АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8001/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Рунчева О. В. Доповідач - Петренко
І.О. Категорія 30
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне
рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06 серпня 2014 року по справ за
позовом ОСОБА_2 Моторного
(транспортного) страхового бюро
України, третя особа ОСОБА_4 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, в якому просить стягнути з
Моторного (транспортного) страхового
бюро України (надалі - МТСБУ)
матеріальну шкоду в сумі 20 000 грн. та
моральну шкоду в сумі 15 000 грн.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що вироком
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 17 липня
2013 року, зміненого ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 14 листопада 2013 року, ОСОБА_4
визнано винним у вчинені злочинів,
передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст.
135 КК України і засуджено до
позбавлення волі на строк 9 років.

Вказаним вироком також задоволено його
позов та стягнуто з ОСОБА_4 матеріальну
шкоду в сумі 20 000 грн. та моральну шкоду
в сумі 300 000 грн. Судом було встановлено,
що ОСОБА_4 протиправно заволодів
транспортним засобом «LDVCONVOY 400»
реєстраційний номер НОМЕР_1 і керуючи
ним скоїв дорожньо-транспортну пригоду
(надалі - ДТП). Позивач вказує на те, що
цивільно-правова відповідальність
власника вказаного транспортного
засобу була застрахована, але
зазначена ДТП не є страховим випадком,
оскільки шкода була завдана
транспортним засобом, який вийшов з
володіння власника не з його вини, а в
результаті протиправних дій іншої
особи.

Позивач, посилаючись на положення ст.
ст. 9, 22, 23, 41 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (надалі - Закон), вважає, що
стягнуту раніше вироком суду з ОСОБА_4
матеріальну і моральну шкоду повинно
відшкодувати МТСБУ, а саме: 20 000 грн.
матеріальної шкоди та 15 000 грн.
моральної шкоди (5% від стягнутої судом
моральної шкоди в сумі 300 000 грн.), а
решту суми моральної шкоди в 285 000 грн.
повинен відшкодувати ОСОБА_4

На звернення позивача до МТСБУ
останній відмовив у здійсненні
страхового відшкодування, оскільки
позивач пропустив строк звернення до
МТСБУ із відповідною заявою. Позивач
зазначає, що не міг звернутися до МТСБУ
у визначені Законом строки через
тривале розслідування обставин ДТП та
судовий розгляд кримінального
провадження.

Заочним рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06 серпня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги.

Колегія суддів , вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
вироком Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 липня 2013 року (а.с.3-7),
зміненого ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14
листопада 2013 року (а.с.8-12), ОСОБА_4
визнано винним у вчинені злочинів,
передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст.
135 КК України і засуджено до
позбавлення волі на строк 9 років.
ОСОБА_4 визнаний винним у тому, що він 09
травня 2012 року приблизно о 21.30 год.
перебуваючи на території агрофірми
«Благодатна» по вул. Чкалова, 1-а в с.
Новоолександрівське Павлоградського
району Дніпропетровської області,
знаходячись в стані алкогольного
сп'яніння, незаконно заволодів
транспортним засобом марки «LDV CONVOY 400»
реєстраційний номер НОМЕР_1 і приблизно
о 23.30 год. поблизу с. Знаменівка
Новомосковського району
Дніпропетровської області скоїв ДТП
зіткнувшись на смузі зустрічного руху
з моторолером «LF50QT-2A», що рухався у
зустрічному напрямку в межах своєї
смуги. Внаслідок цієї ДТП загинули
пасажир моторолера ОСОБА_5 та водій
моторолера ОСОБА_2, який є сином
позивача. Вказаним вироком суду також
були задоволені позовні вимоги
позивача та стягнуто на його користь з
ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 20 000
грн. та моральну шкоду в сумі 300 000,00 грн.

Згідно п.п. «в» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ
за рахунок коштів фонду захисту
потерпілих відшкодовує шкоду на
умовах, визначених цим Законом, у разі
її заподіяння транспортним засобом,
який вийшов з володіння власника не з
його вини, а у результаті протиправних
дій іншої особи.

Відповідно до п.п. 38.2.2 п. 38.2 ст. 38 Закону,
МТСБУ після сплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до водія транспортного
засобу, який заволодів транспортним
засобом за допомогою протиправних дій.

Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у своїй Постанові №4 від 01.03.2013
року «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки», за вибором потерпілого
вимога про відшкодування шкоди може
бути пред'явлена безпосередньо до
винної особи, оскільки за змістом ст. 1191
ЦК особа, яка відповідає за шкоду,
завдану з вини іншої особи, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи, якщо за законом межі
відповідальності останньої та особи,
яка за неї відповідає, однакові (п.11).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що
останній пред'явивши цивільний позов у
кримінальному провадженні про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, спричиненої ДТП, що
сталася 09 травня 2012 року з вини ОСОБА_4,
позивач скористався своїм правом
звернення з вимогою про таке
відшкодування саме до винної особи.
Оскільки в рамках кримінального
провадження позовні вимоги позивача,
які ґрунтуються на тих же підставах, що
і в розглядуваній справі, були повністю
задоволені, а позивач не надав суду
будь-яких доказів на підтвердження
наявності іншої шкоди від зазначеної
ДТП, яка не була предметом розгляду у
кримінальному провадженні, суд не
вбачає правових підстав для стягнення
заявлених сум ще й з МТСБУ.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що вимоги позивача фактично зводяться
до повторного стягнення шкоди, яка була
стягнута вироком суду з іншої особи. За
таких обставин вимоги позивача не
підлягають задоволенню, оскільки вони
були вже розглянуті і задоволені судом,
і їх задоволення не буде відповідати
таким засадам цивільного
законодавства як справедливість,
добросовісність та розумність.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
зводяться до переоцінки доказів по
справі, та не погодженням з їх оцінкою
тоді як розглядаючи справу, суд оцінив
докази по справі за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів в порядку ст. 212 ЦПК
України, а тому переоцінці в
апеляційному порядку вони не
підлягають.

Так, згідно вимог ч.3,4 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Виходячи з того , що у потерпілого ( в
даному випадку позивача по справі) ,
страхувальника за договором
страхування , є два варіанти
можливості відшкодування шкоди : за
рахунок безпосереднього заподіювача
шкоди або за рахунок страховика шляхом
отримання страхового відшкодування ,
і право вибору належить самому
потерпілому , слід зробити висновок про
те , що позивач вже скористався своєю
можливістю відшкодування шкоди.
Подвійне ж отримання відшкодування
шкоди діючим законодавством не
передбачено , а тому підстав для
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те , що з
відповідача по даній справі - МТСБУ
маються підстави для стягнення на його
користь моральної шкоди у розмірі 15000
грн. , а решту моральної шкоди ,
визначеної вироком суду повинен
відшкодовувати винний у ДТП ОСОБА_4
визнати обгунтованими нормами права
також не можна.

Так , відповідно до ст. 26-1 закону
України « Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховиком ( у випадках ,
передбачених п.п. «г» і «ґ» п. 41.1 та п.п.
«в» п. 41.2 ст. 41 цього закону, - МТСБУ )
відшкодовуються потерпілому - фізичній
особі , який зазнав ушкодження
здоров»я під час
дорожньо-транспортної пригоди ,
моральна шкода у розмірі 5 відсотків
страхової виплати за шкоду , заподіяну
здоров»ю.

Оскільки позивач не зазнав ушкодження
здоров»я під час ДТП та не мала місце
виплата страховиком за шкоду ,
заподіяну здоров»ю підстав для
стягнення з МТСБУ моральної шкоди не
має.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду законне і
обґрунтоване, постановлено з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06 серпня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
- І.О. Петренко

судді
- М.М. Романюк

- С.П.Котушенко