РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

21.10.2014

Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Сарбея О.Ф.,

за участю секретаря Беднарської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,

встановив:

28 липня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості в сумі 39000 грн. 00 коп.,
посилаючись на те, що 24.07.2013 року вона
позичила відповідачу 10 000 грн., які
останній зобов'язувався повернути за
два місяці; 23.11.2013 року вона позичила
відповідачу 23 000 грн., в подальшому
08.02.2014 року відповідач отримав у борг
від позивачки ще 6 000 грн., проте до часу
подачі позову борг не повернув. У
зв'язку з наведеним позивач просила суд
стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за
договорами позики в сумі 39 000 грн. 00 коп.
і судові витрати по справі.

Позивач в судовому засіданні вимоги
позову підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про розгляд справи
повідомлений належним чином, у
відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК
України суд за згодою позивача вважає
можливим розглянути справу на підставі
наявних в ній даних та доказів в
порядку заочного розгляду.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку кількість
речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту
передай грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Судом об'єктивно встановлено, що 24.07.2013
року між позивачем ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_2 був укладений
договір позики на суму 10 000 грн. 00 коп.,
що у відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК
України підтверджується розпискою
позичальника.

23.11.2013 року між позивачем ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_2 був укладений
договір позики на суму 23 000 грн. 00 коп.,
що підтверджується розпискою
позичальника.

08.02.2014 року між позивачем ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_2 був укладений
договір позики на суму 6 000 грн. 00 коп., що
підтверджується розпискою
позичальника.

Відповідач не довів факт неодержання
грошових коштів від позикодавця, а тому
вказані договори позики є дійсними та
породжують права та обов'язки згідно
закону України.

Ст. 526 Цивільного Кодексу України
визначає, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу.

Згідно розписки від 24.07.2013 року
відповідач зобов'язувався повернути
позивачу позику через два місяці, тобто
24.09.2013 року, однак свого обов'язку не
виконав, а тому з нього на користь
позивача підлягає стягненню 10 000 грн.

Відповідно до розписки від 23.11.2013 року
відповідач зобов'язувався повертати
борг частинами, а саме по 500 грн.
щомісячно, проте повернув лише 150 грн.
08.02.2014 року, а отже з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню 22
850 грн. в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України

В розписці від 08.02.2014 року вказано строк
виконання зобов'язання - 2 роки та 11
місяців, а отже строк виконання даного
зобов'язання на час розгляду справи ще
не настав, тому суд відмовляє в
задоволенні позову в частині стягнення
з відповідача боргу в сумі 6 000 грн.

Підсумовуючи викладене суд приходить
до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 33 850 грн. боргу за
договорами позики.

Судовий збір сплачений позивачем,
підлягає стягненню на його користь з
відповідача пропорційно до
задоволених позовних вимог (338 грн. 50
коп.) згідно положень ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 81, 88, 169 ч. 4,
212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 625, 1046,
1049, 1050 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованість за договорами позики в
сумі 33 850 грн. 50 коп. та судові витрати в
сумі 338 грн. 50 коп.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Копію заочного рішення не пізніше 3
днів з дня його проголошення направити
рекомендованим листом із
повідомленням відповідачу.

Письмова заява відповідача про
перегляд заочного рішення може бути
подана протягом 10 днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів з дня його проголошення
до апеляційного суду Хмельницької
області.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: