Справа № 496/655/14-ц
Провадження 2/496/703/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02.10.2014 року
Біляївський районний суд

Одеської області

в складі: головуючого судді -
Крачкової С.В.

при секретарі -
Гайдейчук К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Біляївка
питання про постановлення додаткового
рішення по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Промінь» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, невиплаченої при
звільненні працівника, стягнення
витрат, понесених під час виконання
службових обов'язків, стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, стягнення витрат на
правову допомогу та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

Рішенням суду від 21.08.2014 року були
задоволені позовні вимоги ОСОБА_1
і з ТОВ «Промінь» було стягнуто на
користь позивача заборгованість по
заробітній платі - 10 521 грн. 09 коп.,
витрати, понесені під час виконання
службових обов'язків - 20 513 грн. 80 коп.,
середній заробіток за час затримки
розрахунку - 55 909 грн., витрати на
правову допомогу - 3 897 грн. 60 коп. та
моральну шкоду - 7 000 грн., а всього 97 841
грн. 49 коп., а також стягнуто на користь
держави судовий збір в сумі 978 грн. 41
коп..

Але судом не вирішено питання стосовно
позовних вимог про стягнення з
відповідача грошової компенсації за
невикористану відпустку в сумі 1 409 грн.
04 коп. які ним були заявлені в уточненій
позовній заяві ( а.с. 68-72).

В судове засідання представник
позивача не з'явився, але подав до суду
заяву, в якій просив розглянути справу
у його відсутність.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином повідомлявся про день розгляду
заяви, про що свідчить поштове
повідомлення про отримання ним
повістки 26.09.2014 року.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає необхідним постановити
додаткове рішення.

В положеннях п.1 ч.1 ст. 220 ЦК України
передбачено, що додаткове рішення може
бути постановлено стосовно якої небудь
позовної вимоги, з приводу якої сторони
подавали докази і давали пояснення.

В судовому засіданні при розгляді
вказаної справи було встановлено, що
позивач працював у відповідача
комерційним директором з 16.05.2011 року і
був звільнений з займаної посади
наказом №3 від 25.01.2012 року.

Згідно ч.1 ст. 83 КЗпП України та ч.1 ст. 24
Закону України «Про відпустки» від
15.11.1996 року у разі звільнення
працівника йому виплачується грошова
компенсація за всі не використані ним
дні щорічної відпустки, а також
додаткової відпустки працівникам, які
мають дітей, а в ст.. 10 вказаного Закону
зазначено, що право на щорічну
відпустку настає після шести місяців
безперервної роботи на даному
підприємстві. З матеріалів справи
вбачається, що позивач працював у
відповідача більше 8 місяців, тобто має
право на отримання грошової
компенсації за невикористану
відпустку в зв'язку зі звільненням з
роботи. При цьому суд виходить з того,
що відповідачем не надано доказів
повного розрахунку з позивачем, в тому
числі і щодо виплати цієї грошової
компенсації.

При розрахунку грошової компенсації
суд вважає необхідним виходити з
положень ст. 10 «Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою КМ України
№100 від 8.02.1995 року.

Таким чином, сумарний заробіток
позивача за розрахунковий період
складає 12 387 грн. 84 коп., врахуванню
підлягає 211 календарних днів цього
періоду, середньоденна заробітна
плата при цьому складає 58 грн. 71 коп., а
тому стягненню з відповідача підлягає
грошова компенсація в сумі 1 409 грн. 04
коп. ( 58,71 грн. х 24).

Керуючись ст.220 ЦПК України ст.. 83 КЗпП
України, суд,

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ТОВ «Промінь» на користь
ОСОБА_1 грошову компенсацію за
невикористану відпустку в сумі 1 409 грн.
04 коп..

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 діб до
Одеського апеляційного суду через
Біляївський районний суд.

Суддя
С.В. Крачкова