Справа № 209/4379/14-ц
Провадження № 2/209/1608/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року Дніпровський районний
суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбара Г.А.,

при секретарі Поляниці Г.В.,

за участі позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у міста
Дніпродзержинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за борговими розписками,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом, в якому просить стягнути з
ОСОБА_2 на його користь 28400,00 грн.
основного боргу; 1821,20 грн. індексу
інфляції, 333,14 грн. - 3 % річних, 2500 грн.
моральної шкоди, 1200,00 грн. витрат на
правову допомогу, 330,54 грн. судового
збору.

На обґрунтування позову зазначив, що 27
листопада 2012 року відповідач ОСОБА_2
отримав у нього позику в сумі 3400,00 грн.,
які зобов'язався повернути до 27 лютого
2013 року. 27 лютого 2013 року відповідач не
виконав грошове зобов'язання по
поверненню коштів за борговою
розпискою № 1. Станом на 28.07.2014 року сума
боргу відповідача складає 3400,00 грн. 19
листопада 2013 року відповідач ОСОБА_2
отримав у нього позику в сумі 11000,00 грн.,
які зобов'язався сплачувати щомісячно
по 1000,00 грн., починаючи з 01 січня 2014 р.
Станом на 28 липня 2014 року відповідач
жодного місяця не сплатив вказану вище
суми грошового зобов'язання за
борговою розпискою №2. Станом на 28.07.2014
року сума боргу відповідача складає
11000,00 грн. 20 травня 2014 року відповідач
ОСОБА_2 отримав у нього позику в сумі
14000,00 грн. Станом на 28 липня 2014 року
відповідач жодного місяця не сплатив
вказану вище суму грошового
зобов'язання за борговою розпискою №3.
Станом на 28.07.2014 року сума боргу
відповідача складає 14000,00 грн. Загалом
станом на 28.07.2014 року сума боргу
відповідача за борговими розписками
№№ 1, 2, 3 складає 28400,00 грн. В зв'язку з
невиконанням відповідачем грошових
зобов'язань по всім трьом борговим
розпискам, він був змушений направити
відповідачу вимогу щодо дострокового
повернення всієї суми позики. Діями
відповідача йому завдано моральної
шкоди, яку він зазнав внаслідок
душевних хвилювань, через неповернення
своєчасно суми боргу. Зазначена сума є
для нього значною та суттєво вплинула
на його сімейний бюджет. Враховуючи
його вік, ці хвилювання негативно
відобразилися на стані його здоров'я:
змінювався тиск, він відчував фізичні
недомагання, головні болі та серцеву
недостатність, адже він має слабке
здоров'я. Завдану відповідачем
моральну шкоду він оцінює у 2500,00 грн.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав частково та пояснив, що 27.11.2012
року він позичив ОСОБА_2 3400 грн., на
підтвердження чого той написав йому
розписку. ОСОБА_2 не повернув цю суму.
Потім у відповідача загинула дочка і
він ще позичав йому гроші на похорони,
на оформлення документів та на інші
потреби, всього 11000 гривень, про що
ОСОБА_2 написав йому розписку від 19.11.2013
року. В рахунок погашення боргу
відповідач обіцяв переоформити на
нього житловий будинок, що знаходиться
в Кобеляцькому районі Полтавської
області. Але відповідач не мав належно
оформлених документів на той будинок і
він позичив йому ще 3000 грн. на
оформлення цих документів. Він -
позивач думав, що загубив написану
раніше відповідачем розписку про
позику 11000 грн., і відповідач 20 травня 2014
року написав йому нову розписку на 14000
грн., в яку ввійшли раніше позичені йому
11000 грн. та 3000 грн. позичені останній
раз. Розписка відповідача на 11000 грн. є
недійсною. Він просить стягнути з
відповідача 17400 грн. боргу, який
підтверджується розпискою на 3400 грн. та
розпискою на 14000 грн. Позов до суду
готувала його дочка, якій він дав всі
розписки, і вона помилково збільшила
позов на 11000 грн. за недійсною
розпискою.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов визнав частково і пояснив, що 27
листопада 2012 року він отримав позику
від ОСОБА_1 в сумі 3400 грн., яку
зобов'язався повернути через три
місяці, про що написав розписку. Вчасно
борг повернути не зміг, так як захворів.
В квітні 2013 року загинула його дочка, і
він позичав у ОСОБА_1 гроші на похорони
та на інші потреби, які той давав йому
без оформлення розписок. Коли сума
позичених коштів склала 7600 грн., за
пропозицією ОСОБА_1, він написав йому
боргову розписку на 11000 грн., з
врахуванням раніше позичених 3400 грн.
При цьому Мартьянов не повернув йому
розписку від 27.11.2012 року на 3400 грн. У
нього в Кобеляцькому районі
Полтавської області був будинок з
земельною ділянкою, який він раніше
купив без оформлення документів, а
оформивши на своє ім'я довіреність на
розпорядження ним. Він, в рахунок
погашення боргу, запропонував
переоформити цей будинок на ім'я
ОСОБА_1. Вони разом ремонтували цей
будинок, інколи проживали в ньому.
20.05.2014 року ОСОБА_1 позичив йому ще 3000
грн. для оформлення кадастрового
номера на земельну ділянку, на якій
розташований будинок. За пропозицією
ОСОБА_1 він написав йому розписку на 14000
грн., куди увійшли і всі раніше позичені
у нього кошти, тобто 11000 грн. При цьому
Мартьянов сказав йому, що загубив
розписки і на 3400 грн. і на 11000 грн. Він
написав і передав ОСОБА_1 розписку про
те, що отримав від нього 14000 грн., які
зобов'язався повернути протягом року
до 20.05.2015 року, але в цій розписці не
було зазначено, що в цю суму включені
раніше отримані від позивача суми
позик. Визнає дійсність тільки
останньої розписки на 14000 грн.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи та дослідивши письмові докази у
справі, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 27.11.2012 року між
позивачем та відповідачем було
укладено договір позики на суму 3400 грн.
строком повернення до 27.02.2013 року, що
підтверджується долученою до справи
розпискою.

Як пояснили сторони в суді, відповідач
у визначений в розписці термін не
повернув борг позивачеві в сумі 3400 грн.,
а ще позичав у нього кошти, про що були
написані розписки від 19.11.2013 року на
суму 11000 грн. і 20.05.2005 року на суму 14000
грн.

До цього часу відповідач взагалі не
повернув позивачу будь якої суми
позичених ним коштів.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає другій стороні
(позичальникові) грошові кошти..., а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів... Договір вважається укладеним
з моменту передання грошей.

Згідно статті 1047 ЦК України, договір
позики укладається в письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян.

Згідно статті 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлюється договором.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, що
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотки річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
відсотка не встановлений договором або
законом

При вирішенні справи суд не може
погодитися з твердженнями відповідача
про те, що в розписці написаній ним
20.05.2014 року включені всі кошти, які він
позичав у позивача, в тім числі і 3400
грн., які були позичені, згідно розписки
від 27.11.2012 року, оскільки це
спростовується поясненнями позивача
ОСОБА_1, який наполягав у суді, що ця
сума позики (3400 грн.) не входить до суми
позики в розмірі 1400 грн. зазначеної в
розписці написаній відповідачем 20.05.2014
року. Позивач наполягав на тому, що суму
позики 14000 грн., відображену в розписці
ОСОБА_2 від 20.05.2014 року, складають кошти,
які він позичав відповідачу після
смерті його дочки і до 20 травня 2014 року.
Розписку написану відповідачем 19.11.2013
року на суму 11000 грн. він просить
вважати не дійсною.

Укладення договору позики між
позивачем та відповідачем 27.11.2012 року
на суму 3400 грн. підтверджується
відповідною розпискою написаною
власноручно відповідачем.

Укладення договору позики на суму 14000
грн. також підтверджується написаною
відповідачем розпискою від 20.05.2014 грн.

Згідно розписки відповідача від 20.05.2014
року, зазначену в ній суму позики - 14000
грн. він зобов'язався повернути
позивачеві протягом року до 20 травня 2015
року. Тобто строк виконання
відповідачем цього грошового
забов'язання ще не наступив, а тому у
суду немає правових підстав для
задоволення позову в частині стягнення
з нього на користь позивача суми позики
- 14000 грн. з урахуванням індексу
інфляції та 3% річних.

Суд вважає, що з відповідача на користь
позивача необхідно стягнути суму
позики в розмірі 3400 грн. за договором
позики від 27.11.2012 року, яку він
зобов'язувався повернути протягом
трьох місяців, тобто до 27.02.2013 року.

У зв'язку з простроченням цього
грошового зобов'язання, відповідно ст.
625 ЦК України, зазначена сума боргу
підлягає стягненню з відповідача з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також трьох відсотків річних від
простроченої суми.

Вирішуючи справу з урахуванням
принципу диспозитивності, в межах
заявлених позовних вимог, суд вважає,
що з відповідача необхідно стягнути
суму боргу з урахуванням індексу
інфляції за період з 27.02.2013 року по
28.07.2014 року, як про це заявлено в позову.

Інфляційне збільшення суми боргу за
вказаний період становить 435,20 грн.,
виходячи з наступного розрахунку:

Індекс інфляції за вказаний період
становить 112,8% (100,0 х 100,0 х 100,1 х 100,0 х 99,9 х
99,3 х 100,0 х 100,4 х 100,2 х 100,5 х 100,2 х 100,6 х 102,2 х
103,3 х 103,8 х 101,0 х 101,0 = 112,8 %).

Сума боргу з урахуванням індексу
інфляції становить 3835,20 грн. ( 3400,00 грн. х
112,8% = 3835,20 грн.).

Інфляційна складова боргу становить
435,20 грн. (3835,20 грн. - 3400,00 грн. = 435,20 грн.).

Три проценти річних від
простроченої суми боргу за вказаний
вище період часу становить 144,19 грн.
(3400,00 грн. х 0,03 х 516 днів : 365 днів = 144,19
грн.).

Всього з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню сума боргу
3979,39 грн. (що складається з суми позики -
3400 грн., суму інфляційної складової -
435,20 грн., суми трьох відсотків річних -
144,19 грн.).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, що завдана фізичній
особі неправомірними діями або
бездіяльністю, відшкодовується особою,
що спричинила цю шкоду, за наявності її
вини.

Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає: у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

У суду немає підстав для стягнення з
відповідача на користь позивача якоїсь
суми коштів на відшкодування завданої
моральної шкоди, оскільки таке
відшкодування не передбачене діючим
законодавством за невиконання особою
цивільно-правових зобов'язань.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню понесенні ним
судові витрати у справі, пропорційно
задоволеним позовним вимогам.

Позовні вимоги позивача судом
задовольняються на 12,04% (3979,39 х100 : 33054 =
12,04). Позивачем сплачено судовий збір в
розмірі 330,54 грн. Отже з відповідача на
користь позивача необхідно стягнути
39,80 грн. сплаченого судового збору (330,54
х 0,1204 = 39,80). За надання правової
допомоги адвокатом позивач сплатив 1200
грн. З відповідача на користь позивача
необхідно стягнути пропорційно
задоволеним вимогам 144,48 грн. витрат на
правову допомогу (1200 х 0,1204 = 144,48).

Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215,
218ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
борговими розписками.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, суму
боргу в розмірі 3979,39 грн. (що
складається з суми позики - 3400 грн., суму
інфляційної складової - 435,20 грн., суми
трьох відсотків річних - 144,19 грн.), 144,48
грн. понесених витрат за надання
правової допомоги адвокатом, 39,80 грн.
сплаченого судового збору, а всього
4163,67 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області, шляхом
подачі протягом 10 днів після його
проголошення апеляційної скарги, через
суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя
Байбара Г.А.