Справа №580/770/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Гура А. О.Номер провадження
22-ц/788/974/14 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Маслова В. О. ,
Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання
-Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк "ПриватБанк"

на рішення Лебединського районного
суду Сумської області від 31 березня 2014
року,

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4

про стягнення заборгованості за
кредитним договором в сумі 70417,73 грн.,

в с т а н о в и л
а :

04 квітня 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк"
звернувся до суду з позовом,
посилаючись на те, що ОСОБА_4 не виконує
взяті на себе зобов'язання за кредитним
договором, укладеним з Банком, просив
суд стягнути заборгованість, яка
станом на 19 березня 2013 року складає 70417
грн. 73 коп., а саме : 9960 грн. 00 коп. -
заборгованості за кредитом; 3268 грн. 76
коп. - заборгованості по процентах за
користування кредитом; 836 грн. 64 коп. -
заборгованості по комісії за
користування кредитом; 52522 грн. 91 коп. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи, відповідно до пункту 1.5.20 Умов
та правил надання банківських послуг:
500 грн. штраф - фіксована частина, 3329 грн.
42 коп. - процентна складова штрафу.

Рішенням суду від 31 березня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
"ПриватБанк" відмовлено у зв'язку з їх
необгрунтованістю.

Стягнуто з ПАТ КБ "ПриватБанк" на
користь ОСОБА_4 2250 грн. 24 коп. на
відшкодування судових витрат,
пов'язаних з проведенням
почеркознавчої експертизи.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду і
постановлення нового рішення про
задоволення позовних вимог з тих
підстав, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, що у справі не були доведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд визнав встановленими,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи та що судом були
порушені норми матеріального і
процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як на підставу для задоволення позову
ПАТ КБ "ПриватБанк" посилався на те, що 01
листопада 2007 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ
"ПриватБанк" укладений кредитний
договір № SUXRRX07260276, кошти за яким були
перераховані на покупку телевізора "TV
LCG Samsung" відповідно наданого товарного
чеку ПП "ОСОБА_5.". Відповідно до цього
договору був наданий кредит в сумі 9960
грн. на строк до 01 листопада 2009 року
включно, з умовами сплати за
користування кредитом відсотків у
розмірі 1% на місяць на суму залишку
заборгованості по кредиту, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 119,52 грн. та
одноразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 1660
грн. в обмін на зобов'язання
позичальника з повернення кредиту,
відсотків, винагороди, комісії, що
зазначені в Заяві та Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам
("Розстрочка", Стандарт).

Під час розгляду справи як у суді
першої, так і в суді апеляційній
інстанції відповідач позовні вимоги не
визнавав та пояснив, що він проживав у
найманій квартирі в м. Суми по вул.
Ковпака і працював таксистом без
належного оформлення. Приблизно весною
2006 року він, перебуваючи у свого друга в
с. Сулі, ударив жителя м. Суми - ОСОБА_7,
тому через працівника Сумського РВ
УМВС України Кисильова останній
вимагав у нього гроші в розмірі 700
доларів США, щоб уладнати даний
конфлікт. Через півроку до нього
додому, де він був зареєстрований і де
проживали його батьки - в с. Василівка
Лебединського району Сумської області
- приїхали три працівники міліції,
серед яких був і ОСОБА_6 та в його
відсутності забрали паспорт, в якому
був ідентифікаційний код та свідоцтво
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Наступного дня
ОСОБА_6 знайшов його в м. Суми на
залізничному вокзалі і повідомив, що
вони були в нього дома та забрали
документи, бо він не відшкодовує шкоду
Лиходьку і знову вимагав у нього гроші.
На його вимогу про повернення
документів ОСОБА_6 сказав, що зараз
віддасть паспорт, але коли підійшли до
його автомобіля, то паспорта в бардачку
не виявилось, він пояснив, що його в
нього викрали. Після цього, в травні 2008
року він звернувся до паспортного
відділу міліції та отримав новий
паспорт, взамін втраченого.

Відповідач стверджував, що ніякого
кредиту він не брав, телевізор не
купував, жодних повідомлень чи листів з
"Приватбанку" до нього не надходило і
ніяких платежів на погашення кредиту
він не здійснював, а про те, що на нього
оформлений кредит, він дізнався лише
коли отримав повістку з суду по даній
справі.

У своїх запереченнях на позов
відповідач також зазначив про те, що
ПАТ КБ "ПриватБанк" заявив позов за
межами передбаченої законом позовної
давності, про застосування якої він
подав заяву ( ас.51).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що ПАТ
КБ "ПриватБанк" не надав достовірних
доказів на підтвердження своїх доводів
про укладення з ОСОБА_4 кредитного
договору та отримання ним кредитних
коштів.

Зокрема, суд першої інстанції виходив з
того, що заперечення відповідача про
те, що він не укладав та не підписував
кредитний договір, підтверджуються
висновками основної та додаткової
почеркознавчих експертиз № 72 від 03.03.2014
року та № 38 від 27.03.2014 року ( а.с. 77-8291-96).

З названих висновків вбачається, що
підписи у графі «Один примірник
оригіналу договору мною отриманий» в
заяві позичальника № SUXRRX07260276 від 01.11.2007
року та на кредитці «товари в
розстрочку», що розміщена на одному
аркуші з заявою позичальника SUXRRX07260276
від 01.11.2007року в графах: кредитну картку
№ НОМЕР_3 та ПІН отримав від 01.11.2007 року
та в розділі «згода дружини - чоловіка»
позичальника від 01.11.2007 року на цьому ж
аркуші, - виконані не ОСОБА_4, а іншою
особою. В той же час вказані документи
разом з Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
( «Стандарт»), на яких відсутній підпис
позичальника, становлять
кредитно-заставний договір ( а.с. 9-11).

З матеріалів справи вбачається, що
рішення про видачу кредиту було
прийняте Банком на підставі паспорта
ОСОБА_4 серії НОМЕР_1, виданого
Лебединським МРВ УМВС України в
Сумській області 23 вересня 1999 року
(а.с.12-13).

З ксерокопії нинішнього паспорта
ОСОБА_4 вбачається, що після втрати
вищеназваного паспорта серії НОМЕР_1,
ОСОБА_4 отримав паспорт громадянина
України серії НОМЕР_2 виданий
Лебединським МВ УМВС України в
Сумській області 23 травня 2008 року
(а.с.100-101).

Перевіряючи обгрутнованість доводів
апеляційної скарги за клопотанням
представника ПАТ КБ "ПриватБанк" судом
апеляційної інстанції була призначена
повторна судово-почеркознавча
експертиза, проведення якої було
доручено спеціалісту Харківського
науково-дослідного інституту судових
експертиз им. засл. проф. М.С.Бокаріуса.

З висновку судово-почеркознавчої
експертизи № 733 від 14.08.2014 р. вбачається,
що питання : "ким, ОСОБА_4 чи іншою
особою, виконані три підписи на заяві
позивальника № SUXRRX07260276 від 01.11.2007 р.
кредитної справи ПАТ КБ "ПриватБанк"-
експертом не було вирішене у зв'язку з
відсутністю достатньої кількості
порівняльного матеріалу ( ас. 177-207
сторінка висновку № 12).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України 1. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. 2. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. 3. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. 4. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином вбачається, що позивач - ПАТ
КБ "ПриватБанк" не надав достатніх
доказів на підтвердження своїх доводів
про те, що 01 листопада 2007 року саме з
ОСОБА_4 був укладений кредитний договір
№ SUXRRX07260276. В той же час і доводи
відповідача - ОСОБА_4 про те, що він не
укладав названий кредитний договір не
знайшли свого безумовного
підтвердження під час розгляду справи.

Перевіряючи доводи ОСОБА_4 про пропуск
ПАТ КБ "ПриватБанк" позовної давності,
колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України
передбачається, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

За статтею 267 ЦК 2. Заява про захист
цивільного права або інтересу має бути
прийнята судом до розгляду незалежно
від спливу позовної давності. 3. Позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. 4. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові. 5. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Зі змісту "Заяви позичальника"
вбачається, що погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, за який приймається період з 15
по 20 число кожного місяця, Позичальник
повинен надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 589,15 грн. для
погашення заборгованості за Кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, відсотків, винагороди,
комісії, а також інших витрат згідно з
Умовами (а.с. 7).

З доданого до позову розрахунку
заборгованості за договором
вбачається, що жодного платежу на
погашення заборгованості за договором
не здійснювалось, строк погашення
усієї суми заборгованості за договором
закінчився 01 листопада 2009 року, а
трьохрічний строк позовної давності,
передбачений законом для
витребуванням заборгованості за
договором у судовому порядку,
закінчився у 01 листопада 2012 року.

В той же час ПАТ КБ "Приватбанк"
звернувся до суду з позовом 04 квітня 2013
року, тобто з пропуском позовної
давності.

Під час розгляду справи у суді першої
інстанції відповідачем була подана
заява про застосування позовної
давності ( ас. 39 ).

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позову у зв'язку з пропуском ПАТ КБ
"ПриватБанк" позовної давності.

Доводи представника ПАТ КБ "ПриватБанк"
про те, що між Банком та позичальником
укладався письмовий договір про
збільшення позовної давності до 5 років
не підтверджені належними та
допустимими доказами, як того вимагає
ст.60 ЦПК України.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК 1. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. 2. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі.

У "Заяві позичальника" зазначено, що
позичальник ознайомився та згоден з
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(СТАНДАРТ), і "своїм підписом він
підтверджує факт про надану йому повну
інформацію про умови кредитування… ".
Банк додав до позовної заяви зміст
Умов, які не містять підпису
відповідача. На підтвердження того, що
при укладенні кредитного договору
позичальник був ознайомлений саме з
тим змістом Умов, текст яких міститься
в матеріалах справи, - матеріали
цивільної справи не містять і Банк
будь-яких доказів з цього приводу суду
також не надав ( ас. 7, 9-11).

Крім того. З доданої Банком до позовної
заяви ксерокопії Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (СТАНДАРТ) вбачається, що
вони містять загальні положення про
умови надання названих споживчих
кредитів, та не є домовленістю сторін
про збільшення строку позовної
давності в розумінні ст.259 ЦК України.
За таких обставин колегія суддів не
вбачає підстав для прийняття названих
Умов як допустимого доказу у справі,
оскільки він не відповідає вимогам ст.
259 ЦК, відповідно до якої договір про
збільшення позовної давності
укладається у письмовій формі.

За наведених обставин при вирішенні
даної справи колегія суддів виходить
із загального строку позовної
давності у три роки, передбаченого ст.
257 ЦК України, та відсутності доказів
про існування між сторонами договору
про збільшення позовної давності, як це
вимагається ст. 259 ЦК України. Позов не
підлягає задоволенню у зв'язку з
пропуском позовної давності.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, пп.1 2, 3, 4 ч.1
ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів -

в и р
і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк "ПриватБанк" задовольнити
частково.

Рішення Лебединського районного суду
Сумської області від 31 березня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити Публічному акціонерному
товариству Комерційний Банк
"ПриватБанк" у задоволенні позову у
зв'язку з пропуском позовної давності.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -