АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -796/5353/2014
Головуючий в 1 інстанції : Бартащук
Доповідач: Корчевний
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого
Корчевного Г.В.,

Суддів Лапчевської
О.Ф., Слободянюк С.В.

при
секретарі Охневській Т.В., Меєчко
Д.П.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційні скарги
відповідача ОСОБА_1 та представника
позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Шуліки
АліниВолодимирівни на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 17лютого 2014 року в цивільній справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк «Приват
Банк» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення та за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до акціонерного товариства
Комерційний Банк «Приват Банк» про
розірвання кредитного договору,
колегія суду, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року представник ПАТ
«Приват Банк» - Тулба Екатерина
Григорівна звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на майно, в якому просила
звернути стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки.

Обгрунтовувала свої вимоги тим, що
26.07.2007 року між сторонам був укладений
договір № KILOGA00000101, відповідно до умов
якого відповідачу було надано кредит у
розмірі 60 280,00 доларів США зі сплатою 11,
04% річних з кінцевим терміном
повернення 25.07.2017 р.

Вказує, у зв'язку з тим, що відповідач
умови кредитного договору належним
чином не виконує, не погашає кредит і не
сплачує нараховані проценти за
користування кредитними коштами,
станом на 08.08.2013 р. загальна
заборгованість за кредитним договором
складає суму 45 127, 25 доларів США., згідно
курсу НБУ станом на 08.08.2013 р. становить
360 566 грн. 69 коп.

З метою виконання зобов'язання було
укладено договір іпотеки № KILOGA00000101,
згідно умов якого відповідач надав в
іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру
на АДРЕСА_1, обумовлена ціна якої 1 061 545
грн. 00 коп., яка належить йому на праві
власності.

В позовній заяві позивач ПАТ «Приват
Банк» просив звернути стягнення на
зазначене майно, в рахунок стягнення
заборгованості за кредитним договором.

У грудні 2012 року відповідач ОСОБА_1
звернувся до суду із зустрічним
позовом про розірвання кредитного
договору, в обґрунтування кого
зазначав, що кредит він не отримав, а
банк на заяву про розірвання
кредитного договору від 26.07.2007 р.
відповідь не надав.

В позовній заяві зазначав, що банком
фактично виданий кредит в розмірі 50000
тис. доларів США на споживчі потреби,
решта суми 10280 доларів США сторонами
була передбачена на сплату страхових
платежів тільки у випадках, визначених
договором.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 17 лютого 2014 року у
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до акціонерного товариства
Комерційний Банк «Приват Банк» про
розірвання кредитного договору
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу та просив суд апеляційної
інстанції рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 17 лютого 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити зустрічний
позов.

Пославшись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
закону.

В апеляційній скарзі відповідач
зазначає, що він не підписував заяву №1
від 26.07.2008 р. на отримання кредитних
коштів, так як згідно п.7.6 кредитного
договору від 26.07.2007 р. він був
підписаний за адресою: АДРЕСА_2, а за
вказаною в договорі іпотеки адресою:
АДРЕСА_3 не перебував того дня, вказаний
факт підтвердив в суді представник ПАТ
КБ «Приват Банк».

Зазначає, що договір іпотеки був
укладений між ним та ЗАТ КБ «Приват
Банк», але ж не з філією «Київське КРУ»
ЗАТ КБ «Приват Банк», також зазначає, що
філії «Київське КРУ»
ЗАТ КБ «Приват Банк» відрізняється від
коду ЗАТ КБ «Приват Банк».

Посилається, що видача готівкової
іноземної валюти відповідно до актів
цивільного законодавства можлива лише
з поточного рахунку клієнта банку, а
26.07.2007 р. відповідач не оформляв договір
міни у вигляді заяви на видачу готівки
з поточного банківського рахунку, отже
заява на видачу готівки №1 від 26.07.2008 р.
відповідно до ч.2 ст. 185 ЦПК України є
фальшивим доказом.

Відтак вважає вказаний кредитний
договір нікчемним правочином.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник позивача ПАТ КБ «Приват
Банк» - ШулікаАліна Володимирівна
подала апеляційну скаргу та просила
суд апеляційної інстанції змінити
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 17 лютого 2014 року в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
та ухвалити в цій частині нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги ПАТ
КБ «Приват Банк» про звернення
стягнення на предмет іпотеки у повному
обсязі, а в іншій частині рішення
залишити без змін.

Пославшись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
закону.

В апеляційній скарзі представник
позивача зазначає, що суд
необґрунтовано відмовив у задоволенні
первісного позову у зв'язку із не
співмірністю заборгованості та
оціненою сумою заставленого в іпотеку
майна, так як норми законодавства, що
регулюють правовідносини із звернення
стягнення на предмет іпотеки
регулюються спеціальними нормами, які
не містять жодних застережень щодо не
співмірності простроченої суми
заборгованості по кредиту та вартості
іпотеки.

Посилається, що згідно ч.1 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання,
іпотеко держатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, таким чином у позивача виникло
право на захист свого порушеного права
вказаним вище шляхом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявив
клопотання про зупинення провадження в
справі, оскільки ухвалою Дніпровського
районного суду м. Києва від 13 березня 2014
року відкрито провадження в справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Приват Банк»
про захист прав споживачів та про
визнання недійсним кредитного
договору.

Заслухавши думку осіб, колегія суду
приходить до висновку про необхідність
зупинити провадження в справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства КомерційнийБанк «Приват
Банк» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення та за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до акціонерного товариства
Комерційний Банк «Приват Банк» про
розірвання кредитного договору, до
вирішення спору по справі №755/7159/14-ц у
Дніпровському районному суді м. Києва.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, а
також відповідно до п.33 Постанови
Пленуму Верховного суду України від 12
червня 2009 року №2 «Про застосування
норм цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», суд
зобов'язаний зупинити провадження у
справі у разі неможливості розгляду
цієї справи до вирішення іншої справ,
що розглядається в поряду
конституційного, цивільного,
господарського, кримінального чи
адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 201 ЦПК України,
судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання ОСОБА_1 - задовольнити.

Провадження всправі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «Приват Банк» до
ОСОБА_1 про звернення стягнення та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до
акціонерного товариства
КомерційнийБанк «Приват Банк» про
розірвання кредитного договору

- зупинити до розгляду та набрання
законної сили рішенням Дніпровського
районного суду міста Києва у справі
№755/7159/14-ц за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Приват Банк» про захист прав
споживачів та про визнання недійсним
кредитного договору.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
частині зупинення провадження по
справі до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: