Справа № 359/6415/14-ц Головуючий у І
інстанції Журавський В.В.Провадження №
22-ц/780/5503/14 Доповідач у 2
інстанції КашперськаКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

21 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді
Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва
В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк
М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04 серпня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за
договором позики,

заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом про
стягнення боргу за договором позики.
Заявлені вимоги мотивував тим, що 13
травня 2011 року між ним та відповідачем
ОСОБА_1 було укладено договір позики на
суму 3000 доларів США, про що остання
склала розписку, в якій зобов'язалася
повернути гроші та проценти в сумі 1500
доларів США до 13 листопада 2011 року,
однак свого зобов'язання не виконала.
Заборгованість відповідача становить
4500 доларів США, що еквівалентно 35968,50
грн.; оскільки відсотки були обумовлені
тільки за період з 13 травня 2011 року по 13
листопада 2011 року, він має право вимоги
3 % річних за період з 13 листопада 2011
року по теперішній час. Строк
прострочення виконання зобов'язання
позичальником складає 743 дні, а 3 %
річних за цей час складають 2196,54 грн.
Просив стягнути із ОСОБА_1 на його
користь 4500 доларів США, що еквівалентно
35968,50 грн., боргу за договором позики та
відсотків за ним, та 2196,54 грн. 3 % річних
за прострочення виконання грошового
зобов'язання, покласти на відповідача
судові витрати.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04 серпня 2014 року позов ОСОБА_2
задоволено, стягнуто із відповідача на
користь позивача борг за договором
позики 38165,04 грн. та судовий збір 381,68
грн.

Відповідач ОСОБА_1, не погоджуючись із
рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04 серпня 2014 року, подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення та
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, просила
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
визнати договір позики грошових
коштів, укладений 13 травня 2011 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, недійсним, відмовити
позивачеві у стягненні з відповідача
боргу за договором позики, 3 % річних і
судового збору.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до відхилення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,
суд першої інстанції виходив із того,
що оскільки між сторонами було
укладено договір позики, відповідач
зобов'язалася повернути позичені
грошові кошти до 13 листопада 2011 року із
відсотками, однак свого зобов'язання не
виконала, із неї на користь позивача
має бути стягнута обумовлена сторонами
заборгованість за договором позики та 3
% річних в заявленому позивачем
позмірі.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками суду першої
інстанції, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що ОСОБА_2 13 травня 2011 року
позичив ОСОБА_1 3000 доларів США, про що
остання склала розписку, в якій
зазначила, що зобов'язується повернути
борг та відсотки в розмірі 1500 доларів
США до 13 листопада 2011 року.

Вказані обставини підтверджуються
наявними в справі доказами.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

За змістом положень статей 625 та 1050 ЦК
України якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, тобто порушив
виконання грошового зобов'язання,
настають правові наслідки, встановлені
законом, згідно якого він зобов'язаний
сплатити позикодавцю суму позики з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, три
проценти річних від простроченої суми,
якщо іншій розмір не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України
позичальник має право оспорити договір
позики на тій підставі, що грошові
кошти або речі насправді не були
одержані ним від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором. Якщо договір
позики має бути укладений у письмовій
формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків для
підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані
позичальником від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором. Це положення не
застосовується до випадків, коли
договір був укладений під впливом
обману, насильства, зловмисної
домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під
впливом тяжкої обставини.

Виходячи з того, що відповідач не
оспорював договір позики із підстав
укладення під впливом обману або
насильства, а лише виклав свої доводи у
запереченні, суд першої інстанції,
керуючись наведеними вимогами закону
обґрунтовано стягнув з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 вказану суму боргу в
сумі 35968,50 грн. та 3 % річних, що складає
2196,54 грн. (3 : 365 дн. х 743 дн. х 35968,50 грн.)

Доводи ОСОБА_1 в скарзі про
безгрошовість позики спростовуються
вищевказаною власноручно складеною та
підписаною нею розпискою, за якою вона
отримала позику у розмірі 3000 доларів
США, і безгрошовість цієї розписки
ніякими письмовими доказами не
підтверджується, а посилаючись на
підписання цієї розписки під впливом
обману, насильства, тяжкої обставини,
ОСОБА_1 у встановленому законом порядку
позовних вимог про визнання цього
договору позики недійсним з таких
підстав не заявляла.

Судом першої інстанції доводи
відповідача з цього приводу були
враховані і їм надано належну оцінку.

Безпідставні і доводи скаржника про
наявність лише у банківських установ
права нараховувати проценти за
користування кредитом, та відсутність
такого права у позивача, оскільки норми
ЦК України не містять жодного винятку
як щодо суб'єктного складу, так і щодо
права фізичної особи на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, розмір яких і порядок одержання
встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК
України).

Наведені у скарзі доводи правильності
висновків суду не спростовують і
фактично зводяться до одностороннього
тлумачення регулюючого спірні
правовідносини законодавства лише на
свою користь, повторного обґрунтування
заявлених ним у запереченні доводів з
викладенням таких же самих обставин і
доказів, яким суд дав належну оцінку у
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням відповідно до вимог ст. 212
ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, що суд при
прийнятті рішення не в повному обсязі
з'ясував всі обставини справи, на які
сторони посилалися як на підставу
своїх вимог і заперечень, нічим не
підтверджені і відхиляються колегією
суддів.

Інші доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на доказах та законі і не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів доходить
висновку, що суд першої інстанції
правомірно задовольнив позовні вимоги
ОСОБА_2

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Кашперська Т.Ц.

Судді :
Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.