Справа № 727/2479/14-ц
Провадження № 2/727/854/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2014 року.
Шевченківський районний суд м.
Чернівці в складі:

головуючого - судді
Богдана С.І.

при секретарі
Ткачук С.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
незавершеного будівництва житлового
будинку спільною сумісною власністю
подружжя, визнання майнового права на
частину незавершеного будівництвом
житлового будинку, визначення частки у
спадщині.

В С Т А Н О В И В :

В березні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання незавершеного
будівництва житлового будинку
спільною сумісною власністю подружжя,
визнання права власності на частину
земельної ділянки, визнання права
власності на частину незавершеного
будівництвом житлового будинку,
визначення частки у спадщині.

В ході розгляду справи заявила
клопотання про залишення позову в
частині вимог про визнання права
власності на частину земельної ділянки
без розгляду і судом дане клопотання
було задоволене.

В позові посилалася на те, що
рішенням Чернівецької міської ради від
21.09.1989 року її чоловікові ОСОБА_4 була
виділена земельна ділянка розміром 600
м.кв. по АДРЕСА_1 для будівництва
житлового будинку. Земельна ділянка
була відведена в натурі і це
підтверджується актом від 12.12.1989 року.

Згідно рішення Чернівецької міської
ради від 14.04.2011 року земельна ділянка
приватизована і це підтверджується
державним актом про право власності на
земельну ділянку серії ЯП № 815784.

У 1990 році ОСОБА_4 розпочав будівництво
житлового будинку і для цього 11 липня
1990 року отримав кредит у Чернівецькому
відділенні Ощадбанку кредит у сумі 20
тис. крб. строком на 27 років.

21 травня 1992 року вони одружились та
продовжували будувати будинок, а в
листопаді 1992 року повністю погасили
кредит.

Те, що будівництво житлового будинку
проводилося тривалий час
підтверджується документами, які
додані до позову. Зокрема 30.04.2003 року
був виготовлений технічний паспорт та
видані технічні умови на
газопостачання, у 2004 році будинок був
підключений до електропостачання, у 2005
році видано технічну документацію про
підключення будинку до міських мереж
водогону.

Факт сумісного будівництва будинку
також підтверджується заявою
покійного ОСОБА_4 від 21.09.2009 року на ім»я
міського голови з проханням
продовження терміну його реєстрації у
будинку, де ним було зазначено, що
будинок будує разом з дружиною
протягом 20 років, із змісту заяви
вбачається, що готовність будинку
складає 90 %.

Незадовго до смерті ОСОБА_4 здійснив
спробу здати будинок в експлуатацію та
здійснити реєстрацію права власності,
однак не встиг цього зробити.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_4 помер.

Спадкоємцями майна померлого є вона,
та сини - відповідачі по справі ОСОБА_2
та ОСОБА_3.

Та обставина, що ОСОБА_4 за життя не
оформив право власності на будинок та
не зареєстрував його, перешкоджає
спадкоємцям оформити свої спадкові
права. Державний нотаріус Першої
чернівецької державної нотаріальної
контори 17.03.2014 року виніс постанову про
відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Виходячи з положень ст.ст. 60,69,70 СК
України та ч.3 ст. 368 ЦК України
незавершений будівництвом будинок,
зведений за час шлюбу, може бути
визнаний об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя з
визначенням часток.

Приймаючи до уваги те, що будівництво
будинку здійснювалося за їхні спільні
кошти, позивачка вважає, що її частка та
частка покійного чоловіка є рівними,
тому просила визнати, що їй як дружині
належить 1/2 частка незавершеного
будівництвом житлового будинку
АДРЕСА_1. Інша 1/2 частка є спадковим
майном після смерті ОСОБА_4 і право на
неї мають як вона так і відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, тобто кожному з них
належить по 1/6 будинку.

Вартість спірного житлового будинку
становить 283164 грн., тому в грошовому
вигляді її частка 2/3 становить 235970 грн.,
а відповідачів по 47194 гривні.

Тому просила визнати незавершений
будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1
спільним майном подружжя ОСОБА_4 та
ОСОБА_1, визнати за нею речове право на
частку незавершеному будівництвом
будинку АДРЕСА_1 у розмірі 2/3, а
відповідачів у розмірі по 1/6 кожному.

У судовому засіданні позивачка та її
представник позов підтримали в повному
обсязі, просили задовольнити із
зазначених підстав.

У судовому засіданні представник
відповідачів позовних вимог не
визнала, просила відмовити в позові.

Заслухавши сторін, свідків, дослідивши
письмові докази, суд вважає, що в позові
позивачці слід відмовити.

Допитані у судовому засіданні свідки :

ОСОБА_12 пояснила, що у 1991 році її дочка
ОСОБА_1 познайомилася із ОСОБА_4, в 1992
році уклали шлюб. У ОСОБА_4 був будинок
та літня кухня, вони разом завершували
будівництво будинку.

ОСОБА_6 пояснив, що у ОСОБА_4 був
побудований будинок /коробка/, не був
оштукатурений ні ззовні, ні зсередини.
Все решта вони добудовували разом із
його матір'ю ОСОБА_1.

ОСОБА_7 пояснила суду, що їй відомо, що
ОСОБА_4 уклали шлюб та запросили їх в
гості до будинку. У будинку була готова
тільки одна кімната. Будинок не був
оштукатуреним зовсім.

ОСОБА_8 пояснив суду, що проживає по
сусідству із ОСОБА_4 з 2001 року. Відомо,
що вони все робили разом та виконували
спільно будівельні роботи у своєму
будинку.

Допитаний як свідок ОСОБА_2 пояснив
суду, що батько ОСОБА_4 отримав земельну
ділянку восени 1989 року та ще до початку
зими збудував фундамент. У лютому 1991
року батько приїжджав до нього в армію
із фактичною дружиною ОСОБА_13 та з його
слів стало відомо, що будинок був
зведений, накритий. У червні 1992 року
повернувся з армії, будинок дійсно був
побудований, виготовлена в ньому 1
кімната, а також побудована літня
кухня. Стало відомо, що батько у травні
1992 року одружився із ОСОБА_1. Батько
будував будинок за свої кошти, так як
отримав квартиру і продав її, а кредит
повернув в силу того, що в державі
пройшла інфляція та кредитні кошти
знецінилися. Своїх коштів ОСОБА_1 не
давала. Крім цього, для будівництва у 1994
році продав автомобіль. Батько
працював, разом з позивачкою
продовжував здійснювати роботи по
будівництву тощо.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що знав ОСОБА_4 з
1984 року, так як разом з ним працював.
Відомо, що після розлучення з першою
дружиною, жив у шлюбних відносинах з
жінкою по імені ОСОБА_13. Знає, що ОСОБА_4
будувався по АДРЕСА_1. Для будівництва
продав квартиру, яку отримав по місцю
своєї роботи. До розпаду СРСР, тобто
літом 1991 року, будинок був побудований
із літньою кухнею. Дружина ОСОБА_1
появилася пізніше.

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що восени
1989 року ОСОБА_4 почав будівництво на
земельній ділянці по АДРЕСА_1. Раніше ця
земельна ділянка як город була в
користуванні його матері. Знає, що жив з
жінкою ОСОБА_13, яка працювала
медсестрою. Відомо, що літом 1991 року
будинок і літня кухня були побудовані.

Відповідно до ст. 213 ЦПК рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставинах, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Позивачкою не доведено та не надано
доказів, що спірне майно є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя.

Обставини, які вона вказує у позові
спростовуються поясненнями
представника відповідачів та
письмовими доказами.

Із пояснень свідків встановлено, що
основна споруда будинку була зведена
спадкодавцем ОСОБА_4 до укладення шлюбу
з позивачкою. Відповідно спірний об'єкт
будівництва і з даних підстав не може
бути визнаний спільним майном
подружжя.

Крім цього, відповідно до ч. 2, 3 ст. 331 ЦК
України право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації. До
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Тому позов в частині вимог про визнання
незавершеного будівництвом будинку
спільним майном подружжя, визнання за
позивачкою права на частку у цьому
незавершеному будівництві у розмірі 2/3,
а за відповідачами по 1/6 часток за
кожним є безпідставним.

Відповідно до п. 8 Постанови №7 Пленуму
Верховного Суду України «Про
спадкування» від 30.05.2008 року, якщо
будівництво здійснювалося згідно із
законом, то у разі смерті забудовника
до завершення будівництва його права
та обов'язки як забудовника входять до
складу спадщини.

У справі встановлено (що визнається
сторонами та їх представниками), що
спірний будинок не завершений
будівництвом та не зданий в
експлуатацію.

Отже, право власності ні у позивачки, ні
у відповідачів не виникло.

Тому вимоги позивачки, які фактично
зводяться до вимог про визнання права
власності на частку у нерухомому майні,
як такі, що суперечать закону, не
підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та ст. 331 ЦК
України, керуючись ст.ст.10,60,209,213,214,215,218
ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання незавершеного
будівництва житлового будинку
спільною сумісною власністю подружжя,
визнання майнового права на частину
незавершеного будівництвом житлового
будинку, визначення частки у спадщині
відмовити .

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу паротягом 10 днів з дня
проголошення до апеляційного суду
Чернівецької області через
Шевченківський районний суд м.
Чернівці.

Суддя
Богдан С.І.