Справа № 204/8814/13-ц
Провадження № 2/204/589/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Дубіжанської Т.О.

при секретарі
Сорокіній А.С.

за участю представника
позивачки ОСОБА_1

за участю представника
відповідача Дяченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за позовною заявою ОСОБА_3 до
Дніпропетровської міської ради про
визнання права власності на квартиру в
порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2013 року позивачка
звернулась до суду з позовною заявою до
Дніпропетровської міської ради, в якій
просила суд визнати за нею право
власності в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_4, що
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на квартиру
АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних
вимог позивачка зазначила, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті ОСОБА_4
відкрилася спадщина, до складу якої
входить квартира АДРЕСА_1. 16 грудня 2010
року за життя ОСОБА_4 остання склала
заповіт, який було посвідчено
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 за
реєстровим номером 5196. Спадкоємцем
була призначена позивачка, яка після
смерті ОСОБА_4 своєчасно прийняла
спадщину, подавши письмову заяву про
прийняття спадщини приватному
нотаріусу Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 Для
отримання свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно позивач
надала нотаріусу всі необхідні
документи, окрім правовстановлюючого
документу щодо належності майна
спадкодавцеві, який було втрачено. З
урахуванням відсутності
правовстановлюючого документу,
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
надала позивачу постанову про відмову
у вчиненні нотаріальної дії від 19
листопада 2013 року та роз'яснила про
судовий порядок визнання права
власності на майно у порядку
спадкування. Крім того, під час збору
документів для оформлення свідоцтва
про право на спадщину позивач з'ясував,
що ОСОБА_4 не здійснювала державну
реєстрацію права власності на частки
квартири, які прийняла у спадщину після
смерті членів її сім'ї. Так, ІНФОРМАЦІЯ_2
помер ОСОБА_6, спадкоємцем якого за
законом була його дружина ОСОБА_4, яка
на момент його смерті постійно
проживала з ним у квартирі АДРЕСА_1, а
отже вважається такою що прийняла
спадщину на 1/3 частку квартири,
власником якої був ОСОБА_6 Також,
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7, спадкоємцем
якого за законом була його мати ОСОБА_4,
яка на момент його смерті постійно
проживала з ним у квартирі АДРЕСА_1, а
отже вважається такою що прийняла
спадщину на 1/3 частку квартири,
власником якої був ОСОБА_7 Таким чином,
ОСОБА_4, набувши після смерті ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 у спадщину частки квартири
АДРЕСА_1, що належали померлим, стала
єдиним власником зазначеної квартири.
Однак, ОСОБА_3 не змогла надати
нотаріусу первинний
правовстановлюючий документ щодо
належності майна ОСОБА_4, у зв'язку з
чим, позивачка була змушена звернутися
з позовною заявою до суду для визнання
за нею права власності на квартиру
АДРЕСА_1 у порядку спадкування за
заповітом.

У судовому засіданні представник
позивачки позовні вимоги підтримала та
просила задовольнити їх в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог та просив
суд відмовити у задоволенні позовної
заяви.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
право власності на квартиру АДРЕСА_1
зареєстровано на підставі свідоцтва
про право власності від 08.09.1999 року,
виданого АТ «Дніпропетровським
трубним заводом» згідно з
розпорядженняв № 985 за ОСОБА_4 1/3
частина, за ОСОБА_7 1/3 частина, за ОСОБА_6
1/3 частина. ОСОБА_7 є сином померлої
ОСОБА_4, що підтверджується копією
свідоцтва про народження (а.с.50 ). ОСОБА_6
був чоловіком ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу від 22.04.1981 року (а.с. 78).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 ЦК України, він не
заявив про відмову від неї.

Згідно вимог ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини. Заява про
прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6 (а.с. 9) Після
його смерті відкрилася спадщина. Його
дружина ОСОБА_4 звернулася з заявою до
3-ї Дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини (а.с. 69). Таким чином
суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4
прийняла спадщину після померлого
чоловіка. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 -
син ОСОБА_4 Після його смерті також
відкрилася спадщина. В нотаріальну
контору ОСОБА_4 після смерті сина не
зверталася, але оскільки проживала на
час смерті разом із сином, то
відповідно до ст. 1268 ЦК України
вважається такою що прийняла спадщину.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

16 грудня 2010 року ОСОБА_4 було складено
заповіт, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_5,
відповідно до якого остання заповіла
ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.41).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що
підтверджує свідоцтво про смерть,
видане 31 липня 2012 року (а.с.7). Після
смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина. 21
серпня 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_5 з
заявою прийняття спадщини у вигляді
квартири АДРЕСА_1 (а.с.10).

Постановою приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 від 19
листопада 2013 року ОСОБА_3 відмовлено у
видачі свідоцтва про право власності
на спадщину за заповітом на майно, що
залишилось після смерті ОСОБА_4,
оскільки спадкоємцем не подано
документів, що підтверджують право
власності ОСОБА_4 на майно (а.с.17).

В позовній заяві ОСОБА_3 вказала, що
документи, які підтверджують право
власності ОСОБА_9 на вищезазначену
квартиру втрачені. Крім того, ОСОБА_3
вказала, що під час збору документів
для оформлення свідоцтва про право на
спадщину з'ясувалося, що ОСОБА_4 не
здійснила державну реєстрацію права
власності на частки вищезазначеної
квартири після смерті членів своєї
сім'ї - ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№ 7 роз'яснюється, що свідоцтво про
право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Згідно інформаційного листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» звертається увага на те,
що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.
1296 ЦК відсутність свідоцтва про право
на спадщину не позбавляє спадкоємця
права на спадщину. Статтею 1297 ЦК
встановлено обов'язок спадкоємця
звернутися за свідоцтвом про право на
спадщину на нерухоме майно. Проте
нормами цієї статті, так само як й
іншими нормами цивільного права, не
визначено правових наслідків
недотримання такого обов'язку у виді
втрати права на спадщину. Виникнення у
спадкоємця права на спадщину, яке
пов'язується з її прийняттям, як
майнового права зумовлює входження
права на неї до складу спадщини після
смерті спадкоємця, який не одержав
свідоцтва про право на спадщину (статті
1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної
реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Таким чином, у зв'язку з відсутністю
умов для одержання позивачкою в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом, суд
вважає можливим визнати у порядку
спадкування за заповітом за ОСОБА_3
право власності на спірну квартиру.

На підставі викладеного і керуючись ст.
ст. 1220, 1223, 1233, 1235 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.
ст. 10, 57- 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до
Дніпропетровської міської ради про
визнання права власності на квартиру в
порядку спадкування за заповітом -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 у порядку
спадкування за заповітом право
власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 61,8 кв.м, житловою
площею 39,6 кв.м, яка складається з: 1 -
коридор площею 9,1 кв.м, 2 - санвузол
площею 3,9 кв.м, 3 - кухня площею 8,5 кв.м, 4 -
житлова кімната площею 17,8 кв.м, 5-
житлова кімната площею 21,8 кв.м, І -
балком площею 0,7 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Т.О.
Дубіжанська