У х в а л а

іменем україни

15 жовтня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Кафідової
О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління державної
казначейської служби України в
Миколаївській області, треті особи:
Департамент соціального захисту
населення Миколаївської обласної
державної адміністрації, Миколаївська
митниця Міністерства доходів та зборів
України, орган опіки та піклування
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради про повернення
безпідставно сплачених коштів, за
касаційної скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення апеляційного
суду Миколаївської області від 16 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із указаним позовом, в
обґрунтування якого зазначив, що він є
батьком дитини-інваліда ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка згідно з порядком
забезпечення інвалідів автомобілями
перебувала з 03 липня 2012 року на обліку в
Головному управлінні праці та
соціального захисту населення
Миколаївської обласної державної
адміністрації серед інвалідів з правом
на забезпечення інвалідів автомобілем
на загальних умовах. Згідно договору
дарування від 02 листопада 2012 року
ОСОБА_8 подарував Управлінню, в рамках
гуманітарної допомоги, автомобіль
марки Тайота Королла Матрікс» з метою
передачі вказаного автомобіля ОСОБА_6

Наказом Міністерства соціальної
політики від 19 квітня 2013 року
вищевказаний автомобіль було визнано
гуманітарною допомогою та оскільки
Департамент, як правонаступник
Управління, не мав коштів для сплати на
рахунок Миколаївської митниці за
зберігання товару поза встановлені
строки, то йому було запропоновано
сплатити 6 440 грн 35 коп. замість
департаменту. Враховуючи, що вказаний
автомобіль йому був дуже необхідний,
він 11 червня 2013 року сплатив вказану
суму з вказівкою в призначенні платежу
«за Департамент соціального захисту
населення за зберігання автомобіля
Тайота Королла Матрікс», після чого
автомобіль був переданий йому.

Посилаючись на порушення відповідачем
Конституції України, ст. 1212 ЦК України,
ст. 287 Митного кодексу України», ст. ст. 4,
6 Закону України «Про гуманітарну
допомогу», просив стягнути з
відповідача безпідставно сплачені ним
кошти в сумі 6 440 грн 35 коп.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 30 квітня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 243
грн 60 коп. судового збору.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 16 липня 2014
року рішення суду першої інстанції в
частині стягнення з ОСОБА_4
судового збору скасовано. В іншій
частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог, суд
апеляційної інстанції на підставі
доказів, поданих сторонами, що належним
чином оцінені (ст. 212 ЦПК України),
правильно виходив із відсутності
правових підстав для стягнення спірної
суми з Управління казначейської
служби. Разом з тим, скасовуючи рішення
районного суду в частині стягнення з
позивача на користь держави суми
судового збору, апеляційний суд
правильно виходив з того, що позивач
звернувся до суду із позовними
вимогами пов'язаними з правами дитини -
інваліда, а він сам є представником
цієї дитини.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом апеляційної інстанції норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 16 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С.
Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова