УХВАЛА

27 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич
М.К.,

Кафідової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 липня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до
Кутівської сільської ради Буського
району Львівської області, ОСОБА_3,
третя особа −? відділ Державного
земельного агенства у Буському районі
Львівської області, про визнання права
на приватизацію земельних ділянок,
визнання недійсним державного акта на
право власності на земельну ділянку,
зобов'язання відповідача до вчинення
дій,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом,
посилаючись на те, що він є власником
будинку по АДРЕСА_1, яке успадкував
після смерті свого дядька. За даним
будинком значилась земельна ділянка 0,20
га для обслуговування житлового
будинку. Рішенням Кутівської сільської
ради Буського району Львівської
області 11 вересня 2006 року позивачу
безоплатно передано земельну ділянки
для обслуговування житлового будинку
розміром 0,2027 га. Згодом було
встановлено, що друга земельна ділянка
розміром 0,0399 га накладається на
земельну ділянку ОСОБА_3

Рішенням Буського районного суду
Львівської області від 21 січня

2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 26 травня 2014 року рішення
суду першої інстанції у частині
відмови у задоволенні позову ОСОБА_4
про визнання права на приватизацію
земельних ділянок, визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку скасовано та ухвалено
у цій частині нове рішення, яким позов

задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право на
приватизацію земельної ділянки площею
0,2027 га, у тому числі земельних ділянок
площею 0,1628 га та

0,0399 га у АДРЕСА_2, відповідно до
рішенням 4-ї сесії 5-го скликання
Кутівської сільської ради Буського
району Львівської області від 11
вересня 2006 року № 31.

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
від 19 серпня 2007 року, який виданий
ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення
особистого селянського господарства
площею 0,1107 га

у АДРЕСА_2. У решті рішення залишено без
змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 липня 2014 року
поновлено ОСОБА_3 строк на касаційне
оскарження та відмовлено у відкритті
касаційного провадження на рішення
апеляційного суду Львівської області
від 26 травня 2014 року з підстав,
передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 липня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме ст.16 ЦК
України та ст. 152 ЗК України.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, а саме
ст. 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України
заявник посилається на постанову
Верховного Суду України від

1 жовтня 2013 року у справі про визнання
незаконним та скасування рішення,
спонукання до виконання певних дій та
постанову Вищого адміністративного
суду України від 17 квітня 2014 року у
справі про визнання протиправним та
скасування рішення.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 9
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» з подальшими змінами
та доповненнями, судовими рішеннями, на
які заявник посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
п.1 ч. 1

ст. 355 ЦПК, можуть бути рішення: Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ;
Вищого адміністративного суду України;
Вищого господарського суду України;
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції;
апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697-У.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права

Із змісту доданої до заяви постанови
Верховного Суду України від

1 жовтня 2013 року вбачається, що даним
судовим рішенням справа розглядалася
Верховним Судом України, з підстав
передбачених главою 3 розділу 4 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а відтак, на неї не може
здійснюватися посилання на
підтвердження неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права.

Надана для порівняння постанова Вищого
адміністративного суду України від 17
квітня 2014 року не може бути прикладом
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції норм
матеріального права, саме

ст. 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України,
оскільки правові висновки, зазначені в
даних судових рішеннях у порівнянні з
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 липня

2014 року, яку просить переглянути
заявник, ґрунтується на різних
фактичних обставинах, що не свідчить
про неоднакове застосування судом
касаційної інстанції ст. 16 ЦК України
та ст. 152 ЗК України.

За таких обставин, неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права не відбулося, а
тому у допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою ОСОБА_3
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Кутівської сільської
ради Буського району Львівської
області, ОСОБА_3, третя особа −? відділ
Державного земельного агенства у
Буському районі Львівської області,
про визнання права на приватизацію
земельних ділянок, визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку, зобов'язання
відповідача до вчинення дій відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В. С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська