АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9589/2014
Головуючий у 1 інстанції: Сирбул О.Ф.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» за довіреністю - Гнапа Олександра
Олександровича на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 11 червня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

02 квітня 2014 року ПАТ «Родовід Банк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, у якому просив стягнути з них
солідарно на свою користь
заборгованість за кредитним договором
№ 77.1/АК-00484.2 від 20.02.2008 р. у розмірі 21 541,24
доларів США, 1 879 305,73 грн. та суму
сплаченого судового збору в розмірі 3
654,00 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим,
що 20 лютого 2008 року між ПАТ «Родовід
Банк» та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 77.1/АК-00484.2,
відповідно до якого банк відкрив
відновлювану кредитну лінію на
загальну суму 21 378, 97 дол. США строком до
20 лютого 2015 року. Того ж дня з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним кредитним договором між ПАТ
«Родовід Банк» та ОСОБА_3 був укладений
договір поруки. ОСОБА_2 свої
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконувала,
внаслідок чого утворилась
заборгованість у розмірі 21 541,24 доларів
США і 1 879 305,73 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 11 червня 2014 року у
задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк»
було відмовлено.

24 червня 2014 року представник ПАТ
«Родовід Банк» за довіреністю - Гнап
О.О. подав апеляційну скаргу на вказане
рішення, у якій, посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи, порушення
норм матеріального права, просив його
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог ПАТ
«Родовід Банк». В обґрунтування
заявлених вимог апелянт вказав, що
судом першої інстанції неправомірно
було застосовано строки позовної
давності, оскільки кредитні кошти були
надані до 20 лютого 2015 року, а тому строк
позовної давності не минув

У судовому засіданні представник ПАТ
«Родовід Банк» за довіреністю - Гнап
О.О. апеляційну скаргу підтримав і
просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - адвокат
ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився,
був належним чином повідомлений про
день, час та місце апеляційного
розгляду, подав клопотання, у якому
просив відкласти розгляд справи у
зв'язку з хворобою, однак будь-яких
доказів на підтвердження викладених
ним обставин суду не надав, а тому
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника відповідачів.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у
справі та з'явилися у судове засідання,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 20 лютого 2008 року між ВАТ
«Родовід Банк» та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 77.1/АК-00484.2, за
умовами якого банк відкриває
позичальнику відновлювальну кредитну
лінію на загальну суму 21 378,97 дол. США
терміном по 20 лютого 2015 року зі сплатою
9 % річних за користування кредитними
коштами.

Того ж дня в забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором між ВАТ «Родовід Банк» та
ОСОБА_3 (поручитель) був укладений
договір поруки, за умовами якого
поручитель зобов'язується солідарно
відповідати перед банком у повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним
договором, а також усіх додаткових
угод, які можуть бути укладені до
закінчення строку його дії, що укладені
між Банком та Позичальником;
поручитель бере на себе зобов'язання
відповідати перед Банком у тому ж
обсязі на тих же умовах та в ті ж строки,
що і Позичальник.

ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним
договором належним чином не
виконувала, внаслідок чого за
розрахунками банку утворилась
заборгованість, що станом на 02 жовтня
2013 року становить 21 541, 24 дол. США та 1 879,
305, 73 грн., з яких:

- сума заборгованості по тілу кредиту -
16 992,60 дол. США.

- сума простроченої заборгованості за
процентами - 4 418,90 доларів США;

- загальна сума пені за несвоєчасне
погашення кредитної заборгованості
складає 1 868 802,80 грн.;

- три проценти річних 9 591,65 грн.;

- інфляційні втрати в сумі 911,28 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції суд першої інстанції
виходив з того, що востаннє ОСОБА_2
кошти на погашення кредитної
заборгованості внесла 14 березня 2011
року, про що банк знав, однак до суду в
межах строків позовної давності не
звернувся, що є підставою для відмови у
задоволенні позову згідно ч. 4 ст. 267, ст.
266 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином, у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України
обов'язком позичальника за кредитним
договором є, зокрема, повернення
кредиту та сплата процентів за
користування ним.

Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу
України зазначено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Крім того, на підставі ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові. Якщо
суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

У постанові Верховного Суду України
від 06 листопада 2013 року про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 травня 2013 року
у справі про стягнення заборгованості
за кредитним договором вказано, що
відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов. Перебіг
позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення. Позовна давність у таких
випадках обчислюється окремо по
кожному простроченому платежу. У разі
порушення боржником строків сплати
чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України ), що
підлягає сплаті. Несплачені до моменту
звернення кредитора до суду платежі
підлягають стягненню у межах позовної
давності по кожному із платежів.

Враховуючи зазначене, висновок суду
першої інстанції про початок перебігу
позовної давності з 14 березня 2011 року -
з визначеної судом дати останнього
внесення позичальником коштів на
погашення тіла кредиту і відсотків та
застосування позовної давності як до
вимог про дострокове стягнення частини
заборгованості, так і до вимог про
стягнення частини платежів, що згідно
умов договору кредиту мали бути
здійснені позичальником починаючи з 02
квітня 2011 року, тобто в межах строку
позовної давності по кожному з цих
платежів, ґрунтується на неправильному
застосуванні норм матеріального права,
що призвело до ухвалення незаконного
рішення.

Отже, рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 11 червня 2014 року не
може вважатися законним і
обґрунтованим, а тому підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
наступного змісту.

Відповідно до п. 3.1. кредитного договору
позичальник зобов'язався щомісячно до
10 числа (включно) кожного календарного
місяця частково погашати
заборгованість за кредитами у сумі 254,
51 дол. США.

З наданого на вимогу суду апеляційної
інстанції розрахунку заборгованості
вбачається, що востаннє ОСОБА_2 внесла
кошти на погашення тіла кредиту 31
серпня 2010 року. З позовом до суду банк
звернувся 02 квітня 2014 року, а тому з
відповідачів стягненню підлягає сума
заборгованості по тілу кредиту у
розмірі 11 692, 1 дол. США, що становить
суму простроченої заборгованості за
період з 10 квітня 2011 року та суму
платежів, що стягуються достроково.

Відповідно до п. 3.3 кредитного договору
позичальник зобов'язалася сплачувати
банку відсотки за користування
кредитом до 10 числа (включно) кожного
місяця.

З огляду на викладене, з відповідачів
солідарно слід стягнути
заборгованість за відсотками за період
з 10 квітня 2011 року по 01 жовтня 2013 року у
розмірі 3 699, 7 дол. США (формула
нарахування відсотків - залишок
кредиту*0, 09:кількість днів у році*
кількість днів).

На підставі ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Зі змісту викладеного випливає, що пеня
- це санкція, що нараховується з першого
дня прострочення і доки зобов'язання не
буде виконано, а тому у разі пропущення
річного строку звернення може бути
нарахована за останній рік невиконання
основного зобов'язання в межах строку
позовної давності за основним
зобов'язанням.

Згідно з п. 3.9 кредитного договору за
порушення строків повернення кредитів
чи сплати процентів сплачувати банку
за кожен день прострочки пеню у розмірі
1, 6 % від суми простроченого платежу.

Таким чином розмір пені за несвоєчасне
погашення тіла кредиту за період з 02
квітня 2013 року по 02 жовтня 2013 року
(згідно вимог банку) становить 19 517, 84
дол. США, за несвоєчасне погашення
відсотків за користування кредитом - 6
037, 37 дол. США.

Частиною третьою статті 551 ЦК України,
зокрема передбачено, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків.

У постанові Верховного Суду України
від 03 вересня 2014 року, прийнятій за
результатами перегляду ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 травня 2013 року у справі про
стягнення боргу за договором позики
вказано, що частина третя статті 551 ЦК
України з урахуванням положень статті 3
ЦК України щодо загальних засад
цивільного законодавства та частини
четвертої статті 10 ЦПК України щодо
обов'язку суду сприяти сторонам у
здійсненні їхніх прав дає право суду
зменшити розмір неустойки за умови, що
він значно перевищує розмір збитків.

З матеріалів справи вбачається, що
розмірі пені перевищує розмір збитків,
а тому колегія суддів на підставі ч. 3
ст. 551 ЦК України та враховуючи розмір
боргу відповідачів перед банком,
ступінь виконання ними зобов'язання
вважає за можливе зменшити розмір пені
до суми боргу по тілу кредиту та
відсотками - 15 661, 8 дол. США, що в
еквіваленті за курсом НБУ станом на 02
жовтня 2013 року (1 дол. США= 7, 993 грн.)
згідно позовних вимог банку становить
125 184, 76 грн.

П. 3.9 кредитного договору не
передбачено стягнення пені за
несвоєчасну сплату плати за
обслуговування кредиту, а тому вимоги
банку в частині стягнення пені за
платою задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, в межах строків позовної
давності з відповідачів солідарно
підлягає стягненню 3 % по тілу кредиту -
507, 44 дол. США, 3 % за відсотками - 163, 16 дол.
США, 3 % за платою - 701, 21 грн. (формула
нарахування - сума боргу*3%:100:365*
кількість днів прострочення) і втрати
від інфляції за платою у розмірі 531, 28
грн.

Враховуючи викладене, апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 11 червня 2014 року - скасувати
та ухвалити нове рішення, яким стягнути
з відповідачів солідарно
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 16 661, 8 дол. США, що в
еквіваленті за курсом НБУ станом на 16
жовтня 2014 року (1 дол. США= 12, 95 грн.)
складає 204 107, 05 грн., та 126 184, 76 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.88 ЦПК України з
відповідачів підлягає стягненню
судовий збір у рівних частках.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 2 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» за довіреністю - Гнапа
Олександра Олександровича -
задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 11 червня 2014 року - скасувати
та ухвалити нове рішення наступного
змісту:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення боргу -
задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1) та ОСОБА_3
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_2) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» заборгованість за
кредитним договором № 77.1/АК-00484.08.2 від 20
лютого 2008 року у розмірі 16 661, 8 дол. США
та 126 184, 76 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» судовий збір у розмірі
222, 97 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» судовий збір у розмірі
222, 97 грн.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення однак може бути
оскаржена протягом 20 днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді