Справа № 464/8988/14-ц
пр.№ 2/464/1931/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2014 року

Сихівський
районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді
Дулебка Н.І.

при секретарі
Кріль Х.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання
дозволу на виїзд неповнолітньої дитини
за кордон без згоди батька,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з
позовом до ОСОБА_2, в якому просить
надати дозвіл на виїзд неповнолітньої
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без згоди
батька ОСОБА_2, а також дозволити їй, без
згоди батька, оформляти документи
дитині для тимчасового виїзду або
супроводу неповнолітньої за кордон до
досягнення 16-річного віку.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що вона з
відповідачем перебувала у
зареєстрованому шлюбі, який розірвано
18.02.2011 року. У шлюбі у них народилась
донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З часу
розірвання шлюбу відповідач не бере
участі у вихованні дитини, зовсім не
цікавиться її здоров'ям та навчанням,
матеріально не допомагає. Дитина часто
хворіє застудними захворюваннями, для
лікування та профілактики яких, лікарі
рекомендують періодично перебувати на
морі. Батько дитини чинить перешкоди у
здійсненні нею заходів для покращення
здоров'я дитини, її фізичного,
духовного та морального розвитку, а
саме не надає дозволу на виготовлення
окремого проїзного документу та її
виїзд за межі України. Вважає, що такі
дії відповідача завдають істотної
шкоди інтересам доньки, що порушує її
права, а також такі дії вказують на
зловживання ОСОБА_2 батьківськими
обов'язками.

В судове засідання позивач не
з'явилась, подала до суду заяву, в якій
просить розглядати справу у її
відсутності, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі, просить такі
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, причин своєї неявки не
повідомив, належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи.

Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло повідомлення про причини
неявки або якщо зазначені ним причини
визнані неповажними, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши дійсні обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перебували у зареєстрованих
шлюбних відносинах, проте 18.02.2011 року
шлюб розірвано. Вказане стверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу
НОМЕР_1, актовий запис №14, виданим
Сихівським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Львівського управління юстиції /а.с.6/.

Згідно із свідоцтвом про
народження НОМЕР_2, актовий запис № 1174,
виданим міським відділом реєстрації
актів громадянського стану
Львівського обласного управління
юстиції 12.03.2003 року, ОСОБА_3 народилась
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, її батьком є ОСОБА_2, а
матір'ю - ОСОБА_1 /а.с 5/.

Як вбачається з довідки форми 2 №
1100, виданої 25.08.2014 р. АОСББ «Сихівчани»,
позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає
та зареєстрована разом з
неповнолітньою донькою ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.3/.

Відповідно до вимог ст. 7 Сімейного
кодексу України, дитина має бути
забезпечена можливістю здійснення її
прав, які встановлені Конституцією
України, Конвенцією про права дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27
Конвенції про права дитини від 20.11.1989
року, ратифікованої 27.02.1991року,
держави-учасниці визнають право кожної
дитини на рівень життя, необхідний для
фізичного, розумового, духовного,
морального і соціального розвитку
дитини. Батьки несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України,
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток.

Статтею 141 Сімейного кодексу України
передбачено, що мати, батько мають
рівні права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того, чи перебували вони
у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між
батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч.1 ст. 155 Сімейного кодексу
України, здійснення батьками своїх
прав та виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного
кодексу України, батьківські права не
можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 313
Цивільного кодексу України, фізична
особа, яка не досягла шістнадцяти
років, має право на виїзд за межі
України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Відповідно до змісту пункту 21
Постанови Кабінету Міністрів України
№57 від 27.01.1995 р. «Про затвердження
Правил перетинання державного кордону
громадянами України», виїзд за межі
України громадян, які не досягли
16-річного віку, у супроводі одного із
батьків здійснюється за рішенням суду
про надання дозволу на виїзд за межі
України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзд в
Україну громадян України» за
відсутності згоди одного з батьків,
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Згідно п.п. 17, 18 "Правил оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документу дитини", в редакції,
затвердженій Постановою Кабінету
Міністрів України від 24.03.2004 року № 380,
проїзний документ дитини, за наявності
заперечень одного з батьків, може бути
оформлений на підставі рішення суду.
Відомості про дітей, які їдуть за
кордон разом з батьками (законними
представниками), вписуються в паспорт
батьків чи одного з батьків (законних
представників) на підставі заяви
громадянина, у чий паспорт вписуються
діти.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
відповідач не з'явився та не
обґрунтував своєї відмови у наданні
згоди на виїзд дитини за кордон в
супроводі матері. Крім цього, судом
встановлено, що відповідач ОСОБА_2
неналежно виконує свої батьківські
обов'язки щодо матеріального
забезпечення дитини, про що свідчить
розрахунок заборгованості по
аліментах Сихівського ВДВС
Львівського МУЮ від 13.01.2014 р.,
відповідно до якого станом на 26.08.2014 р.
така заборгованість становить 4 500 грн.
/а.с.4/.

Враховуючи те, що виїзд дитини за
кордон з метою відпочинку та
оздоровлення відповідає її інтересам,
сприятиме фізичному та моральному
розвитку, а також те, що отримати дозвіл
на виготовлення проїзного документа
дитини для виїзду за кордон та дозвіл
на виїзд за межі України в позасудовому
порядку у позивача немає можливості,
позов необхідно задовольнити.

На підставі ст. 313 ЦК України, ст. ст. 7, 141,
150, 155 Сімейного кодексу України,
Європейської Конвенції "Про права
дитини" від 20.11.1989 року, ратифікованої
27.02.1991року, Постанови Кабінету
Міністрів України №57 від 27.01.1995 р. «Про
затвердження Правил перетинання
державного кордону громадянами
України», "Правил оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документу
дитини", в редакції, затвердженій
Постановою Кабінету Міністрів України
від 24.03.2004 року № 380 та керуючись ст. ст.
10, 11, 57, 60, 209, 213 - 215, 224-229 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и
в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про надання дозволу на виїзд
неповнолітньої дитини за кордон без
згоди батька задовольнити.

Надати дозвіл на виготовлення проїзних
документів для виїзду за кордон
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без
згоди батька ОСОБА_2 до досягнення
ОСОБА_3 шістнадцятирічного віку, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Надати дозвіл на тимчасові виїзди
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
межі України без згоди та супроводу
батька ОСОБА_2, в супроводі матері
ОСОБА_1, до досягнення дитиною ОСОБА_3
шістнадцятирічного віку, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 243, 60
грн. судового збору.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача про його
перегляд, поданою протягом десяти днів
з дня отримання копії вказаного
рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий
Дулебко Н.І.