу ОСОБА_4

Відповідно до довідки, виданої
комунальним підприємством
Калинівської селищної ради
«Калинівське ДПС» за № 42 від 13 червня
2014 року, відповідач ОСОБА_3 вважається
таким, що мешкає і зареєстрований у
належній позивачам квартирі.

Вказують, що відповідач без поважних
причин не проживає у спірній квартирі
з 27 травня 2010 року, квартиру залишив
добровільно, з реєстраційного обліку
не знявся, участі у витратах по оплаті
комунальних послуг не бере, особистих
речей відповідача в квартирі немає,
поштової кореспонденції на його ім»я
на дану адресу не надходить. реєстрація
відповідача в квартирі створює
позивачам перешкоди як власникам в
користуванні та розпорядженні
нерухомим майном, тому позивачі
вважають, що їх права порушені і
підлягають захисту в судовому порядку.

Крім того вказують, що вироком
Деснянського районного суду м. Києва
від 10.06.2011 року засуджений до 7(семи)
років позбавлення волі з конфіскацією
всього належного йому майна та
відбуває покарання в Житомирській
області в Коростенській виправній
колонії № 71.

Оскільки реєстрація відповідача в
квартирі створює позивачам перешкоди
як власникам в користуванні та
розпорядженні нерухомим майном, тому
позивачі вважають, що їх права порушені
і підлягають захисту в судовому
порядку, тому просять визнати
відповідача таким, що втратив право на
користування житловим приміщенням.

У судовому засіданні представник
позивачів позов підтримав, дав
пояснення аналогічні змісту позовоної
заяви, просив позов задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з"явився , про день, час і місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином у відповідності до
положень ч. 6 ст. 76 ЦПК України. На адресу
суду надійшла письмова заява
відповідача, завірена начальником
Коростеньської виправної колонії, про
те, що відповідач ОСОБА_3 позов визнає,
не заперечує проти його задоволення.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦКУкраїни кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на майно, яке
вона здійснює відповідно до закону за
своєю волею, незалежно від волі інших
осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном, на зміст
права власності не впливають місце
проживання особи і місце розташування
майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено,
що ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності або
обмежений у його здійсненні.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Судом встановлено, що позивачам на
праві спільної сумісної власності
належить квартира АДРЕСА_2, що
підтверджується Договором міни ВАК №
411753 від 29.04.2004 року, посвідченим
приватним нотаріусом Броварського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованим в реєстрі за №
1821(а.с.10-11,13).

З довідки, виданої комунальним
підприємством Калинівської селищної
ради «Калинівське ДПС» за № 42 від 13
червня 2014 року, відповідач ОСОБА_3 є
таким, що мешкає і зареєстрований у
належній позивачам квартирі за
адресою: АДРЕСА_2(а.с.12).

З актів обстеження житлового
приміщення від 14 травня 2013 року, 20
листопада 2013 року, 16 травня 2014 року,
складених депутатом Калинівської
селищної ради в присутності сусідів,
вбачається, що ОСОБА_3 хоча і
зареєстрований у вищевказаній
квартирі, але з 2010 року там не проживає,
його речей у квартирі немає.(а.с. 14-16).

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно ст. 7 Закону України від 11
грудня 2003 року «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Виходячи з того, що Закон України
від 11 грудня 2003 року «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» є спеціальним
нормативно-правовим актом, який
регулює правовідносини, пов»язані із
зняттям з реєстрації місця проживання,
вбачається, що положення ст. 7 цього
Закону підлягають застосуванню до усіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення яких пов»язані з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред»явивши разом з тим
одну із таких вимог: 1) про позбавлення
права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення парва користування
житловим приміщенням.

У разі порушення права власності,
власник у відповідності з вимогами ст.
391 ЦК України має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Оскільки судом встановлено, що
відповідач з 2010 року не проживає в
будинку, чим чинить позивачам
перешкоди в користуванні та
розпорядженні належним їм майном,
доказів того, що відповідач не проживає
в будинку з поважних причин суду не
надано, тому суд задовольняє позов.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 405 ЦК України, ЗУ "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні", ст.ст. 10, 11,
60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати таким, що
втратив право користування квартирою
за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
А. О. Шинкар