Справа № 534/3486/13-ц
№ 2/534/159/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 року

Комсомольський міський суд
Полтавської області Крикливого В.В.
Клімовій С.І. в складі: головуючого
судді при секретарі
представника позивачаГалка О.А.
відповідачівОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду у м.
Комсомольську цивільну справу за
позовом Комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
№2 м. Комсомольська до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Комсомольського міського сектору
управління Державної міграційної
служби України в Полтавській області,
третя особа - Орган опіки та піклування
виконавчого комітету Комсомольської
міської ради Полтавської області, про
визнання такими, що втратили право
користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2012 року КЖЕП №2
м.Комсомольська звернулось до суду із
зазначеним позовом до відповідачів, в
якому прохає визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
неповнолітнього ОСОБА_6, такими, що
втратили право користування кімнатою
АДРЕСА_4, зобов'язати Комсомольський
міський сектор управління Державної
міграційної служби України в
Полтавській області зняти
відповідачів з реєстраційного обліку
за вказаною адресою та стягнути з
останніх судові витрати (а.с.2,103).

Заявлені вимоги мотивує тим, що
починаючи з 2001 року ОСОБА_4 разом із
дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не проживає у
зазначеному жилому приміщенні без
поважних причин, кімнатою не
користуються. ОСОБА_4 здавала її у
піднайом різним особам з метою
отримання доходів.

Ухвалою Комсомольського міського суду
від 29.01.2013 р. до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору,
на стороні відповідача залучено орган
опіки та піклування виконавчого
комітету Комсомольської міської ради
Полтавської області (а.с.26).

Ухвалою Комсомольського міського суду
від 07 листопада 2013 року заочне рішення
від 20 лютого 2013 року (а.с.65) скасовано
заочним рішенням від 20 лютого 2013 року,
яким позовні вимоги КЖЕП №2
м.Комсомольська задоволено частково.
Визнано ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, а
саме кімнатою АДРЕСА_4 (а.с.37).

В судовому засіданні представник
позивача наполягаючи на задоволенні
позову, пояснила, що починаючи з 2001 року
відповідачі без поважних причин не
проживають за місцем реєстрації і на
протязі цього часу здають згадану жилу
площу у піднайом різним особам за
грошову винагороду, тому втратили
право користування цим приміщенням.

Відповідачка ОСОБА_4 проти
задоволення позову заперечувала та не
заперечуючи тієї обставини, що
починаючи з 2007 року вона та її діти
фактично за вказаною адресою не
проживали. Весь цей час вони мешкали в
квартирі її батьків за адресою:
АДРЕСА_1, де ОСОБА_4 доглядала за своїми
батьками. Аналогічні пояснення надав в
судовому засіданні відповідач ОСОБА_5

Будучи належним чином повідомленими
про час і місце розгляду справи,
представник відповідача -
Комсомольського міського сектору
управління Державної міграційної
служби України в Полтавській області
та третьої особи - Органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Комсомольської міської ради
Полтавської області до залу суду не
з'явилися, звернувшись із заявами про
розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши надані
сторонами докази, судом встановлено, що
будинок АДРЕСА_1 прийнятий у комунальну
власність Комсомольської міської ради
і знаходиться на балансі позивача у
справі - КЖЕП№2 (а.с.11,13).

На підставі ордеру №1682 серії СО
відповідачу ОСОБА_4 на сім'ю з двох осіб
була надана жила площа у гуртожитку для
проживання, саме кімната АДРЕСА_1, і
починаючи з 1990 р. остання та відповідач
ОСОБА_5 зареєструвались за вказаною
адресою, що підтверджується
відповідною довідкою (а.с.3).

Як вбачається з актів від 12.09.2007 р.,
19.04.2008 р., 21.12.2010 р., 12.04.2012 р., 23.10.2012 р. та
журналу обходу будинку відповідачі
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_6
починаючи з 2007 року по даний час у
згаданому жилому приміщенні не
проживають, особисті речі не
зберігають, протягом вказаного періоду
у кімнаті проживають інші особи без
реєстрації та укладення договорів
оренди житла (а.с.6-10,14,15).

Свідок ОСОБА_7 підтвердила в судовому
засіданні, що починаючи з січня по
квітень 2008 року включно, на підставі
усної домовленості із відповідачкою
ОСОБА_4, вона проживали в кімнаті
останньої і сплачувала їй за це по 200
грн. щомісячно. Обставини, зафіксовані
в акті КЖЕП №2 м.Комсомольська від 19
квітня 2008 року щодо встановлення факту
її проживання в кімнаті відповідачів
без реєстрації повністю підтвердила
(а.с.5).

Свідок ОСОБА_8 показала, що працює в
КЖЕП №2 м.Комсомольська майстром і
обслуговує будинок АДРЕСА_4. Виконуючи
свої службові обов'язки, ОСОБА_8 не
рідше ніж раз на місяць відвідувала
секцію №11 з метою перевірки осіб, які
мешкають в ній. Також приймала участь у
складенні актів про не проживання в
кімнаті АДРЕСА_4 відповідачів і
підтвердила ці обставини в судовому
засіданні. В ході згаданих перевірок
ОСОБА_8 стало відомо, що протягом трьох
років, починаючи з квітня 2011 року, в
кімнаті відповідачів постійно мешкав
гр. ОСОБА_9. З його слів він мешкав в
кімнаті на підставі усної домовленості
із ОСОБА_4 Остання протягом вказаного
часу в кімнаті не проживала.

Під час судового розгляду справи
ОСОБА_4 визнала ту обставину, що
протягом зазначеного періоду часу
здавала ОСОБА_9 у піднайом згадану
кімнату, тому в силу ч.1 ст.61 ЦПК України,
ця обставина не підлягає доказуванню.

Свідок ОСОБА_10, яка є сусідкою ОСОБА_4 по
секції, підтвердила в судовому
засіданні, що починаючи з 2001 року вона
проживає у згаданій секції і з цього
часу ні ОСОБА_4, ні члени її родини в
кімнаті АДРЕСА_4 не мешкали. Ця кімната
постійно здавалася різним особам у
піднайом, які заселялися до неї разом
із своїми меблями. Відповідачка ОСОБА_4
іноді з'являлася в секції у зв'язку із
здачею кімнати у піднайом, але ніколи в
ній не мешкала. Протягом усього цього
часу у загальній кухні та загальній
душовій кімнаті речей (посуду, засобів
гігієни тощо) сім'ї ОСОБА_4 не було.
Відповідач ОСОБА_5 взагалі в секції не
з'являвся.

Свідок ОСОБА_11, яка є сусідкою
відповідачів, підтвердила в суді, що
проживає в секції №11 починаючи з
березня 2007 року. З цього часу в кімнаті
АДРЕСА_4 відповідачі ОСОБА_5 не
проживали. В цій кімнаті постійно
проживали квартиранти. Відповідачка
іноді з'являлися у секції, де проводила
лише від 10 до 30 хвилин. У загальній
кухні та загальній душовій кімнаті
речей сім'ї ОСОБА_5 не було.

В судовому засіданні відповідачі
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнали ту обставину,
що починаючи з 2007 року вони постійно
проживають в АДРЕСА_4 відповідачка
ОСОБА_12 здавала у піднайом, тому в силу
ч.1 ст.61 ЦПК України, ці обставини не
підлягає доказуванню.

Відповідачка ОСОБА_12 пояснила суду, що
здавала кімнату у гуртожитку у
піднайом з метою уникнути накопичення
заборгованості по комунальних
платежах.

Заперечуючи проти задоволення позову,
відповідачі посилалися на те, що вони
були вимушені проживати ІНФОРМАЦІЯ_3,
так як ОСОБА_4 доглядала за своїми
хворими батьками. На підтвердження
цієї обставини відповідачами надано
суду: виписку із протоколу ЛКК
Комсомольської міської лікарні №103 від
06.05.2014 року, відповідно до якого гр-н
ОСОБА_13 потребує постійного
стороннього догляду, свідоцтво про
смерть ОСОБА_14, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4, та інформацію
Комсомольської міської лікарні,
відповідно до якої ОСОБА_14 по одному
разу в 2009 і 2012 роках та двічі в 2011 році
проходила нетривале стаціонарне
лікування (а.с.144,145,162).

Учасниками судового розгляду не
заперечувалася та обставина, що ОСОБА_13
та ОСОБА_14 є батьками відповідачки
ОСОБА_4

Проаналізувавши надані
відповідачами докази на заперечення
позову, суд вважає, що вони не
спростовують доводів позивача, якими
він обґрунтовується.

Так, підтвердженням поважності причин
відсутності наймача та членів його
сім'ї за місцем проживання з 2001 чи з 2007
років не може бути висновок ЛКК про те,
що батько відповідачки - ОСОБА_13
потребує стороннього догляду,
датований 14 травня 2014 року, рівно як і
свідоцтво про смерть матері
відповідачки ОСОБА_14, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4, та відомості про те, що
ОСОБА_14 з 2009 року хворіла на
гіпертонічну хворобу (а.с.144,145,162).

В судовому засіданні учасникам
судового розгляду роз'яснювалися
порядок і строки подання доказів на
підтвердження своїх вимог і заперечень
проти позову та наслідки неподання цих
доказів. Однак, відповідачами у справі
не надано суду доказів на
підтвердження поважності причин не
проживання за місцем реєстрації у
період з 2007 року по час звернення
позивача до суду із відповідним
позовом (09 листопада 2012 року).

Разом з тим, що відповідачі визнали ту
обставину, що протягом 2007-2012 років в
кімнаті за місцем реєстрації не
мешкали і здавали її у піднайом, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 наполягали на тому, що у
період з 2001 по 2006 роки включно у кімнаті
АДРЕСА_1 вони проживали і у піднайом не
здавали. Однак, згадані твердження суд
вважає хибними і не приймає їх до уваги,
так як вони повністю спростовуються
дослідженими в судовому засіданні
доказами.

Так, з показань свідка ОСОБА_10
вбачається, що вона заселилася до
секції АДРЕСА_1 у 2001 році і з цього часу
ОСОБА_12 та її діти в кімнаті АДРЕСА_1 не
мешкали. Ця кімната постійно здавалася
у піднайом різним особам.

Показання свідка ОСОБА_10
підтверджується приєднаною до справи
інформацією Медичного центру
первинної медико-соціальної допомоги,
відповідно до якої син відповідачки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з часу народження
спостерігається сімейним лікарем за
адресою: АДРЕСА_2. З цього ж часу за цією
ж адресою спостерігаються відповідачі
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.155). Цю ж адресу, як
фактичне місце проживання, відповідачі
зазначали в медичних картах
стаціонарного хворого при проходженні
стаціонарного лікування ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 у 2011-2013 роках, що
підтверджується відповіддю
Комсомольській міській лікарні від
22.04.2014 року (а.с.133).

Як вбачається з наданої відповідачами
довідки КЖЕП №2 м.Комсомольська в
квартирі АДРЕСА_3 зареєстровано ОСОБА_13
- батько відповідачки ОСОБА_12 (а.с.142).

Згідно інформації відділу освіти
Комсомольської міської ради ОСОБА_6,
разом із матір'ю ОСОБА_12, братом (ОСОБА_5)
та дідусем (ОСОБА_13) постійно
проживають за вказаною вище адресою
(а.с.126). Аналогічні відомості щодо місця
проживання ОСОБА_12 містяться у
відповіді Комсомольської міської
лікарні, де вона працює співробітником
лабораторного відділення (а.с.106).

За положенням ст.71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї, за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
відповідно по положень ст.72 ЖК України,
провадиться в судовому порядку.

Здійснюючи судочинство на засадах
змагальності сторін, суд,
проаналізувавши надані письмові
докази, з урахуванням рівності прав
сторін щодо їх подання та доведення
перед судом їх переконливості, дійшов
висновку про те, що в судовому
засіданні знайшов підтвердження факт
не проживання відповідачами у спірному
жилому приміщенні понад встановлені
ст.71 ЖК України строки.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в
постанові ПВСУ №2 від 12.04.1985 року "Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України" у справах про визнання наймача
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням, необхідно
з'ясовувати причини відсутності
відповідача понад встановлені строки.

Як встановлено судом, відповідачі
ОСОБА_4, ОСОБА_5 не проживають у
гуртожитку починаючи з 2001 року, тобто
протягом більш як десяти років поспіль,
їх особисті речі у кімнаті відсутні,
протягом цього ж періоду у кімнаті
проживають сторонні особи без
відповідних правових підстав, що дає
суду підстави дійти висновку про
відсутність у відповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_5 поважної причини для не
проживання у гуртожитку, так само як і
наміру проживати у ньому.

За змістом ст.ст.10, 59, 60 ЦПК України,
правосуддя у цивільних справах
здійснюється на засадах змагальності
сторін, тому кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень. Обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Наполягаючи на тому, що протягом
встановленого судом періоду часу
відповідачі не проживали за місцем
реєстрації з поважних причин, ОСОБА_12
та ОСОБА_15 не надали суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
цієї обставини.

З огляду на викладене, суд вважає
заперечення відповідачів проти позову
неспроможними і тому позов в частині
визнання їх такими, що втратили право
користування жилим приміщенням,
підлягає задоволенню.

На виконання рішення суду в частині
визнання відповідачів такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням, Комсомольський міський
сектор управління Державної
міграційної служби України в
Полтавській області зобов'язаний зняти
відповідачів з реєстраційного обліку,
тому окрема вимога позивача про
зобов'язання Комсомольського міського
сектору управління Державної
міграційної служби України в
Полтавській області зняти ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з реєстраційного
обліку є зайвою і, з огляду на ст.7 ЗУ
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні», до
задоволення не підлягає.

Питання про судові витрати по справі
вирішено судом відповідно до норми ст.
88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.68,71,72 ЖК України, ст.213 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
№2 м. Комсомольська - задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, а
саме кімнатою АДРЕСА_1.

У задоволенні вимог в частині
зобов'язання Комсомольського міського
сектору управління Державної
міграційної служби України в
Полтавській області зняти ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 з реєстраційного обліку
- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
Комунального житлово-експлуатаційного
підприємства №2 м.Комсомольська 107,30
грн. судового збору у дольовому
порядку, по 53,65 грн. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Полтавської області
через Комсомольський міський суд.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, як і брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
підпис В.В.
Крикливий

З оригіналом вірно.

Суддя
В.В. Крикливий