Справа № 459/1336/14
Головуючий у 1 інстанції: Жураковський
Провадження № 22-ц/783/5227/14
Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Азенко
М.В.,

з участю: представника
відповідача - Тодорович О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
на рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 05 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
про стягнення моральної шкоди,
спричиненої внаслідок професійного
захворювання, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням
Червоноградського міського суду
Львівської області від 05 червня 2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області в користь ОСОБА_4 10
000 (десять тисяч) гривень відшкодування
моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Рішення суду оскаржило відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді.

В апеляційній скарзі посилається на те,
що судом не враховано положення п.1 «е»
ст.21, ч.3 ст.28, п.3 ст.34 Закону України «
Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», якими було
встановлено, що Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний відшкодувати грошову суду
за моральну шкоду за наявності факту
заподіяння моральної шкоди
потерпілому у вигляді страхової
виплати за наявності відповідного
висновку медичних органів.

Позивачем не надано жодного медичного
висновку та доказу про наявність факту
спричинення йому моральної шкоди у
зв'язку з ушкодженням здоров'я на
виробництві, а також позивачем не було
доведено факту моральних страждань у
зв'язку з ушкодженням здоров'я на
виробництві.

Просить рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від 05
червня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді -
Тодорович О.В. на підтримання
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом та матеріалами справи
встановлено, що протягом 1970-1989 років
позивач працював на Червоноградському
заводі залізобетонних виробів
"Західзалізобетон" в шкідливих умовах
праці, що підтверджується копією
трудової книжки. (а.с. 7-8).

За час виконання своїх посадових
обов'язків ОСОБА_4, внаслідок
погіршення стану здоров'я,
неодноразово звертався за отриманням
медичної допомоги до медичних
закладів.

Згідно акту розслідування
професійного захворювання від 29 грудня
2004 року, професійне захворювання
ОСОБА_4 виникло внаслідок дії на
організм шкідливих факторів на протязі
роботи у шкідливих умовах праці по
таких професіях: електрозварювальник
ручного зварювання (а.с. 3-4).

Відповідно до довідки обласної МСЕК
серії ЛВА-1 № 136342 від 02 лютого 2005 року
позивачу вперше встановлено ІІІ групу
інвалідності та 50% втрати професійної
працездатності у зв'язку з професійним
захворюванням безтерміново (а.с. 9).

У зв'язку з погіршенням стану здоров'я,
позивач неодноразово звертався за
медичною допомогою з діагнозом
пневмоконіоз електрозварювальника
І-ІІ ст., бронхіт, емфізема легень,
початкова катаракта обох очей, що
підтверджується відповідними витягами
з історії хвороби та виписками з
історії хвороби, наявними в матеріалах
справи.

Відповідно до ст.ст. 1,3,21,43,46 Конституції
України, як соціальна держава, зміст і
спрямованість якої визначають права і
свободи людини та їх гарантії,
проголосили право громадян на належні,
безпечні і здорові умови праці,
соціальних захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
тощо. Право на соціальних захист
гарантується, зокрема,
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення.

Окремим видом загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
згідно з абзацом п'ятим частини першої
ст. 4 Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, є страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України
«Про охорону праці», державна політика
в галузі охорони праці базується,
зокрема, на принципах пріоритету життя
і здоров'я працівників, повної
відповідальності роботодавця за
створення належних, безпечних і
здорових умов праці, соціального
захисту працівників, повного
відшкодування шкоди особам, які
потерпіли від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань. Згідно з ч.1 ст.9 цього
Закону, відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або у разі
смерті працівника, здійснюється Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві й професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Укладаючи з роботодавцем угоду про
обов'язкове страхування від нещасного
випадку страховик «Фонд соціального
страхування від нещасних випадків) тим
самим бере на себе зобов'язання надати
застрахованим особам передбачені
Законом соціальні послуги та виплати.

Відповідно до ч.3 ст.34 Закону України
від 23.09.1999 р. № 1195-ХІV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» та ст.9 Закону України
«Про охорону праці» (в ред. Закону від
21.11.2002 р. № 229-ІV), відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я, здійснюється
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
відповідно до наведеного вище Закону
України.

Це стверджується також роз'ясненнями
Конституційного Суду України, наданим
у рішення від 27.01.2004 року № 1-рп/2004 у
справі за конституційним зверненням
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Кіровоградській
області про офіційне тлумачення
положення ч.3 ст.34 ЗУ «Про
загальнообов'язкове соціальне
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності».

Вказані обставини є також викладеними
у листі Вищого спеціалізованого суду №
6-931/0/4-11 від 29.07.2011 р.

Згідно п.п. «є» п.1 ч.1 ст.21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві й професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (в редакції чинній на
час спірних правовідносин) передбачено
надання позивачу соціальних послуг і
виплат, у тому числі відшкодування
моральної шкоди при наявності факту її
заподіяння потерпілому.

Надаючи соціальні послуги
застрахованим та здійснюючи страхові
виплати грошових сум, фонд соціального
страхування від нещасних випадків
здійснює забезпечення соціального
захисту громадян у разі тимчасової,
стійкої або повної втрати
працездатності.

Згідно із ч.4 ст.14 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності, до професійного
захворювання, належить захворювання,
що виникло внаслідок професійної
діяльності застрахованого та
зумовлюється виключно або переважно
впливом шкідливих речовин і певних
видів робіт та інших факторів,
пов'язаних з роботою.

Ушкодження здоров'я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності,
спричиняють йому моральні та фізичні
страждання. Відмова потерпілому у
праві на отримання грошової
компенсації за моральну шкоду від
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків залежно від ступеня
втрати професійної працездатності має
обмежувальний характер.

Пленум Верховного Суду України у своїй
постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про
судову практику по справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди (із змінами, внесеними постановою
від 25 травня 2001 року № 5) роз'яснив, що
моральна шкода може складатися,
зокрема, у моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного способу життя, при настанні
інших негативних наслідків.

У вказаній постанові роз'яснено, що
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних, тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення, тощо) та з
урахуванням інших обставин.

Ураховуючи наведене вище, суд
підставно частково задовольнив
позовні вимоги ОСОБА_4, виходячи із
засад розумності, виваженості та
справедливості, стягнув на користь
позивача 10 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини у справі, подані
сторонами докази та правильно визначив
характер спірних правовідносин,
рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам.

Апелянтами не подано належних та
допустимих доказів для спростування
рішення суду першої інстанції, які б
мали доказове значення та
заслуговували на увагу, чи порушень
норм матеріального і процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування рішення відповідно до ст. 309
ЦПК України.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому,
відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційні скарги слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313,
п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 05 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.