АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8348/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Твердохліб А. В. Доповідач -
Глущенко Н.Г. Категорія 19/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

15 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна
О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря
- Біленької О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Синельніковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20 серпня 2014 року про
повернення за непідсудністю позовної
заяви ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю лізингової компанії
«Автофінанс» про визнання недійсним
договору фінансового лізингу та
стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Синельніковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області 20.08.2014 року, на підставі ст. ст.
109,115,121 ЦПК України, повернено ОСОБА_2 за
непідсудністю його позов до ТОВ ЛК
«Автофінанс» про визнання недійсним
договору фінансового лізингу та
стягнення коштів для подання до
належного суду / а. с. 3 /.

З цією ухвалою не погодився позивач
ОСОБА_2, який через свого представника
ОСОБА_3, подав на неї апеляційну скаргу,
де просить скасувати ухвалу,
посилаючись на те, що вона постановлена
з порушенням норм процесуального
права / а. с. 6-7 /.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу
необхідно задовольнити, а ухвалу суду -
скасувати, з наступних підстав.

Повертаючи вище зазначену позовну
заяву суд першої інстанції посилався
на те, що позовна заява ОСОБА_2
непідсудна Синельніковському
міськрайонному суду Дніпропетровської
області, але з таким висновком суду
погодитися не можна, оскільки він не
відповідає матеріалам позовної заяви
та вимогам матеріального і
процесуального права.

З матеріалів позовної заяви
вбачається, що в серпні 2014 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позов до ТОВ ЛК
«Автофінанс» про визнання недійсним
договору фінансового лізингу та
стягнення коштів.

Згідно ЗУ «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг» від 12.07.2001 року №
2646-Ш (з послідуючими змінами та
доповненнями) до фінансових послуг
відноситься фінансовий лізинг, а
лізингові компанії відносяться до
фінансових установ, що не прийняв до
уваги суд першої інстанції
постановляючи ухвалу від 20.08.2014 року, як
і не прийняв до уваги роз'яснення
Верховного Суду України, які викладені
в п. 2 постанови Пленуму «Про практику
розгляду цивільних справ за позовами
про захист прав споживачів» № 5 від
12.04.1996 року (з послідуючими змінами та
доповненнями), про те, що до відносин,
які регулюються і ЗУ «Про захист прав
споживачів», відносяться відносини,
які виникають зокрема і з договорів про
надання фінансових послуг. Крім того, в
п. 5 зазначеної постанови Пленуму,
Верховний Суд України роз'яснив, що
відповідно до ст. 24 ЗУ «Про захист прав
споживачів», - споживачі за власним
вибором звертаються до суду за місцем
свого проживання, або за місцем
знаходження відповідача, або за місцем
заподіяння шкоди, або за місцем
виконання договору і жоден із цих судів
не вправі відмовити у прийнятті
позовної заяви або передати її до
іншого суду з мотивів непідсудності.

Стаття 110 ЦПК України передбачає
підсудність справ за вибором позивача.

Як було вище зазначено, що
підтверджується матеріалами позовної
заяви, ОСОБА_2 звернувся до
Синельніковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області з позовом
про визнання недійсним договору
фінансового лізингу та стягнення
коштів - за місцем свого проживання,
оскільки він зареєстрований по
АДРЕСА_1, що згідно адміністративно-
територіального поділу відноситься до
Синельниківського району.

Згідно ч. 5 ст. 110 ЦПК України - позови про
захист прав споживачів можуть
пред'являтися також за зареєстрованим
місцем проживання чи перебування
споживача або за місцем заподіяння
шкоди чи виконання договору.

Отже, у суду першої інстанції 20.08.2014
року не було жодних правових підстав
для постановлення ухвали про
повернення позову ОСОБА_2 за
непідсудністю.

За таких обставин, ухвала суду від
20.08.2014 року не може залишатись в силі і
підлягає скасуванню з направленням
матеріалів позовної заяви до суду
першої інстанції

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Синельніковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20 серпня 2014 року про
повернення позовної заяви ОСОБА_2 за
непідсудністю - скасувати, матеріали
позовної заяви повернути до того ж суду
для вирішення питання щодо
відповідності позову вимогам ст. ст.
119,120 ЦПК України та можливості
відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ: