РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року

смт Нова Водолага

Нововодолазький районний суд
Харківської області у складі:

Головуючого судді Л.А. Марюхни

при секретарі З.О. Атанасовій

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
договору купівлі-продажу дійсним

ВСТАНОВИВ:

В Нововодолазький районний суд
Харківської області звернувся з
позовом ОСОБА_2, в якому просив визнати
дійсним договір купівлі-продажу
сертифікату на право на земельну
частку (пай), укладений 15 жовтня 1996 року
між ним та ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в зв'язку з тим, що
сторонами за договором купівлі-продажу
фактично були виконані всі умови
договору, але не відбулося нотаріальне
посвідчення договору, а також визнати
за позивачем право на земельну частку
(пай), яка була предметом договору.

В судове засідання сторони не
з'явилися. Позивач, ОСОБА_2, надав до
суду заяву, в якій просив суд
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, слухання справи провести без
його участі.

Відповідач по справі, ОСОБА_3, надав до
суду заяву, в якій попросив справу
розглядати без його участі, зазначив
про визнання позовних вимог в повному
обсязі та просив суд задовольнити
позов.

Відповідач по справі, ОСОБА_4, в
наданій до суду заяві, зазначив про
визнання позовних вимог в повному
обсязі та просив суд задовольнити
позов та слухання справи провести буз
його участі.

Суд, розглянув заяви позивача та
відповідачів по справі, перевірив
матеріали справи, надані докази,
вважає, що позов є обґрунтованим, та
підлягає задоволенню за наступних
підстав.

В ході судового розгляду встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

ОСОБА_5 відповідно до сертифікату на
право на земельну частку /пай/ серія ХР
№ 020036, виданого 01 серпня 1996 року на
підставі рішення Нововодолазької
райдержадміністрації від 18 червня 1996
року № 302 , належало право на земельну
частку /пай/ у землі, яка перебуває у
колективній власності КСП ,,Колос,,
розміром 5,1 в умовних кадастрових
гектарах без визначення меж цієї
частки в натурі /на місцевості/.

Судом встановлено, 15.10.1996 року між
ОСОБА_5 та позивачем, ОСОБА_2, було
укладено договір купівлі-продажу
сертифікату на право на земельну
частку (пай), розміром 5.1 в умовних
кадастрових гектарів без визначення
меж цієї частки в натурі, яка перебуває
у колективній власності КСП «Колос».
Підписанням договору купівлі-продажу
між сторонами було досягнуто згоди з
усіх істотних умов.

Суд зазначає, на виконання умов
договору, позивач передав ОСОБА_5
грошові кошти в сумі 20 000 (двадцять
тисяч) гривень, а ОСОБА_5 передала
позивачу сертифікат на право на
земельну частку (пай) серії ХР №020036,
виданий на підставі рішення
Нововодолазької районної державної
адміністрації від 18 червня 1996 року № 302,
зареєстрований 01 серпня 1996 року в Книзі
реєстрації сертифікатів на право на
земельну частку (пай) за №365.
Відповідно до умов вказаного договору
ОСОБА_5 зобов'язувалась зареєструвати
його, у встановленому законом порядку,
у нотаріуса, в місячний строк, з моменту
підписання.

Суд зазначає, позивач, ОСОБА_2,
неодноразово звертався до ОСОБА_5 з
проханням у встановленому законом
порядку зареєструвати договір
купівлі-продажу у нотаріальній
конторі, але остання постійно
переносила дату візиту до нотаріуса,
посилаючись на погане самопочуття, а
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 померла, що
підтверджується свідоцтвом про
смерть, серія НОМЕР_1, виданим відділом
реєстрації актів громадянського стану
Нововодолазького районного управління
юстиції Харківської області 20 січня 2000
року, актовий запис № 19.

Згідно до ст.224, 225 ЦК УРСР (в ред. 1963р.)
за договором купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.
Право продажу майна, крім випадків
примусового продажу, належить
власникові.

Судом встановлено, позивач придбав
право на земельну частку /пай/ розміром
5,1 в умовних кадастрових гектарах у
ОСОБА_5 відповідно до діючого на той час
законодавства, а саме: Указу Президента
України №666/94 від 10.11.1994 року «Про
невідкладні заходи щодо прискорення
земельної реформи у сфері
сільськогосподарського виробництва»,
ст. 3 якого визначала, що право на
земельну частку (пай) може бути обєктом
купівлі-продажу, дарування, міни,
успадкування, застави.

Відповідно до ст. 6 ЗК України (в
редакції що діяла на момент виникнення
правовідносин) громадяни України
набувають права власності на земельні
ділянки у разі: купівлі-продажу,
дарування, та обміну.

Відповідно до чинного на час
виникнення спірних правовідносин
Порядку посвідчення договорів
відчуження земельних ділянок,
затвердженого спільним наказом
Міністерства юстиції України та
Державного комітету України по
земельних ресурсах №14/5/48 від 06.06.1996
року, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 24.06.1996 року за №324/1349
(втратив чинність на підставі наказу
Міністерства юстиції України №84/5/232
від 08.08.2005 року) - громадяни мають право
продавати або іншими способами
відчужувати (заповідати, дарувати,
обмінювати) без зміни цільового
призначення земельні ділянки, а також
право на земельну частку (пай),
посвідчене сертифікатом (п.2.2.); договір
відчуження земельної ділянки
посвідчується в нотаріальному порядку
(п.2.3.).

Суд зазначає, за таких обставин, коли
позивач передав гроші за куплене ним
право на земельну частку /пай/, а ОСОБА_5
передала йому сертифікат на право на
земельну частку (пай), то на підставі ст.
ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на
час домовленостей і існуючих
правовідносин між сторонами, відбулося
повне виконання договору
купівлі-продажу сертифікату на право
на земельну частку (пай), розміром 5,1
умовних кадастрових гектарів без
визначення меж цієї частки в натурі,
яка перебуває у колективній власності
КСП «Колос». Отже, право власності на
земельну частку /пай/ придбане
позивачем у ОСОБА_5, підлягає захисту
шляхом визнання за ним цього права та
визнання правочину дійсними.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 4 постанови від 28 квітня 1978
року N3 «Про судову практику в справах
про визнання угод недійсними» з
підстав недодержання нотаріальної
форми визнаються недійсними тільки
угоди, які відповідно до чинного
законодавства підлягають
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, зокрема, договори
довічного утримання; застави,
купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо
одна з сторін повністю або частково
виконала угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною. В цьому разі наступне
нотаріальне оформлення угоди не
вимагається.

З наведеного вбачається, що сторонами
за договором купівлі-продажу фактично
виконані всі умови договору, але не
відбулося нотаріальне посвідчення
договору купівлі-продажу.

Відповідно до пункту 17 розділу Х
Перехідних положень ЗК України -
сертифікати на право на земельну
частку (пай), отримані громадянами,
вважаються правовстановлюючими
документами при реалізації ними права
вимоги на відведення земельної частки
(паю) в натурі (на місцевості)
відповідно до законодавства;
сертифікати на право на земельну
частку (пай) є дійсними до виділення
власникам земельних часток (паїв) у
натурі (на місцевості) земельних
ділянок та видачі їм державних актів на
право власності на землю.

З аналізу зазначених норм слідує, що
на право на земельну частку (пай) не
посвідчують майнове право особи, а є
лише правовстановлюючими документами
для набуття особою такого права
відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України. За
своєю юридичною природою право на
земельну частку (пай) є правом на частку
землі із земель колишнього
колективного чи іншого
сільськогосподарського підприємства,
яке отримало землю у колективну
власність. Оскільки місцезнаходження
та межі земельної частки (паю) на
місцевості не визначені, то її розмір
визначається в умовних кадастрових
гектарах. Тому власник сертифікату на
право на земельну частку (пай) мав право
або здійснити її відчуження на
підставах та у випадках, не заборонених
ЗК України до 01 січня 2002 року або ж
вимагати виділення її в натурі у
вигляді земельної ділянки. Після
вказаної дати встановлена заборона на
передачу земельних часток (паїв) в
оренду, а юридичне значення
сертифіката як правовстановлюючого
документа надає власникові земельної
частки (паю) лише право на виділення
частки у натурі. Сертифікати на право
на земельну частку (пай) є дійсними до
виділення земельної частки (паю) в
натурі у вигляді земельної ділянки та
видачі її власникові державного акта
на право приватної власності на землю.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. №
801 «Про затвердження форми сертифіката
на право на земельну частку (пай) і
зразка Книги реєстрації сертифікатів
на право на земельну частку (пай)» право
на земельну частку (пай) може бути
об'єктом купівлі-продажу, дарування,
міни, успадкування, застави. При цьому,
у зв'язку з передачею права на земельну
частку (пай) відповідні зміни, як-то
дані про особу, якій передано право на
земельну частку (прізвище, ім'я, по
батькові громадянина або назва
юридичної особи, місце проживання або
місцезнаходження), підстава передачі
права на земельну частку (договір
купівлі-продажу, дарування, заповіт
тощо) мають бути внесені до сертифіката
відповідною районною державною
адміністрацією, якою видано
сертифікат.

Судом встановлено, відповідно до
довідки № 20 від 01.02.2000 року ОСОБА_5 на
момент смерті проживала з членами
сім'ї, які не є спадкоємцями за законом,
та спадщину фактично не прийняли.
Фактично спадщину після смерті ОСОБА_5
приняла її донька, мати відповідачів по
справі, ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3
року. Факти родинних відносин та факти
прийняття спадщини ОСОБА_7,
відповідачами по справі
підтверджується свідоцтвами про шлюб,
про народження, довідками Просянської
сільської ради, наявними в матеріалах
справи.

З наведених підстав право на земельну
частку /пай/, придбане позивачем за
договором купівлі-продажу, не може
входити до складу спадщини, яку
фактично прийняла після смерті ОСОБА_5
ОСОБА_7, та яку у відповідності до вимог
ЦК України прийняли відповідачі по
справі .

Стаття 41 Конституції України
передбачає, що право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до положень Цивільного
кодексу України, фізична особа має
право мати у своїй власності будь-яке
майно, яке вона придбала внаслідок
правочинів не заборонених законом.

Право власності на землю гарантується
Конституцією України, яке набувається
та здійснюється відповідно до чинного
законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожен
має право на захист своїх прав та
законних інтересів, зокрема шляхом
визнання відповідного права судом.

Судом встановлено, сторонами за
договорами відбулося повне виконання
договору купівлі-продажу сертифікату
на право на земельну частку (пай),
розміром 5,1 умовних кадастрових
гектарів без визначення меж цієї
частки в натурі, яка перебуває у
колективній власності КСП «Колос»,
отже, право власності на земельну
частку /пай/ придбане позивачем у
ОСОБА_5, підлягає захисту шляхом
визнання за ним цього права та визнання
правочину дійсними.

Враховуючи заяви, що надані
відповідачами по справі про визнання
позову та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України,
суд, за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. При цьому суд бере
до уваги ту обставину, що визнання
позову відповідачами по справі є
безумовним і таке визнання не
суперечить закону та не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.
Відповідно до статті 130 ЦПК України
ухвалення у попередньому судовому
засіданні судового рішення у разі
визнання позову, проводиться в порядку,
встановленому ст.ст.174,175 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 15, 57-66, 114, 118-120, 130,
159, 174, 175, ЦПК України, ч. 2 ст. 47, ст.224,225 ЦК
УРСР (в ред. 1963р.), Порядком посвідчення
договорів відчуження земельних
ділянок, затвердженого спільним
наказом Міністерства юстиції України
та Державного комітету України по
земельних ресурсах №14/5/48 від 06.06.1996
року, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 24.06.1996 року за №324/1349,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 28 квітня 1978 року N3 «Про
судову практику в справах про визнання
угод недійсними», Постановою Кабінету
Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. №801
«Про затвердження форми сертифіката на
право на земельну частку (пай) і зразка
Книги реєстрації сертифікатів на право
на земельну частку (пай)», ст.ст. 3, 4, 8, 10,
11, 15, 60, 169, 209,213,214,215,223 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу сертифікату на право
на земельну частку (пай), розміром 5,1
умовних кадастрових гектарів без
визначення меж цієї частки в натурі (на
місцевості), яка перебуває у
колективній власності КСП «Колос»,
серії ХР №020036, виданого на підставі
рішення Нововодолазької районної
державної адміністрації від 18 червня
1996 року № 302, зареєстрованого 01 серпня
1996 року в Книзі реєстрації
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) за №365, укладений 15 жовтня
1996 року між ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
на земельну частку (пай), розміром 5,1 в
умовних кадастрових гектарах без
визначення меж цієї частки в натурі (на
місцевості), яка перебуває у
колективній власності КСП «Колос»,
серії ХР №020036, виданого на підставі
рішення Нововодолазької районної
державної адміністрації від 18 червня
1996 року № 302, зареєстрованого 01 серпня
1996 року в Книзі реєстрації
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) за №365, на ім'я ОСОБА_5.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
в 10-денний строк з дня його
проголошення через Нововодолазький
районний суд Харківської області.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

Марюхна Л.А.