Справа № 740/3479/14
Провадження № 2/740/1109/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Ніжинський міськрайонний суд
Чернігівської області
в складі: головуючої-судді Пантелієнко
при секретарі Філоненко О.В.
позивача ОСОБА_2 та його представника
відповідача ОСОБА_4 та її представника
третьої особи ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ніжині справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа приватний
нотаріус Ніжинського районного
нотаріального округу ОСОБА_6 про
часткове скасування свідоцтва про
право на спадщину та визнання права
власності на спільну сумісну власність
Позивач звернувся до суду з позовом
про часткове визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом виданого приватним
нотаріусом Ніжинського районного
нотаріального округу ОСОБА_6 02 липня 2013
року на ім'я ОСОБА_4, яка отримала
спадщину після смерті його дружини
ОСОБА_7 в частині визнання права
власності на нежитлову будівлю, що
розташована в АДРЕСА_1, так як
успадковане відповідачкою майно є
спільною сумісною власністю подружжя
на яку він має право в розмірі 1/2
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
та його представник адвокат ОСОБА_3
позов підтримали та позивач пояснив, що
з 30.01.1982 року перебував у шлюбі з ОСОБА_7.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року його дружина померла.
За життя ОСОБА_7 залишила заповіт яким
нежитлове приміщення «ІНФОРМАЦІЯ_2»
розташований в АДРЕСА_1 заповіла йому
ОСОБА_2 та відповідачці ОСОБА_4 в рівних
частинах кожному. Він відмовився від
отримання своєї частки у вказаному
спадковому майні, про що подав
нотаріусу заяву. 02.07.2013 року приватним
нотаріусом Ніжинського районного
нотаріального округу ОСОБА_6 було
видано свідоцтво про право на спадщину
за заповітом на ім'я ОСОБА_4 як на
спадкове майно - на вказане нежитлове
приміщення вцілому не врахувавши, що 1/2
частина вказаного приміщення належить
йому як спільна сумісна власність
подружжя. Під час шлюбу в 2002 році на ім'я
його дружини спільними коштами було
придбано частину нежитлової будівлі по
АДРЕСА_1, яка згодом ними була обладнана
та реконструйована під ІНФОРМАЦІЯ_2.
Отже він має право на 1/2 частину даної
нежитлової будівлі, яка є спільною
сумісною власністю подружжя. Під час
оформлення у нотаріуса спадкових
документів він дійсно відмовлявся від
оформлення на нього спадщини по
заповіту на користь відповідачки,
однак від належної йому частки у
спадковому майні не відмовлявся, так як
після оформлення спадщини продовжував
використовувати павільйон для
підприємницької діяльності, завозить
за власні кошти товар, вважаючи що вони
з відповідачкою будуть разом займатись
бізнес справами у даному павільйоні.
Чому нотаріус вирішив що він
відмовляється від свого майна, яке
нажив у шлюбі йому не зрозуміло. Просив
суд позов задовольнити в повному
Відповідач ОСОБА_4 та її представник
адвокат ОСОБА_5 позов не визнали та
представник відповідача пояснив, що
позивач та ОСОБА_7 дійсно перебували в
шлюбі та мають спільне майно.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року дружина позивача
померла. За життя ОСОБА_7 залишила
заповіт яким нежитлове приміщення
«ІНФОРМАЦІЯ_2» по АДРЕСА_1, заповіла
позивачу та відповідачці в рівних
частинах кожному. Позивач в поданій до
нотаріуса заяві вказав, що на одержання
свідоцтва про право власності на
частку в спільному майні не претендує
та від спадкового майна відмовляється.
Вказана заява була написана та подана
ним добровільно без будь-якого примусу.
Таким чином позивач відмовився від
спадкового майна належного покійній
дружині та майна, що є їх спільною
сумісною власністю. Отже підстав для
задоволення позову він не вбачає. Крім
того ОСОБА_7, яка є тіткою відповідача,
за життя мала намір залишити все майно
ОСОБА_4 та всім говорила, що остання
повноправна власниця магазину.
Третя особа, приватний нотаріус
Ніжинського районного нотаріального
округу ОСОБА_6, вимоги позову не визнав
та пояснив, що позивач та відповідач є
спадкоємцями за заповітом в рівних
частинах на нежитлове приміщення
«ІНФОРМАЦІЯ_2», по АДРЕСА_1, яке за життя
було зареєстровано за дружиною
позивача - ОСОБА_7 Але від спадкового
майна та частки в спільному майні він
відмовився на користь ОСОБА_4, що
підтверджується складеною та
підписаною позивачем заявою 21.05.2013
року. Враховуючи заяву ОСОБА_2, він
видав свідоцтво на право на спадщину за
заповітом на спірну нежитлову будівлю,
вцілому на ім'я іншого спадкоємця за
заповітом ОСОБА_4. Підстав для
скасування свідоцтва та визнання за
позивачем права власності на 1/2
частину спірної нежитлової будівлі на
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснила, що позивач та його дружина
ОСОБА_7 мають у власності магазин який
користувався попитом у населення. При
житті дружини - ОСОБА_2 допомагав їй в
здійсненні підприємницької
діяльності, після її смерті він сам
займався магазином будучи приватним
підприємцем. На даний час відповідачка
перешкоджає йому в користуванні
спірним приміщенням будівлі, але він
надалі завозить товар та використовує
приміщення по АДРЕСА_1 для своїх
підприємницьких цілей.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснила, що працює у приватного
підприємця ОСОБА_2 продавцем в
магазині. ОСОБА_2 весь час завозить
товар та використовує вказаний магазин
для своєї підприємницької діяльності.
Він ніколи не виявляв наміру
відмовитись від приміщення магазину.
Виплачує продавцям заробітну плату,
веде облік товару, сплачує податки.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснив, що ОСОБА_2 та його дружина
ОСОБА_7 зробили реконструкцію
приміщення розташованого по АДРЕСА_1 та
використовували його як магазин.
ОСОБА_2 і після смерті дружини здійснює
свою підприємницьку діяльність у
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснив, що ОСОБА_7 його рідна сестра. За
життя ОСОБА_7 хотіла щоб частка її
майна, чи все майно належали її
племінниці ОСОБА_4, так як у неї не було
власних дітей. Особисто він багато
допомагав у будівництві та
реконструкції приміщення павільйону.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні
пояснила, що вона є матір'ю
відповідачки і їй відомо, що померла
дружина позивача ОСОБА_7, здійснювала
за свої власні кошти реконструкцію
приміщення, так як продала власні
золоті вироби. Її родина всіляко
допомогала будувати павільйон.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
пояснив, що є рідним братом позивача та
може повідомити, що спірний магазин
будували під час шлюбу ОСОБА_2 та
ОСОБА_7. Позивач як їздив за товаром для
магазину так і продовжує це робити,
робив в магазині ремонт, приймав на
роботу продавців. Наміру припинити
підприємницьку діяльність та
відмовитись від приміщення павільйону
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні
пояснив, що допомагав в реконструкції
приміщення розташованого в с.
Вертіївка. Привозив пісок, воду,
облаштовував фундамент. За роботу з ним
розраховувався ОСОБА_8
Свідок ОСОБА_15 дав пояснення
аналогічні поясненням ОСОБА_14
Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, третьої особи та
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що з 30.01.1982 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_16 (післяшлюбне прізвище
ОСОБА_2) перебували в зареєстрованому
Витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно КП «Ніжинське МБТІ»
від 19.12.2008 року підтверджується, що 1/10
частина нежитлової будівлі «будинок
побуту» розташованої в АДРЕСА_1 згідно
договору купівлі-продажу № 2867 від
12.12.2008 року належить ОСОБА_7 (а.с 21).
З рішення виконавчого комітету
Вертіївської сільської ради від 20.02.2009
року № 27 вбачається, що приватному
підприємцю ОСОБА_7 дозволено
проектування та реконструкцію частини
нежитлової будівлі (будинку побуту)
прибудови «а1» під ІНФОРМАЦІЯ_2 в
Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно видане Вертіївською
сільською радою 19.10.2011 року
підтверджує, що нежитлове приміщення
«ІНФОРМАЦІЯ_2» розташований в АДРЕСА_1
на праві власності належить ОСОБА_7 (а.с
Стаття 60 Сімейного кодексу України
передбачає, що майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.
Згідно ст. 62 Сімейного кодексу України
якщо майно дружини, чоловіка за час
шлюбу істотно збільшилося у своїй
вартості внаслідок спільних трудових
чи грошових затрат або затрат другого з
подружжя, воно у разі спору може бути
визнане за рішенням суду об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.
Якщо один із подружжя своєю працею і
(або) коштами брав участь в утриманні
майна, належного другому з подружжя, в
управлінні цим майном чи догляді за
ним, то дохід (приплід, дивіденди),
одержаний від цього майна, у разі спору
за рішенням суду може бути визнаний
об'єктом права спільної сумісної
Згідно ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу
України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.
Стаття 71 Сімейного кодексу України
закріплює способи та порядок поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.
Враховуючи приписи вказаних норм
суд приходить до висновку, що нежитлова
будівля, що розташована в АДРЕСА_1 є
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_7 та ОСОБА_2 та належить їм по 1/2
Свідоцтво про смерть підтверджує, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла (а.с 10).
З заповіту посвідченого секретарем
виконавчого комітету Вертіївської
сільської ради Ніжинського району
01.08.2012 року вбачається, що ОСОБА_7
заповіла нежитлове приміщення
«ІНФОРМАЦІЯ_2» в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 в рівних частинах кожному (а.с 67).
Із спадкової справи за № 40/2013
заведеної приватним нотаріусом
Ніжинського районного нотаріального
округу ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7
вбачається, що відповідачка ОСОБА_4
прийняла спадщину після смерті
спадкодавця, про що подала відповідну
В спадковій справі мається заява
складена нотаріусом та підписана
ОСОБА_2 21.05.2013 року в якій вказано: «на
одержання свідоцтв про право власності
на частку в спільному майні не
претендую, та не претендуватиму в
майбутньому, в суд звертатись не буду,
від спадкового майна я відмовляюсь на
користь іншого спадкоємця за заповітом
- ОСОБА_4» (а.с 44).
Вказане в заяві розтлумачене
нотаріусом як відмова позивача від
отримання ОСОБА_2 спадкового майна за
заповітом та повної відмови від майна,
що є спільним сумісним майном подружжя
Враховуючи вказану заяву, 02.07.2013 року
приватним нотаріусом Ніжинського
районного нотаріального округу ОСОБА_6
видано ОСОБА_4 свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на нежитлове
приміщення «ІНФОРМАЦІЯ_2», що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 як
спадкоємцю померлої ОСОБА_7 за
На думку суду видача на ім'я
відповідача оспорюваного свідоцтва на
павільйон вцілому, відбулася в
порушення вимог чинного законодавства
та без врахувань Рекомендацій щодо
вчинення нотаріальних дій.
Як встановлено судом нежитлова
будівля, що розташована в АДРЕСА_1 є
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_7 та ОСОБА_2 та належить їм по 1/2
Отже 1/2 частина нежитлового приміщення
входить до спадкового майна ОСОБА_7, а
інша 1/2 частина яка належить ОСОБА_2 не
може входити до спадкової маси
спадкодавця ОСОБА_7, маючи іншу правову
природу - спільна сумісна власність
Частка майна, яка належить позивачу в
розумінні ст. 60 Сімейного кодексу
України, не може бути успадкована
спадкоємцями його дружини, так як
розпоряджатись цим майном має право
лише власник, яким є позивач.
Зазначене в заяві, що позивач не
претендує на одержання свідоцтва про
право власності на частку в спільному
майні, не ототожнює відмову позивача
від майна, яке набуто в період шлюбу,
оскільки таке майно вже набуто, воно
має певний визначений статус і
здійснити його відчудження можливо
лише уклавши відповідну угоду. Та
обставина, що позивач не претендує на
оформлення свідоцтва про право
власності на частку (в розумінні
документу), не означає можливість
відмови від власності, так як така
відмова не передбачена жодним
нормативним документом. Цивільним
кодексом передбачена лише можливість
відмови спадкоємця від отримання
спадкового майна, що і здійснив позивач
в інтересах відповідача відносно
частки майна, яку заповіла йому дружина
(ст.1274 ЦК України).
В даному випадку нотаріус вдався до
непередбаченого законодавцем переходу
права власності, змінивши статус
подружнього майна та трансформувавши
його у спадкове. Законодавством не
заборонена відмова особи від
оформлення свідоцтва про право
власності (як документу що посвідчує
право), зважаючи на різні причини
(відсутність часу, коштів на
оформлення, тощо), однак здійснити
зміну статусу майна з подружнього на
спадкове, можливо лише шляхом
оформлення права на таке майно та
послідуючим відчудженням його у спосіб
визначений законодавцем (дарування,
купівля-продаж, та інш.)
В матеріалах справи відсутні
відомості, що ОСОБА_2 розпорядився
належною йому часткою нежитлового
приміщення. В судовому засіданні
встановлено, що у власності позивача
перебуває інше майно, яке нажито у
шлюбі та зареєстроване на його ім'я і
яке відповідно має статус сумісного
майна подружжя (автомобіль, житловий
будинок). Відповідно до правової
природи даного майна та позиції, що
викладена вище, позивач не може
відмовитися від нього вказавши про це в
заяві поданій до нотаріуса, а повинен
оформити перехід права власності
шляхом укладення угод про відчудження,
у спосіб обраний ним самим.
З огляду на викладене суд приходить до
висновку, що неоднозначне тлумачення
запису здійсненого нотаріусом в заяві
позивача вплинуло на видачу свідоцтва
Крім того ОСОБА_2 після смерті дружини,
оформив підприємницьку діяльність на
своє ім'я та продовжив використовувати
павільйон, що свідчить про відсутність
у нього наміру розпорядитись своєю
часткою у майні подружжя на користь
Частина 3 Розділу 4 «Методичних
рекомендацій щодо вчинення
нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям
заходів щодо охорони спадкового майна,
видачею свідоцтв про право на спадщину
та свідоцтв про право власності на
частку в спільному майні подружжя»,
схвалених рішенням Науково-експертної
ради з питань нотаріату при
Міністерстві юстиції України від 29.01.2009
року скеровує нотаріусів на те, що не
має права відмовитись від своєї частки
у спільному майні той із подружжя, який
пережив, на користь інших спадкоємців,
оскільки його частка не входить до
складу спадкового майна.
Як встановлено судом приватний
нотаріус Ніжинського районного
нотаріального округу ОСОБА_6, під час
оформлення свідоцтва про право
власності по заповіту та надаючи
допомогу ОСОБА_2 у оформленні заяви
21.05.2013 року, даних рекомендацій не
дотримався, що потягло невірне
тлумачення норм законодавства.
Стаття 1301 ЦК України передбачає, що
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.
Враховуючи вимоги вищевказаної норми
та те, що нотаріусом видано свідоцтво
на частину майна, що не входить до
спадкового, суд приходить до висновку,
що свідоцтво про право на спадщину за
заповітом видане ОСОБА_4 02.07.2013 року на
нежитлове приміщення «ІНФОРМАЦІЯ_2», що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 слід
Порушене право позивача слід поновити
та визнати за ним право власності на 1/2
частину вказаного нежитлового
приміщення як на спільне сумісне майно
Аналізуючи викладене суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 321, 1301 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 60, 71, 62, 70
Сімейного кодексу України ст. ст.213 - 215
ЦПК України, суд -
Визнати частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за заповітом
видане приватним нотаріусом
Ніжинського районного нотаріального
округу ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_4 02 липня 2013
року та зареєстрованого в реєстрі за №
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину нежитлового приміщення
«ІНФОРМАЦІЯ_2», що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, як на спільне сумісне
Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернігівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-ти
денний строк апеляційної скарги.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду
В.Г. Пантелієнко