Справа № 562/1493/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2014 р. Здолбунівський
районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді
Мички І. М.

при секретарі
Прадош О. М.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

представника третьої особи
Семенюка А. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Здолбунів цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
Управління земельних ресурсів
м.Острог, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Острозька міська рада Рівненської
області, про визнання правочину
недійсним, відновлення меж земельних
ділянок, відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
Здолбунівського районного суду з
позовом до ОСОБА_3, Держзмагенства
(Управління земельних ресурсів
м.Острог), Острозької міської ради про
визнання правочинів недійсними,
відновлення меж земельних ділянок,
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди

07 липня 2014 року позивач подала до суду
заяву про зміну предмету та підстави
позову.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона є
власником будинковолодіння по АДРЕСА_1.
Стверджує, що отримала в спадщину
також земельну ділянку, що знаходиться
під цим будинковолодінням. При
погодженні меж земельної ділянки в 2003
році та при отриманні Державного акту
на право власності на земельну ділянку
не звернула увагу на те, що розмір її
земельної ділянки не відповідав
розміру тієї ділянки, що перебувала в
її користуванні. Вказує, що відповідач
ОСОБА_3 порушив межу земельних ділянок,
змістивши її в сторону земельної
ділянки ОСОБА_1, якою вона фактично
користувалася. Крім цього, самовільно
знищив фруктові дерева та кущі,
спричинивши їй таким чином матеріальну
шкоду в розмірі 14 379 грн. , заподіяна
також і моральна шкода в розмірі 36621
грн.

Просить поновити строк позовної
давності, скасувати протокол
обстеження та узгодження меж від 08
жовтня 2003 року між нею та ОСОБА_6,
скасувати державний акт на право
приватної власності на землю, визнати
за нею право власності на земельну
ділянку, зообов'язати ОСОБА_3 усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою, стягнути з нього матеріальну
і моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача підтримали
позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
позову не визнали. Послалися на те,
ОСОБА_1 сама погодилася на встановлення
меж земельної ділянки при складенні
протоколу обстеження та узгодження меж
земельної ділянки. Стверджували, що цей
протокол має допоміжне значення,
Державний акт на земельну ділянку
видано на підставі рішення Острозької
міської ради, яке позивачкою не
оспорене . В компетенцію суду не
входить визнання права власності на
земельну ділянку, що перебуває в
комунальній власності. Вважають, що
будь-яких неправомірних дій відповідач
не вчиняв, є добросовісним набувачем,
користується земельною ділянкою на
підставі договору купівлі-продажу,
межі землекористування не порушені.
Заявили про застосування позовної
давності. Просили у задоволенні позову
відмовити.

Представник управління земельних
ресурсів позов не визнав. Пояснив, що
щодо ОСОБА_1 будь-яких порушень закону
не допущено. Земельна ділянка передана
їй у власність по її проханню. Просив в
позові відмовити.

Представник Острозької міської ради
позов не визнав. Пояснив, що при
погодженні меж землекористування,
видачі державного акту права ОСОБА_1 не
порушені. ОСОБА_3 користується
земельною ділянкою відповідно до
договору-купівлі продажу, в
установлених межах. При проведенні
перевірки будь-яких порушень прав
ОСОБА_1 з боку ОСОБА_3 не встановлено.

Вислухавши позивача, представника
позивача , відповідача ОСОБА_3 , його
представника, представників
відповідачів, дослідивши письмові
докази, суд прийшов до висновку про те,
що в позові слід відмовити виходячи з
наступних мотивів.

Вимагаючи від суду скасувати протокол
обстеження та узгодження меж від 08.10.2003
року між ОСОБА_6 (правонаступник ОСОБА_3)
і ОСОБА_1 , державного акту серії РВ №
9040261 на право власності на земельну
ділянку, виданого 23 червня 2004 року
ОСОБА_1, позивачка намагається
застосувати правила недійсності
правочинів до документів, які за своїм
змістом не є правочинами.

Так, зокрема, погодження меж земельної
ділянки є виключно допоміжною стадією
у процедурі набуття права власності на
земельну ділянку, яка спрямована на те,
щоб уникнути технічних помилок.
Протокол погодження меж самостійного
значення не має, оскільки не призводить
до виникнення, зміни або припинення
права на земельну ділянку.

Вимога про скасування державного акта
серії РВ № 9040261 на право власності на
земельну ділянку, виданого 23 червня 2004
року ОСОБА_1, як і вимога про скасування
протоколу погодження меж земельної
ділянки, є незаконною, оскільки
державний акт - це лише документ, що
посвідчує право на земельну ділянку і
не є правочином.

Межі земельної ділянки визначені, а
державний акт виданий ОСОБА_1 по її ж
проханню.

Рішення Острозької міської ради від 15
жовтня 2003 року №242 про передачу
земельної ділянки у власність ОСОБА_1,
на підставі котрого позивачці видано
державний акт на право приватної
власності на землю, нею не оспорюється,
це рішення є чинним, обов'язковим до
виконання згідно вимог ст.144
Конституції України, а тому відсутні
формальні та фактичні підстави для
визнання недійсним Державного акту, що
відповідає рішенню органу місцевого
самоврядування.

Вимога про визнання за ОСОБА_1 права
власності на земельну ділянку площею
0,06 га периметром: ширина 16,5 м., довжина
36,36 м., що по АДРЕСА_1, відповідно до
свідоцтва про право на спадщину,
виданого 09 липня 1992 року, державним
нотаріусом Острозької державної
нотаріальної контори Рівненської
області Федосєєвою З.Г. та рішення
Острозької міської ради Рівненської
області № 463 від 18 листопада 1997 року за
адресою: АДРЕСА_1, також є незаконною,
оскільки згідно із ч. 1 ст. 22 Земельного
Кодексу України 1990 року право
власності на землю або право
користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право. Документи, що
посвідчують право на земельну ділянку,
визначені ст. 23 ЗК України 1990 року.
Проте дію ст. 23 зупинено відносно
власників земельних ділянок,
визначених Декретом Кабінету
Міністрів України від 26 грудня 1992 року
№ 15-92 «Про приватизацію земельних
ділянок».

Пунктом 3 Декрету встановлено, що право
приватної власності громадян на
земельні ділянки, передані їм для
цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету,
а саме: ведення особистого підсобного
господарства, будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), садівництва, дачного і
гаражного будівництва, посвідчується
відповідною Радою народних депутатів,
про що робиться запис у
земельно-кадастрових документах, з
наступною видачею державного акта на
право приватної власності на землю.

Отже, п. 3 Декрету визначено порядок
посвідчення права приватної власності
громадян на земельні ділянки та
документи, що посвідчують право на
земельну ділянку, в переліку яких
відсутні документи, на які посилається
позивачка. За таких обставин у
позивачки ніколи не виникало ні права
власності, ні права користування на
вказану нею у позовній заяві земельну
ділянку. Таку правову позицію висловив
Верховний Суд України в своїй
Постанові від 30 травня 2012 року № 6-31цс12 .

Надані позивачкою документи щодо права
власності на будинковолодіння не
стверджують і не можуть стверджувати
її права власності чи користування
земельною ділянкою. Ці документи
стверджують лише право власності на
будинковолодіння.

Окрім того, діюче земельне
законодавство взагалі не передбачає
можливості визнання права власності на
земельні ділянки, що перебувають у
комунальній власності органу
місцевого самоврядування. Таке право
належить виключно органу місцевого
самоврядування. Цим правом позивачка
скористалася. Острозькою міською радою
їй надано у власність земельну ділянку.

Вимога про зобов'язання ОСОБА_3 усунути
перешкоди ОСОБА_1 в користуванні
земельною ділянкою шляхом перенесення
межі в сторону його земельної ділянки
на відстань 64 см. є необґрунтованою.
ОСОБА_3 набув право власності на
земельну ділянку, як і на
будинковолодіння, на законних
підставах, згідно договору купівлі. Він
є добросовісним набувачем. Межі
належної йому на праві приватної
власності земельної ділянки визначені
державним актом на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 350860.

Будь-яких об'єктивних перешкод в
здійсненні позивачкою права власності
на земельну ділянку, будинковолодіння
судом не встановлено.

Відсутні правові та фактичні підстави
для стягнення з ОСОБА_3 в користь
ОСОБА_1 матеріальної шкоди в сумі 14379
грн. 00 коп. за знищення фруктових дерев
та кущів . Факт спричинення такої шкоди
саме ОСОБА_3 не встановлено, що
підтверджується висновком по розгляду
повідомлення ст. ДІМ Острозького МВ
УМВС України в Рівненській області
майора міліції П.Л. Матвійчука від 18
квітня 2014 року (міститься в матеріалах
справи як додаток до позовної заяви), в
якому вказано, що позивачка зверталась
в міліцію з приводу того, що ОСОБА_3
зрізав лише 2 (два) фруктових дерева, а
не стільки, скільки вказано в позовній
заяві.

Ці два дерева, зрізані ОСОБА_3, росли в
межах земельної ділянки, що належить
йому на праві приватної власності , що
стверджено працівником Острозької
міської ради який виїжджав на місце для
розгляду звернення ОСОБА_1 -
представником відповідача

Не встановлено судом підстав для
відшкодування моральної шкоди, так як
поведінка ОСОБА_3 щодо позивачки не є
неправомірною.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що у задоволенні позову
необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.10, 60, 213-215 ЦПК України,суд,-

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
Управління земельних ресурсів
м.Острог, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Острозька міська рада Рівненської
області, про визнання правочину
недійсним, відновлення меж земельних
ділянок, відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 витрати за надання юридичної
допомоги в сумі 500 (п'ятсот) грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається через Здолбунівський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. У разі якщо рішення
було постановлено без участі особи, яка
його оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя: