Справа № 180/415/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 р.

Марганецький міський суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Янжули О.С.

при секретарі: Гащук І.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представників відповідача Димніч А.В.,
Золотарьової М.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Марганець цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Марганецький
гірничо-збагачувальний комбінат» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Марганецький
гірничо-збагачувальний комбінат» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, посилаючись на те, що
він перебуває в трудових відносинах з
ПАТ «МГЗК», його переведено 14.05.2004 року
на шахту № 9/10 підземним гірноробочим
очисного забою 5 розряду, згідно
розпорядження № 45 від того ж числа по
ПАТ «Марганецький ГЗК».

З того часу, на час подачі позову він
працював на підприємстві відповідача,
за цей період отримав виробничу травму
на цьому підприємстві та згідно МСЕК
частково втратив працездатності у
розмірі 25%, але інвалідність не
призначена.

10.07.2013 року відповідач ознайомив
його з наказом № 959 від 09.07.2013 року «Про
затвердження акту простою та
тимчасовому призупиненню робіт, що
виконують робітники, переведені на
легку працю на шахті № 9/10».

У мотивувальній частині наказу № 959
робилось посилання на службову записку
начальника шахти Журакова В.В. та акт №
5 від 05.07.2013 року та посилання на ст. 113
КЗпП України, але, окрім зазначеного,
жодних фактів приведено не було,
обґрунтувати простій йому так ніхто і
не зміг, тому він почав звертатись до
контролюючих органів та
профспілкового комітету.

10.09.2013 року він дізнався, що
відповідачем 09.09.2013 року видано наказ
№ 1296, напевно після його звернень
відповідач все ж таки зробив намагання
замаскувати факт порушення
законодавства, бо у цьому наказі
існувала вже повна мотивувальна
частина, але більше нічого, його з
наказом вчасно знову ж таки не
ознайомили.

Згідно відповіді Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Дніпропетровській області від 07.10.2013
року йому роз'яснено, що підприємством
порушені норми КЗпП України та ЗУ «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів» та роз'яснено можливість
звернутися за їх захистом до суду, він
намагався владнати це мирним шляхом,
але не вийшло. З приводу цих же порушень
09.10.2013 року листом № 306 голова обкому
профспілки звертався до голови
первинної профспілки відповідача
Буряка А.І.

Крім того, після звернень стосовно
наказу № 959 від 10.07.2013 року він
продовжував працювати ще два місяці
без простою, чим відповідач фактично
визнав неправомірність свого наказу.

Вважає, що його права порушені, тому
звертається до суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів.

Одночасно згідно ст. 33, 34 КЗпП йому мали
запропонувати переведення на іншу
роботу на тих самих умовах, на тому ж
підприємстві, або його структурному
підрозділі за місцевістю, тим більш
можливість для цього була, бо усе
підприємство працює у повному обсязі.

Крім того, відповідачем порушені його
права, як інваліда, бо згідно ст. 18 ЗУ
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів» - підбір робочого місця
здійснюється переважно на
підприємстві, де настала інвалідність,
з урахуванням побажань інваліда,
наявних у нього професійних навичок і
знань, а також рекомендацій
медико-соціальної експертизи.

Також це переведення повинно було
проходити згідно ст. 170 КЗпП України, зі
збереженням попереднього середнього
заробітку на весь час виконання нижче
оплачуваної роботи.

Виходячи з зазначеного вище, він
повинен отримувати повний середній
заробіток, загалом недоотримані кошти
складають приблизно - 5781,68 (середня
заробітна платня за 1 місяць до простою)
- 2217, 81 (середня заробітна платня за 1
місяць простою) х 2 (місяці простою, бо 2
місяці з простою він перебував на
лікарняному) = 7127,74 грн.

Просить суд стягнути з ПАТ
«Марганецький ГЗК» на його користь
недоотриману заробітну плату за 2
місяці у розмірі 7127,74 грн.

Позивачем було надано доповнення до
позовної заяви, де він вказує на те, що
відповідачем при введенні простою
грубо порушені вимоги ст.ст. 113, 172 КЗпП
України, бо із самого наказу
вбачається, що видобування марганцевої
руди на шахті №9/10 не припинилось, тобто
і робота для підсобних працівників є.

Отже з наведеного вище вбачається,
відповідно до листа Профспілки
працівників металургійної і гірничої
промисловості України від 09.10.2013 року №
306 та посилаючись на пояснення
представника відповідача стосовно
того, що підприємство працювало у
звичайному режимі, у простій
відправили лише їх, виходить з вини
підприємства він перебував у
вимушеному прогулі, що виражається у
незаконному відстороненні від роботи,
без належних на те підстав.

Крім того нараховуючи йому заробітну
плату у повному обсязі відповідач
повинен керуватися тим, що за кожну
зміну він отримує 294,00 грн. (36,75 грн. за
годину).

Порушивши норми діючого законодавства
відповідач нарахував йому 2/3 частини
заробітку, а то і менше.

Таким чином, розглядаючи помісячні
виплати ним недоотримано:

- за 10.2013 року (8 змін) - 2352,00 грн.
(згідно зазначених вище норм) за
мінусом 665,47 грн. (виплачено) дорівнює
1686,53 грн. (незаконно не виплачена
заробітна плата);

- за 11.2013 року (21 зміна) - 6174,00 грн.
(згідно зазначених вище норм) за
мінусом 1746,86 грн. (виплачено) дорівнює
4427,14 грн. (незаконно не виплачена
заробітна плата);

- за 12.2013 року (21 зміни) - 6174,00 грн.
(згідно зазначених вище норм) за
мінусом 1746,86 грн. (виплачено) дорівнює
4427,14 грн. (незаконно не виплачена
заробітна плата);

- за 01.2014 року (21 зміна) - 6174,00 грн.
(згідно зазначених вище норм) за
мінусом 1746,86 грн. (виплачено) дорівнює
4427,14 грн. (незаконно не виплачена
заробітна плата)

- за 02.2014 року (21 зміна) - 6174,00 грн.
(згідно зазначених вище норм) за
мінусом 1746,86 грн. (виплачено) дорівнює
4427,14 грн. (незаконно не виплачена
заробітна плата).

Ним недоотримано кошти в період
з жовтня 2013 року по лютий 2014 року в
розмірі 19395,09 грн., тому просить суд
стягнути вказану суму заробітку з
відповідача.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав в повному обсязі, пояснив, що
їх відправили у незаконний простій,
підприємство працювало у повному
обсязі, просив суд його задовольнити.

Представники відповідача позов не
визнали та суду пояснили, що накази про
простій були законні та обґрунтовані,
просять відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Суд, вислухавши сторін, вивчивши
матеріали справи, вважає за необхідне
позов задовольнити частково, виходячи
з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_1
переведено 14.05.2004 року на шахту № 9/10
підземним гірноробочим очисного забою
5 розряду, згідно розпорядження № 45 від
14.05.2004 року по ПАТ «Марганецький ГЗК»,
відповідно копії трудової книжки (а.с.
18).

28.08.2007 року з ОСОБА_1 стався нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом, в
зв'язку із цим відповідно до
рекомендацій ВКК КЗ «Марганецька
центральна міська лікарня», відповідач
потребує легкої праці на поверхні без
переохолодження та підняття важкого.

Згідно ч. 1 ст. 170 КЗпП України
працівників, які потребують за станом
здоров'я надання легшої роботи,
власник або уповноважений ним орган
повинен перевести, за їх згодою, на таку
роботу у відповідності з медичним
висновком тимчасово або без обмеження
строку.

Наказом по Публічному акціонерному
товариству «Марганецький гірничо-
збагачувальний комбінат» № 959 від 09
липня 2013 року встановлено простій з 10
липня 2013 року по 31 грудня 2013 року для
працівників, які переводяться на
підставі довідок МСЕК та ЛКК на легку
працю на шахті N 9/10. Згідно наказу N 1296
від 09 вересня 2013 року до наказу № 959 від
09 липня 2013 року внесені зміни.

Згідно до довідки ВКК № 117/14 від 23 липня
2013 року ОСОБА_1 рекомендовано
переведення на легшу працю на поверхні,
строком на один місяць з 22 липня 2013
року.

Відповідно до розпорядження № 809 від 25
липня 2013 року ОСОБА_1 було надано
роботу, згідно медичної рекомендації з
22 липня 2013 року до 10 вересня 2013 року
підсобним робітником шахти № 9/10 з
оплатою праці за виконану роботу, але
не нижче середнього заробітку.

Згідно до довідки ВКК № 175/12 від 22
жовтня 2013 року ОСОБА_1 рекомендовано
переведення на легшу працю на поверхні,
з 22.10.2013 року по 04.11.2013 року.

Відповідно до розпорядження № 1169 від 22
жовтня 2013 року ОСОБА_1 не було надано
роботу, згідно медичної рекомендації, в
зв'язку з тим, що на комбінаті були
відсутні вакантні робочі місця, тому з
22 жовтня 2013 року до 04 листопада 2013 року
його було переведено у режим простою з
оплатою, відповідно до ст. 113 КЗпП
України в розмірі 2/3 частини тарифної
ставки присвоєного розряду.

Згідно до довідки ВКК № 184/14 від 07
листопада 2013 року ОСОБА_1 рекомендовано
переведення на легшу працю на поверхні,
строком на один місяць з 05 листопада 2013
року.

Відповідно до розпорядження № 1220 від 05
листопада 2013 року ОСОБА_1 не було надано
роботу, згідно медичної рекомендації, в
зв'язку з тим, що на комбінаті були
відсутні вакантні робочі місця, тому з
05 листопада 2013 року до 04 грудня 2013 року
його було переведено у режим простою з
оплатою, відповідно до ст. 113 КЗпП
України в розмірі 2/3 частини тарифної
ставки присвоєного розряду, з
розпорядженням відповідача було
ознайомлено.

Відповідно до наказу №1759 від 29.11.2013
року, всі структурні підрозділи ПАТ
«Марганецький ГЗК» з 01.12.2013 року по
28.02.2014 року знаходяться у стані простою.

Посилання ПАТ «Марганецький ГЗК» на
неможливість тимчасового переведення
при вирішенні спорів такого роду судом
до уваги не береться, оскільки ні
частина 1 ст. 170 КЗпП України, ні ст. 35
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» не ставлять виникнення
обов'язку власника від наявності такої
можливості, бо законодавець виходить з
того, що власник завжди має можливість
використовувати працю осіб, які
потребують за станом здоров'я
переведення на легшу роботу, і в зв'язку
з цим суд вважає за необхідне визнати
час знаходження ОСОБА_1 в період з
вересня 2013 року по листопад 2013 року в
простої вимушеним прогулом.

Оскільки невиконання власником
обов'язку перевести тимчасово
непрацездатного працівника на іншу
роботу за наявності відповідного
висновку ВКК, створює ситуацію, яка
повинна бути кваліфікована як
вимушений прогул, розмір заробітної
плати, який підлягає стягненню на
користь ОСОБА_1, виходячи з наданої
Публічним акціонерним товариством
«Марганецький гірничо-збагачувальний
комбінат» довідки № 1197/10 від 06.10.2014
року, за час простою з вересня 2013 року
по листопад 2013 року становить: жовтень
2013 року - за 8 змін із розрахунку 2/3
тарифу 665,47 грн. та вислуга років 110,74
грн.- всього 776,21 грн.; листопад 2013 року -
за 21 зміну із розрахунку 2/3 тарифу 1746,86
грн. та вислуга років 391,49 грн. - всього
2138,35 грн. Всього за даний період
нараховано 2914,56 грн. Згідно середнього
денного заробітку 284,28 грн, розрахунки
за час простою з вересня по листопад 2013
року складають: жовтень 2013 року за 8
змін *284,28 грн. = 2274,24 грн.; листопад 2013
року за21 зміну *284,28 грн. = 5969,88 грн.
Всього за даний період -8244,12 грн.
Різниця між середньою заробітною
платою та оплатою 2/3 тарифу за період за
час простою з вересня по листопад 2013
року складає 5329 гривні 56 копійок, що на
14065 гривню 53 копійок менше суми
розрахованої позивачем.

На підставі вищевикладеного суд вважає
за необхідне позов задовольнити
частково, стягнувши заробітну плату за
час вимушеного прогулу саме за період
з вересня 2013 року по листопад 2013 року, з
розрахунку наданого ПАТ «МГЗК».

В задоволенні позову в частині
стягнення заробітку за період з грудня
2013 року по лютий 2014 року суд вважає за
необхідне відмовити, оскільки згідно
наказу №1759 від 29.11.2013 року, всі
структурні підрозділи ПАТ
«Марганецький ГЗК» з 01.12.2013 року по
28.02.2014 року знаходилися у стані простою.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що
порушено його права як інваліда згідно
ст. 18 ЗУ «Про основи соціальної
захищеності інвалідів» суд не бере до
уваги, оскільки згідно МСЕК (оглянутої
у судовому засіданні) позивачу
встановлено часткову втрату
працездатності, а інвалідність йому не
призначена, тому посилання його на
порушення його прав як інваліда
безпідставні.

Судовий збір, згідно ст. 88 ЦПК
України, підлягає стягненню з
відповідача.

Згідно ст.367 ЦПК України рішення
підлягає негайному виконанню, оскільки
середньомісячна заробітна плата
позивача складає 5969 гривень 88 копійок
(відповідно довідки про
середньомісячний заробіток позивача
а.с.46) та являється більшою за суму
заборгованості по заробітній платі.

Керуючись ст. 170 КЗпП України, ст. 35 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», ст.ст. 57,58, 60, 88, 209, 213, 214, 215,
218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Марганецький
гірничо-збагачувальний комбінат» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі - задовольнити
частково.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Марганецький
гірничо-збагачувальний комбінат» на
користь ОСОБА_1 (НОМЕР_1) заробітну плату
за період вимушеного прогулу з вересня
2013 року по листопад 2013 року в сумі 5329
гривень 56 копійок.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Марганецький
гірничо-збагачувальний комбінат» на
користь держави судовий збір у розмірі
243 гривні 60 копійок.

Рішення допустити негайному
виконанню.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
О. С. Янжула