АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції - Неганова Н.В.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

головуючого -
Панченка М.М.

суддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі -
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна» на
рішення Подільського районного суду
м.Києва від 5 серпня 2014 року у справі за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна» до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року Приватне
акціонерне товариство «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО» Україна»
(далі - ПрАТ «АСК «ІНГО») звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди у
сумі 70.987 грн.59 коп., що складає розмір
виплаченого позивачем страхового
відшкодування на користь ТОВ «МСД
Україна», в результаті ДТП скоєної з
вини відповідача ОСОБА_1.

Розрахунок зазначеної шкоди у сумі 70.987
грн.59 коп. виконаний за вирахуванням
49.500 грн., що складає ліміт страхової
відповідальності ПрАТ «АСК
«Інтетрансполіс» за шкоду, заподіяну з
вини ОСОБА_1.

Заявлений позов ПрАТ «АСК «ІНГО»
до відповідача ПрАТ «АСК
«Інтетрансполіс» ухвалою суду від
3.07.2014 року, за заявою позивача,
залишений без розгляду на підставі п.5
ч.1 ст.207 ЦПК України /т.1 а.с.196, 210/.

Оскільки відповідач ОСОБА_1
відмовляється добровільно сплатити
позивачу як страховику виплачене ним
страхове відшкодування, позивач просив
задовольнити позов.

Рішенням Подільського
районного суду м.Києва від 5 серпня 2014
року у позові відмовлено з підстав
недоведеності позовних вимог /т.1
а.с.242-244/.

В поданій апеляційній скарзі ПрАТ «АСК
«ІНГО Україна», посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов/т.2
а.с.1-3/.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення учасників процесу, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу належить
відхилити, а рішення залишити без змін
з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як слідує з матеріалів справи,
1.04.2011 року між ПрАТ «АСК «ІНГО
Україна» та ТОВ»МСД Україна» укладено
договір майнового страхування (поліс
250523550.11) автомобіля «Фольксваген»
державний номер НОМЕР_1 зі страховою
сумою 180.000 грн. на термін до 31.12.2011 року
/а.с.19-23/.

Відповідно до ст.627 ЦК України
відповідно до ст.6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв,
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

В результаті ДТП, яке мало місце
17.09.2011 року з вини відповідача ОСОБА_1
застрахованому автомобілю
«Фольксваген» державний номер
НОМЕР_1 заподіяні механічні
пошкодження, що сторонами не
заперечується.

Згідно висновку
автотоварознавчої експертизи від15.05.2014
року за №3198/14-15 виконаного експертами
Київським науково-дослідного
інституту судових експертиз
матеріальний збиток завданий власнику
автомобіля «Фольксваген» державний
номер НОМЕР_1 склав 126.896 грн.89 коп. /т.1
а.с.150-156/.

Автотоварознавче дослідження
також виконане за ініціативою
позивача. Так, згідно Звіту від 12.12.2011
року за №320 про оцінку указаного
автомобіля, складеним ФОП ОСОБА_3,
матеріальний збиток завданий ТОВ»МСД
Україна» становить 120.012 грн.12 коп. без
врахування втрати товарної вартості.
Відповідно до указаного Звіту ринкова
вартість автомобіля на момент
пошкодження складає 121.650 грн.25 коп. /т.1
а.с.34-66/.

Суд першої інстанції правомірно
надав доказового значення експертному
висновку КНДІСЕ, як такому, що
виконаний більш кваліфіковано та
повно.

Відповідно до ст.979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов»язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальнику) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату, а страхувальник
зобов»язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

На підставі страхового акту №61385
від 9.12.2011 року позивачем ПрАТ «АСК
«ІНГО Україна» на виконання договору
страхування, на користь ФОП ОСОБА_4,
який виконав ремонт на указану суму
пошкодженого автомобіля
страхувальника ТОВ»МСД Україна» у сумі
119.987 грн.59 коп., з урахуванням франшизи,
що підтверджується платіжним
дорученням №1237 від 29.02.2012 року /т.1
а.с.68-73/.

Потерпіла особа ТОВ»МСД
Україна» не заперечувало відносно
указаного перерахунку коштів на
користь ФОП ОСОБА_4, в порядку
виконання умов договору страхування.

Відповідно до ст.993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Аналогічна правова норма
міститься у ст.27 Закону України «Про
страхування».

Таким чином, колегія суддів
вважає, між сторонами - ПрАТ «АСК «ІНГО
Україна» та ОСОБА_1 виникли відносини
суброгації, передбачені ст.993 ЦК
України.

Однак, суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку про
відмову у стягненні з відповідача
ОСОБА_1

Мотивуючи свій висновок про
відмову у позові, суд першої інстанції
обґрунтовано керувався роз»ясненнями,
викладеними у п.15 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 1.03.2013 року №4 «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», згідно якого,
якщо пошкоджений транспортний засіб не
може бути відновлено або вартість
відновлювального його ремонту з
урахуванням зношеності та втрати
товарної вартості перевищує його
ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
за ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження. Порядок
відшкодування шкоди, пов»язаної з
фізичним знищенням транспортного
засобу, регламентовано статтею 30
Закону України від 1.07.2004 року №1961 «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, який згідно зі статтею 8
ЦК(аналогія закону) може
застосовуватись не лише страховиком, а
й іншими особами, які здійснюють
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, та відповідають за завдану
шкоду. Тобто, транспортний засіб
вважається фізично знищеним, якщо його
ремонт є технічно неможливим чи
економічно необґрунтованим, а власник
транспортного засобу згоден із
визнанням транспортного засобу
фізично знищеним. Ремонт вважається
економічно необґрунтованим, якщо
передбачені згідно з експертизою,
проведеною відповідно до вимог
законодавства, витрати на ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди. У разі,
якщо власник транспортного засобу не
згоден із визнанням транспортного
засобу фізично знищеним, йому
відшкодовується різниця між вартістю
транспортного засобу до та після ДТП, а
також витрати з евакуації
транспортного засобу з місця цієї
пригоди. Якщо ж транспортний засіб
визнано фізично знищеним,
відшкодування шкоди виплачується у
розмірі який відповідає вартості
транспортного засобу до ДТП та
витратам з евакуації транспортного
засобу з місця ДТП.

Тобто, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що, оскільки,
власник пошкодженого автомобіля
«Фольксваген» державний номер НОМЕР_1
не погоджувався із фізичним знищенням
його автомобіля, що свідчить факт того,
що він його відремонтував, у зв»язку з
цим йому належала до виплати лише
різниця між вартістю транспортного
засобу на час ДТП та залишковою
вартістю після ДТП.

При цьому встановлено, в судах першої
та апеляційної інстанції сторонами не
заявлялось клопотання про визначення
залишкової вартості пошкодженого
автомобіля.

Більш того, позивача ПрАТ «АСК «ІНГО»
не цікавила залишкова вартість
пошкодженого автомобіля, оскільки він
вимагав стягнення на свою користь
повної ринкової вартості автомобіля,
на момент ДТП, оскільки саме така сума
страхового відшкодування була ним
виплачена.

Доводи позивача в тій частині, що
пошкоджений автомобіль «Фольксваген»
державний номер НОМЕР_1 не є фізично
знищеним, суд відхиляє, як
безпідставні. Так, позивач посилається
на п.9.2.4. договору страхування від
1.04.2011 року між ПрАТ «АСК «ІНГО
Україна» та ТОВ»МСД Україна» (поліс
250523550.11), де «під повною загибеллю
сторони розуміють випадки, коли
вартість відновлювального ремонту
складає більше ніж 75% страхової суми», а
оскільки вартість відновлювального
ремонту - 126.896,89 грн., не перевищує 75%
страхової суми, що складає 180.000 грн.,
тому, на думку позивача, він
обґрунтовано виплатив потерпілій
особі повну ринкову вартість
пошкодженого автомобіля на момент ДТП,
і таку ж суму вимагає стягнути в
порядку суброгації і на свою користь.

Колегія суддів не погоджується з
указаною думкою позивача, оскільки
питання визначення критерію фізичного
знищення автомобіля, є відношенням
лише сторін за договором страхування,
оскільки це є суттєвим при виплаті
страхового відшкодування у разі
настання страхового випадку. Однак
поширення цього критерію визначення
фізичного знищення автомобіля на
інших осіб, є неправомірним, оскільки
ці особи не є учасниками зазначених
договірних відносин, а тому, на їх
відповідальність в даному разі може
поширюватись лише порядок
відшкодування, який визначений
нормативно. В цьому випадку такою
нормою є ст.30 Закону України від 1.07.2004
року №1961 «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а також належить керуватись
вище викладеними роз»ясненнями у п.15
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 1.03.2013 року №4 «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки».

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що при
спірних правовідносинах,
відшкодуванню підлягала лише різниця
між ринковою вартістю пошкодженого
автомобіля та залишковою його вартістю
після ДТП. Однак позивач з таким
порядком відшкодування шкоди не згоден
і не виявив ні бажання ні ініціативи
щодо експертного визначення
залишкової вартості пошкодженого
автомобіля «Фольксваген» державний
номер НОМЕР_1, що послужило правовою
підставою для відмови у позові.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції належить залишити без
змін, як постановлене на повно
з»яґсованих обставинах з дотриманням
вимог чинного законодавства, а
апеляційну скаргу відхилити, як аку
що не спростовує висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна»
відхилити, а рішення Подільського
районного суду м.Києва від 5 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді