Справа № 203/5987/12
УХВАЛА

іменем
України

27 жовтня 2014 року

місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді: Шевчук Л. П.

при секретарі: Жигаровій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вінниця заяву
ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішення
Вінницького районного суду Вінницької
області від 29.12.2012 року,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Вінницького районного суду
Вінницької області від 29.12.2012 року у
цивільній справі №203/5987/12 заяву ОСОБА_1
про визнання особи недієздатною
задоволено частково. Визнано ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною, зобов’язано
Орган опіки та піклування Вінницької
районної державної адміністрації
призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
опікуна. У визнанні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
недієздатною саме з 08.06.2007 року –
відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду
Вінницької області від 29.05.2013 року
рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 29.12.2012 року
залишено без змін. ОСОБА_2 судове
рішення набуло законної сили 29.05.2013
року після його перегляду Апеляційним
судом Вінницької області.

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького
районного суду Вінницької області із
заявою про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішення
Вінницького районного суду Вінницької
області від 29.12.2012 року, яку 08.09.2014 року
уточнила (а.с.77,78) посилаючись на те, що
Рішенням Вінницького районного суду
Вінницької області від 29.12.2012 року її
сестра ОСОБА_2 визнана недієздатною.
Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 20.06.2013 року вона
призначена опікуном ОСОБА_2 Після того,
як вона була призначена опікуном і
почала розбиратися у справах, вона
дізналась, що її сестра ОСОБА_2 вже
вчинила ряд правочинів, які суперечать
її інтересам. Зокрема, 21.10.2007 року
ОСОБА_2 написала заяву до Вінницької
районної державної нотаріальної
контори в якій відмовилась від
належної їй частки у спадщині, що
залишилась після смерті її чоловіка
ОСОБА_3, який помер 09.05.2007 року на
користь доньки ОСОБА_4, відповідно
фактично позбавила себе житла.
Порушення житлових прав її сестри в
силу того, що вона не розуміла значення
своїх дій і не могла у повній мірі
усвідомлювати їх наслідків, призвело
до значного погіршення психічного
стану, який виник внаслідок
несприятливих житлових умов. Вона як
опікун ОСОБА_2 звернулася із заявою до
КЗ «Вінницька обласна
психоневрологічна лікарня ім. О.І.
Ющенка» про те, з якого часу ОСОБА_2
встановлювався діагноз шизофренія.
Згідно відповіді КЗ «Вінницька обласна
психоневрологічна лікарня ім. О.І.
Ющенка» від 24.01.2014 року ОСОБА_2
встановлювався діагноз: «шизофренія,
параноїдна форма» з 1990 року. ОСОБА_2
обставина не була і не могла бути
відома заявнику на день винесення
рішення, а стала відома лише після
призначення її опікуном.

Заявник вважає, що інформація з
відповіді КЗ «Вінницька обласна
психоневрологічна лікарня ім. О.І.
Ющенка» від 24.01.2014 року є нововиявленою
обставиною і має істотне значення для
правильного вирішення справи, оскільки
визначення часу з якого ОСОБА_2 є
недієздатною впливає на її права і
тягне за собою певні правові наслідки.
Просила скасувати рішення Вінницького
районного суду Вінницької області від
29.12.2012 року та призначити справу до
розгляду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_5 підтримали заяву
про перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення Вінницького
районного суду Вінницької області від
29.12.2012 року в повному обсязі з підстав,
викладених в ній, просили її
задовольнити.

Представник Органу опіки та піклування
Вінницької районної державної
адміністрації ОСОБА_6 в судовому
засіданні щодо задоволення заяви не
заперечувала.

Суд, дослідивши матеріали даної заяви,
оглянувши матеріали цивільної справи
№203/5987/12, врахувавши думку осіб, які
беруть участь у справі, дійшов
наступного висновку.

Судом встановлено, що рішення
Вінницького районного суду Вінницької
області від 29.12.2012 року набуло законної
сили після його перегляду Апеляційним
судом Вінницької області.

З відповіді КЗ «Вінницька обласна
психоневрологічна лікарня ім. О.І.
Ющенка» від 24.01.2014 року вбачається, що
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає в
ІНФОРМАЦІЯ_3 3 1990 року по 2013 рік
встановлювався діагноз: «Шизофренія,
параноїдна форма». Амбулаторної карти
за 2007 рік з записами амбулаторного
прийому немає.

З огляду цивільної справи №203/5987/12, а
саме з тексту заяви ОСОБА_1 про
визнання особи недієздатною
вбачається, що заявник просить визнати
ОСОБА_2 недієздатною з 08.06.2007 року.
Однак, рішенням Вінницького районного
суду Вінницької області від 29.12.2012 року
в цій частині заявнику відмовлено,
оскільки, як зазначено у мотивувальній
частині даного рішення, висновок
експертів з психіатрії не утримує
зазначення, що стан недієздатності
наступив саме з 08.06.2007 року.

Судом досліджено, надані представником
заявника ОСОБА_5, відповідь КЗ
«Вінницька обласна психоневрологічна
лікарня ім. О.І. Ющенка» від 24.09.2014 року з
копією витягу із карти хворого денного
стаціонару, з яких вбачається, що
ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному
лікуванні та в денному стаціонарі з
30.04.1986 року по 17.12.2013 року з зазначенням
періодів перебування та діагнозом.

Однак, з акту №6-п амбулаторної судово
– психіатричної експертизи від 19.01.2012
року, який міститься в матеріалах
цивільної справи №203/5987/12 та який був
доданий заявником ОСОБА_1 до матеріалів
даної справи 26.02.2013 року і який був
покладений в основу судового рішення
по даній справі (а.с. 46, 47 цивільної
справи №203/5987/12), вбачається, що за
даними архіву Вінницької обласної
психоневрологічної лікарні ім. акад.
ОСОБА_7 ОСОБА_2 неодноразово – з 30.04.1986
року по 27.06.1986 року, з 18.04.1989 року по
18.05.1989 року, з 14.06.1989 року по 08.08.1989 року, з
04.03.1990 року по 20.03.1990 року, з 04.09.1990 року
по 02.10.1990 року, з 30.05.1991 року по 03.07.1991
року, з 14.11.1991 року по 24.12.1991 року, з 31.03.1992
року по 12.05.1992 року, з 07.09.1992 року по
24.10.1992 року, з 31.03.1993 року по 11.05.1993 року, з
01.09.2011 року по 07.11.2011 року з 08.11.2011 року по
02.12.2011 року перебувала на стаціонарному
обстеженні та лікуванні у зв’язку із
анресивністю, пониженим настроєм, з
маячними ідеями впливу, відношення,
гріховності, галюцинаціями. Лікарями
психіатрами встановлювалися діагнози:
гостра параноїдна реакція; астено –
субдепресивний стан; реактивний
синдром, параноїчний синдром;
шизофренія, параноїдна форма,
приступоподібний тип перебігу;
шизофренія, параноїдна форма,
безперервний тип перебігу (медкарти
стаціонарного хворого №4778, 4354, 6494, 2443,
5420, 10840, 2958, 8544, 3387, 8773, 1004).

З огляду на викладене, судом
встановлено, що заявнику ОСОБА_1
обставини, на які вона посилається у
своїй заяві, як на нововиявлені, а саме
те, що ОСОБА_2 встановлювався діагноз:
«шизофренія, параноїдна форма» з 1990
року, існували на час ухвалення
судового рішення та були їй відомі на
час ухвалення судового рішення, про що
свідчить акт №6-п амбулаторної судово
– психіатричної експертизи від 19.01.2012
року.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК
України підставами для перегляду
рішення, ухвали чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами є:
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 30 березня 2012 року “Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами”
нововиявлені обставини – це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до нововиявлених
обставин (ч.2 ст. 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК
є те, що вони існували на час розгляду
справи; ці обставини не могли бути
відомі заявникові на час розгляду
справи; вони входять до предмета
доказування у справі та можуть
вплинути на висновки суду про права та
обов'язки осіб, які беруть участь у
справі.

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв’язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Відповідь КЗ «Вінницька обласна
психоневрологічна лікарня ім. О.І.
Ющенка» від 24.01.2014 року, не є
нововиявленою обставиною в розумінні
статті 361 ЦПК України, оскільки вказана
відповідь не спростовує факти,
покладені в основу рішення Вінницького
районного суду Вінницької області від
29.12.2012 року та не впливає на висновок
суду під час його ухвалення.

За таких обставин, суд, розглянувши
дану заяву, оцінивши докази в їх
сукупності, врахувавши те, що заявнику
ОСОБА_1 на час винесення рішення було
відомо про психічне захворювання
ОСОБА_2 з 1990 року, дійшов висновку, що
заявник не навів істотних для справи
обставин, які не були і не могли бути
відомі їй на момент розгляду справи в
суді, тому заява про перегляд рішення у
зв’язку із нововиявленими обставинами
підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 361, 365 ЦПК України, суд
–

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішення
Вінницького районного суду Вінницької
області від 29.12.2012 року – залишити без
задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Вінницької області
протягом п’яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя:

Л.П. Шевчук