АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/790/4634/14
інстанції - Жмуд Н.М.
Справа № 629/1428/14-ц
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 16» жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Гальянової І.Г., Костенко Т.М.,

при секретарі: Попій Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
представника публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» - ОСОБА_1 на заочне рішення
Лозівського міськрайонного суду
Харківської області від 16 травня 2014
року за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

03 квітня 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
«Приватбанк») звернулося з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що 22 липня 2008 року на підставі
кредитного договору № НАХRFO11321208 ОСОБА_2
отримав кредитні кошти в сумі 1 142,90
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 0,12% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

ОСОБА_2 покладені на нього за кредитним
договором зобов'язання виконано не
було, у зв'язку з чим станом на 27 січня
2014 року виникла заборгованість в
розмірі 27 904,68 грн., де заборгованість
за кредитом становить 1 114,20 грн.,
заборгованість по процентах за
користування кредитом 0,64 грн., пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором 24 984,86 грн., штраф -
фіксована частина 500,00 грн. та процентна
складова 1 304,99 грн.

Зважаючи на зазначене, позивач просив
суд стягнути заборгованість, що
виникла за кредитним договором в
розмірі 27 904,68 грн.

Заочним рішенням Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 16 травня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_2 відмовлено у
зв'язку з пропуском строку позовної
давності.

Не погодившись з висновками суду
першої інстанції представником ПАТ КБ
«Приватбанк» подано апеляційну скаргу,
в якій просить заочне рішення
Лозівського міськрайонного суду
Харківської області від 16 травня 2014
року скасувати, позов задовольнити. При
цьому посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
висновки суду щодо пропущення строку
позовної давності не відповідають
дійсним обставинам по справі та є
необґрунтованими. Судом першої
інстанції не взято до уваги того факту,
що сторони дійшли домовленості про
збільшення строку позовної давності до
п'яти років. Крім того, у суду першої
інстанції відсутні правові підстави
для застосування строку позовної
давності, оскільки сторонами
відповідну заяву про його застосування
подано не було. Також судом не було
взято до уваги факту переривання
строку позовної давності у зв'язку з
визнанням відповідачем боргу шляхом
часткового погашення заборгованості 22
листопада 2010 року.

В суд апеляційної інстанції
представник ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_2 не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином (а. с. 82, 91, 95, 96, 97).

Оскільки сторони неодноразово не
з'являлися в судові засідання, будучи
повідомленими відповідно до ст. 74 ЦПК
України, то колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу за
відсутності сторін.

ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної
скарги заперечував.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором суд першої інстанції виходив
з того, що позивачем пропущено строк
позовної давності звернення до суду з
вказаним позовом.

Причини пропуску строку позивач в
позовній заяві не зазначив, клопотання
про його поновлення не заявляв.

Колегія суддів вважає, що погодитися з
вказаними висновками суду першої
інстанції не можна, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, підтверджується
письмовими доказами та не оспорюється
сторонами, що 22 липня 2008 року між ЗАТ КБ
«Приватбанк», правонаступником якого є
ПАТ «Приватбанк», та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №HAXRFO11321208,
відповідно до умов якого ОСОБА_2
отримав кредит у сумі 1 142,90 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,12% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом,
строк погашення кредиту встановлено до
21 травня 2009 року.

Із заяви позичальника про надання
кредиту вбачається, що невід'ємною
частиною угоди є затверджені банком
Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) (далі - Умови надання
кредиту), з якими відповідач
ознайомлений, що підтверджується його
підписом ( а. с. 8).

Доводи відповідача відносно того, що
йому Умови для ознайомлення
позикодавцем надані не були,
спростовуються вищезазначеною заявою,
з якої вбачається, що відповідачу Умови
були надані в письмовій формі, своїм
підписом він підтвердив факт
ознайомлення та згоду з умовами
кредитування ( а. с. 8).

Відповідно до п.5.5 Умов надання кредиту
термін позовної давності по вимогах
про стягнення кредиту, відсоткам за
користування кредитом, винагороді,
неустойці - пені, штрафам за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років ( а. с. 9 - 13).

Таким чином, при укладенні договору
сторони у письмовій формі домовились
про збільшення строку позовної
давності за кредитним договором до 5
років.

При розгляді справи в суді апеляційної
інстанції представником позивача були
представлені докази, які
підтверджують, що на момент підписання
позичальником анкети заяви діяли
Умови, які були затверджені наказом
голови правління «ПриватБанку» 20
грудня 2007 року, що передбачали строк
позовної давності 5 років ( а. с. 87 - 88).

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

При цьому, ч.1 ст.259 ЦПК України
передбачено, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Таким чином, оскільки позичальник
письмово підтвердив факт ознайомлення
з Умовами про надання кредиту, дав
згоду на кредитування за такими
умовами, то колегія суддів приходить до
висновку, що згода сторін щодо
збільшення строку позовної давності по
кредитному договору до 5 років є
законною.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
24 вересня 2014 року по справі № 6-144цс 14,
яка відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України
є обов'язковою для всіх судів України з
мотиву застосування одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах.

За правилами ст.253 ЦК України перебіг
строку позовної давності починається з
наступного дня відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Оскільки по вказаному договору строк
погашення позикодавцем кредиту
закінчився 21 травня 2009 року ( а. с. 8), то
перебіг строку позовної давності
починається з 22 травня 2009 року.

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості 03
квітня 2014 року ( а. с. 2), тобто в межах
п'ятирічного строку позовної давності.

Окрім того, з матеріалів справи
вбачається, що 22 листопада 2010 року
відповідачем була частково погашена
заборгованість по кредитному договору,
що свідчить про переривання строку
позовної давності.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції щодо пропуску позивачем
строку позовної давності не
відповідають обставинам справи, судом
порушені норми матеріального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

На підставі пунктів 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України колегія суддів скасовує
зазначене рішення суду та ухвалює нове
рішення.

При ухваленні нового рішення колегія
суддів виходить з того, що відповідно
представленого позивачем розрахунку
заборгованість ОСОБА_2 за кредитним
договором складає 27 904 грн. 68 коп. (а. с. 5
-6). З якої, заборгованість по кредиту - 1
114, 20 грн., по відсоткам - 0, 64грн., з пені -
24 984, 86 грн., штраф (фіксована частина) -
500, 00 грн., штраф ( відсоток від суми
заборгованості) - 1 304, 98 грн.

Відповідачем розрахунок суми
заборгованості не оскаржується.

Разом з тим, з вказаного розрахунку
вбачається, що розмір пені та штрафних
санкцій значно перевищують суму боргу
по кредитному договору, у зв'язку з чим,
вважає, що вони не підлягають стягненню
( а. с. 5 -6).

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Оскільки заборгованість відповідача
за кредитним договором складає 1 114,20
грн., то розмір нарахованої пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором становить 24 984, 86 грн., що
значно перевищує суму боргу за
кредитним договором, у зв'язку з чим,
колегія суддів вважає за можливе
зменшити суму пені до 1 000, 00грн.

Таким чином, підлягає стягненню з
ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 3 919, 82 грн. ( 1 114,20 грн. -
заборгованість за кредитом; 0,64 грн. -
заборгованість за відсотками; 1 000,00 грн.
- пеня; 500,00 грн. - штраф (фіксована
частина); 1 304,98 грн. - штраф (відсоток від
заборгованості).

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 253, 257, 259, 551, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст.
303, 304, п.2 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.316,
ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» - ОСОБА_1
- задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 16 травня
2014 року - скасувати.

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на
користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором в сумі 3 919, 82 грн. (
три тисячі дев'ятсот дев'ятнадцять
гривень вісімдесят дві копійки, де 1 114,20
грн. - заборгованість за кредитом; 0,64
грн. - заборгованість за відсотками; 1
000,00 грн. - пеня; 500,00 грн. - штраф
(фіксована частина); 1 304,98 грн. - штраф
(відсоток від заборгованості).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» судовий
збір в сумі 243, 60 грн.

У задоволенні інших позовних вимог
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -
відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: