Справа № 335/4605/14-ц 2/335/1337/2014 Р І Ш
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2014 року
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя у складі головуючого судді
Крамаренко І.А., при секретарі
Корягіній Ю.С., за участю представника
позивача Панченко І.О., прокурора Богач
С.О., розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Запоріжжя
цивільну справу за позовом органу
опіки та піклування районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Оржонікідзевському району до
ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
прав, в якому зазначив, що вважає за
доцільне позбавити гр. ОСОБА_2
батьківських прав по відношенню до
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
У судовому засіданні представник
позивача Панченко І.О. позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просить
Відповідачка ОСОБА_2 у судовому
засіданні заперечувала проти
позбавлення її батьківських прав та
просить відмовити у задоволенні
Прокурор прокуратури
Орджонікідзевського району м.
Запоріжжя у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та просить їх задовольнити.
Заслухавши пояснення сторін, свідка,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
їх у сукупності, суд приходить до
Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про народження НОМЕР_1
виданого відділом РАГС
Орджонікідзевського району м.
Запоріжжя 08.07.1997 року, актовий запис №
353, батьками дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
є ОСОБА_5 та ОСОБА_2.
Відповідно до свідоцтва про народження
НОМЕР_2 виданого відділом РАГС
Орджонікідзевського району м.
Запоріжжя 18.05.1999 року, актовий запис №
235, батьками дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
є ОСОБА_5 та ОСОБА_2.
Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2012
року, батька ОСОБА_5 позбавлено
батьківських прав щодо дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. В
частині позбавлення батьківських прав
ОСОБА_2 - відмовлено.

Як вбачається з висновку районної
адміністрації по Орджонікідзевському
району від 03.03.2014 року, яким орган піки
та піклування вважає за доцільне
позбавити ОСОБА_2, батьківських прав по
відношенню до її дітей, з моменту
ухвалення судом вказаного рішення,
ставлення ОСОБА_2 до виконання
батьківських обов'язків щодо виховання
дітей та забезпечення здобуття ними
повної загальної середньо освіти не
змінилося.

Згідно з поданнями Запорізької
загальноосвітньої школи №72 від 12.02.2013
року, 07.06.2013 року, 09.09.2013 року, ОСОБА_4, мав
численні пропуски занять без поважних
причин, мотивація навчання відсутня,
мати не має впливу на сина, дитина має
схильність до бродяжництва та
асоціальної поведінки.

З 24.08.2012 р. до 28.12.2012 р. ОСОБА_4 разом з
братом перебували в КУ «Запорізький
обласний центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей», куди були влаштовані ВКМСД
Орджонікідзевського PB ЗМУ ГУМВС
України в Запорізькій області.

Відповідачка ОСОБА_2 неодноразово
притягувалась до відповідальності в
порядку, ст.184 КУпАП, у зв'язку із
ухиленням від виконання батьківських
обов'язків.

Родина ОСОБА_2 перебувала під
соціальним супроводом в Запорізькому
міському центрі соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді.

Згідно з листом вказаної установи від
13.08.2013 №1654/03-0, родина ОСОБА_2 не
виконувала умов соціального супроводу,
консультації психолога центру щодо
профілактики негативної поведінки
ОСОБА_4 та підвищення його рівня
мотивації до навчання відвідувались
несистематично. У зв'язку із
вищезазначеним, родину ОСОБА_4 знято з
соціального супроводу за невиконання
умов договору.

На даний час ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є учнями
Запорізького професійного ліцею
автотранспорту.

Відповідно до листа від 14.02.2014 року
вказаного закладу, просять погодити
відрахування вказаних дітей в зв'язку з
небажанням навчатися та великою
кількістю пропусків з усіх предметів.

Згідно з виробничою характеристикою
ліцею від 14.10.2013, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за час
навчання проявили себе як
недисципліновані учні теоретичних
заняттях були лише 2 дні, на практичних -
1 день. Мати впливу та авторитету на
своїх синів не має.

Відповідно до листа вказаного закладу
від 12.09.2014 року, учні ОСОБА_3 та ОСОБА_4
ведуть себе спокійно та врівноважено,
завжди охайні. З боку матері не
виявлена активність щодо успішності та
поведінки хлопців, однак дуже помітно
її хвилювання за синів. Брати ОСОБА_4
мають низький рівень знань, багато
пропусків занять без поважних причин.

Також вбачається, що ОСОБА_4 вчинено ряд
крадіжок, в зв'язку із чим вироком
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 02.10.2013 року його було
засуджено до 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 104 КК України
звільнений від відбування покарання з
випробувальним терміном 2 роки. Згідно
з листом кримінально-виконавчої
інспекції Орджонікідзевського району
м. Запоріжжя від 05.02.2014 року №476, ОСОБА_4
перебуває на обліку у вказаній
установі за скоєння злочинів,
передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК
України.

Відповідно до листа СКМСД
Орджонікідзевьского PB ЗМУ ГУМВС
України в Запорізькій області від
17.05.2013 року №29/6-5735/8, ОСОБА_3 перебуває на
обліку у вказаній установі в зв'язку із
скоєнням злочину, передбаченого ст.185
КК України.

З листа Заводського МВ КВІ
Орджонікідзевського РП УДПтС України в
Запорізькій області від 23.06.2014 року
вбачається, що ОСОБА_3, 1997 р.н, 23.06.2014 року
знятий з обліку згідно ухвали
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 06.06.2014 року, у зв'язку із
застосуванням до засудженого ЗУ „Про
амністію 2014 р.".

З пояснень представника позивача
вбачається, що ОСОБА_2, попри
неодноразові наполегливі рекомендації
відділу по Орджонікідзевькому району
служби (управління) у справах дітей
Запорізької міської ради не вжито
жодних заходів для оформлення ОСОБА_3
паспорту громадянина України.

Відповідно до п.1 ст.18 Конвенціїї ООН
про права дитини від 20.11.1989, схваленими
резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї
ООН від 21 грудня 1995 року, ратифіковано
Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.91 батьки
або у відповідних випадках законні
опікуни несуть основну
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

У статті 164 Сімейного кодексу України
перераховані підстави позбавлення
батьківських прав.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу
України, підставою для позбавлення
батьківських прав, являється ухилення
батьків від виконання своїх обов'язків
по вихованню дитини.

Відповідно до п.п. 2, 3, 6 ч. 1 зазначеної
статті мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вони ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини,
жорстоко поводяться з дитиною, є
хронічними алкоголіками або
наркоманами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пунктах 15, 16 постанови від 30
березня 2007 року № 3 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав», позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують, та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Звідси виходить, що позбавлення
батьківських прав, що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
грунтуються на факті спорідненості з
нею, можливо лише при повному,
всебічному та об"єктивному з"ясування
всіх обставин, оскільки позбавлення
таких прав є крайнім заходом впливу на
осіб, які не виконують батьківських
обов"язків.

Відповідно ст. 12 Закону України „Про
охорону дитинства", на батьків
покладається відповідальність за
виховання, навчання і розвиток дитини.
Батьки зобовязані виховувати дітей,
піклуватися про їх здоровя, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку їх природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права
дитини від 20.11.1989 року, яка є частиною
національного законодавства України,
батько(-ки) або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Під час розгляду цивільної справи в
судовому засіданні було заслухано
покази дитини ОСОБА_4, 1999 року
народження, який зазначив, що його мати
- відповідач ОСОБА_2 поліпшила умови
проживання в квартирі, має авторитет
для нього, утримує його та брата (купує
продукти, речі та надає гроші), у них
добрі стосунки, вона цікавиться їх
життям та навчанням. Вважає, що його
мати не ухиляється від виконання своїх
обов'язків. Скоєння ним та його братом
кримінальних прапорушень, прогули у
навчальних закладах - є їхньою винною
поведінкою, за яку вони розкаюються.

Також, в судовому засіданні
встановлено, що відповідачка ОСОБА_2
працює, поліпшила умови проживання,
утримує дітей в межах своїх
можливостей (заробітної плати), що
підтверджується відповідними докази, а
саме: фотокартками, з яких вбачається,
хоч і не суттєве, однак поліпшені умови
проживання; чеками, які підтверджують
купівлю продуктів харчування; довідкою
про дохід за шість місяців 2014 року, з
якої вбачається, що позивачка отримує у
середньому заробітну плату за місяць у
розмірі 1000 -1100 грн., що підтверджує
доводи позивачки про утримання дітей в
межах своїх можливостей. При цьому,
встановлено, що інших доходів вона не
має та виховує синів одна.

Для позбавлення батьківських прав мало
впевнитися в невиконанні обов'язків по
вихованню. Належить також встановити,
що особа ухиляється від їх виконання
свідомо. А це означає, що він вперто та
систематично, незважаючи на всі заходи
попередження, продовжує не виконувати
свій батьківський обов'язок.

Практика Європейського суду з прав
людини свідчить про те, що питання
позбавлення батьківських прав мають
ґрунтуватись на оцінці особистості
відповідача та його поведінці. Факт
оскарження відповідачем заяви про
позбавлення батьківських прав також
може свідчити про його інтерес до
дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у
справі «Хант проти України»).

ОСОБА_2, як було з'ясовано під час
судового розгляду справи, заперечує
проти позбавлення її батьківських
прав, намагається спілкуватися з
дітьми, працює, в міру можливостей
утримує дітей, проживає разом з дітьми.

Крім того, враховуючи вік дітей ОСОБА_3
та ОСОБА_4 (відповідно повних 15 та 17
років), хоча вони і є неповнолітніми,
однак на переконання суду, вони вільні
у виборі своїх життєвих позицій, на які
мати незавжди може вплинути.

Таким чином, позивачем не було надано
беззаперечних доказів, які б свідчили
про ухилення відповідача від виконання
своїх обов'язків щодо виховання дітей,
винної поведінки відповідача у
свідомому нехтуванні своїми
обов'язками, які б безумовно свідчили
про злісне ухилення відповідачем
ОСОБА_2 від виховання та утримання
своїх дітей, що у відповідності з
вимогами ст.164 СК України було б
підставою для позбавлення її
батьківських прав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Враховуючи викладене, розглянувши дану
цивільну справу у рамках заявлених
вимог, на основі дотримання
принципів диспозитивності,
змагальності і справедливості
судочинства, всебічного та
повного дослідження обставин
справи, перевірки їх наданими
сторонами доказами, оцінивши їх у
сукупності, виконавши вимоги
процесуального закону, суд дійшов
висновку, що позбавляти відповідача
батьківських прав передчасно і в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 150, 164, 165, 166 СК України, Постановою
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» від 30
березня 2007 року № 3, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212,
214 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов органу опіки та піклування
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Оржонікідзевському
району до ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав - залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний
строк з дня проголошення рішення,
апеляційної скарги.

Суддя
І.А.Крамаренко