АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1297/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 45 Синецька Л. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Нерушак Л. В. РІШЕННЯ
28 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоНерушак Л. В.суддівЄльцова
В. О. , Бабенка В. М. при секретаріЯремич
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на
рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 12 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до
СТОВ «Старий Коврай» с. Старий Коврай
Чорнобаївського району Черкаської
області, третя особа - Чорнобаївський
районний відділ Черкаської
регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про
визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним ,-

в с т а н о в и л а :

28 травня 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до СТОВ «Старий Коврай»
с. Старий Коврай Чернобаївського
району Черкаської області, третя особа
- Чорнобаївський районний відділ
Черкаської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК» про визнання договору
оренди земельної ділянки недійсним,
посилаючись на те, що 30 червня 2004 року
вона уклала з відповідачем СТОВ
«Старий Коврай» договір оренди
належної їй, згідно державного акту
ІІІ-ЧР № 025707 земельної ділянки площею
4,68 га строком на 5 років по 31 грудня 2008
року, який був зареєстрований в
Черкаській регіональній філії Центру
ДЗК 16 липня 2004 року за № 88-109.

Позивач вказує у позові, що в травні 2013
року вона отримала екземпляр договору
оренди належної їй вищевказаної
земельної ділянки від 02 січня 2007 року
строком дії на 10 років, згідно якого
вона є «Орендодавець», а відповідач є
«Орендар», та який зареєстрований в
Чорнобаївському районному відділі
Черкаської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК» 26 лютого 2008 року за №
02.

Позивач ОСОБА_6 вважає, що договір
оренди земельної ділянки від 02 січня 2007
року є недійсним, оскільки вона не
укладала його з відповідачем і не мала
з ним ніяких домовленостей щодо всіх
його умов. Також вона не підписувала і
акту прийому передачі земельної
ділянки в оренду від 02 січня 2007 року, а
тому фактично не передавала свою
ділянку відповідачу в оренду в
указаний в даному акті час, в зв'язку з
чим вважає цей акт сфальсифікованим.

Також позивач посилається, що вона не
пропустила строк позовної давності по
даному спору, так як довідалася про
порушення своїх прав і про існування
оспорюванного договору оренди від 02
січня 2007 року лише після отримання
третього екземпляру договору, який їй
було надіслано, та про існування якого
повідомлено лише в травні 2013 року, що
підтверджується листом СТОВ «Старий
Коврай» № 115 від 26 квітня 2013 року. Якщо
вона і пропустила строк позовної
давності по вказаному спору, то вчинила
це з поважної причини, вважає позивач,
бо не мала договору оренди землі від 02
січня 2007 року і не знала про його
наявність та його зміст. Тому позивач
ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом та
просила, що у випадку визнання, що вона
пропустила строк позовної давності по
даному спору і заяви відповідача про її
застосування, визнати причину пропуску
строку нею цього строку поважною і
захистити її порушене право як
орендодавця землі; визнати недійсним
договір оренди землі від 02 січня 2007
року і скасувати його державну
реєстрацію.

Рішенням Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 12 березня
2014 року в позові ОСОБА_6 до СТОВ «Старий
Коврай» с. Старий Коврай
Чернобаївського району Черкаської
області, третя особа - Чорнобаївський
районний відділ Черкаської
регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про
визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, представник ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 подав на нього апеляційну
скаргу. В апеляційній скарзі він
посилається на те, що розгляд справи
проведено однобічно, обставини
з'ясовані не в повному обсязі, рішення
суду незаконне. Просить скасувати
рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 12 березня
2014 року та направити справу на новий
судовий розгляд.

06 травня 2014 року ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області
призначено у справі
судово-почеркознавчу експертизу,
проведення якої доручено експертам
Київського науково-дослідному
інституту судових експертиз.

26 серпня 2014 року до апеляційного суду
Черкаської області надійшли матеріали
справи з висновком
судово-почеркознавчої експертизи та
відновлено провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін та їх представників, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги, та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення, а рішення
суду першої інстанції скасуванню,
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування обставин справи, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягає застосуванню.

Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог на підставі ст.ст. 257, 267 ЦК
України, за строками давності, суд
першої інстанції виходив з того, що про
своє порушене право, а саме укладення
договору від 2007 року, позивач могла і
повинна була довідатись на початку 2009
року після закінчення договору від 30
червня 2004 року, згідно з п.2.3. якого
закінчення дії договору - 31 грудня 2008
року. Укладення договору
підтверджується позивачем, проте вона
звернулась до суду лише 28 травня 2013
року після спливу чотирьох років
чотирьох місяців з часу закінчення
договору оренди та виконання впродовж
цього строку сторонами умов договору.
Поважних причин пропуску цього строку
позивач не надала, тому суд не вбачав
порушень її прав як орендодавця землі.

Колегія суддів вважає, що з таким
висновком суду першої інстанції
погодитись не можна, оскільки судом
допущено порушення норм матеріального
права.

Як вбачається із матеріалів справи 30
червня 2004 року між ОСОБА_6 та СТОВ
«Старий Коврай» укладено договір
оренди земельної ділянки, згідно якого
Орендодавець передала, а Орендар
прийняв в оренду земельну ділянку
площею 4,68 га для
сільськогосподарського використання
строком на 5 років, яка знаходиться в
адміністративних межах
Староковрайської сільської ради
Чорнобаївського району, та належить
позивачу на підставі державного акту
на право приватної власності на землю.

30 червня 2004 року складено акт
прийому-передачі вказаної земельної
ділянки в оренду.

Даний договір зареєстровано районним
відділом Черкаської регіональної
філії Центру ДЗК16 липня 2004 року за №
88-109.

13 березня 2013 року позивач ОСОБА_8
направила на адресу директора СТОВ
«Старий Коврай» Чут Н.В. заяву, в якій
посилалася на те, що в зв'язку із
закінченням договору, заключати з СТОВ
«Старий Коврай» в подальшому договір
не буде.

Із матеріалів справи вбачається, що 02
січня 2007 року між ОСОБА_6 та СТОВ
«Старий Коврай» укладено договір
оренди землі, згідно якого, позивач
передала, а відповідач прийняв в
строкове платне користування
вищезазначену земельну ділянку для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
строком на 10 років, який зареєстровано
в Чорнобаївському РВ Черкаської
регіональної філії ДП «Центр ДЗК».
Також, 02 січня 2007 року складено акт
прийому-передачі вказаної земельної
ділянки в оренду.

Відповідно до положень ч.1 ст. 202 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам. Особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вольова дія, правочин являє собою
поєднання волі та волевиявлення. Воля
сторін полягає в їхній згоді взяти на
себе певні обов'язки, вона повинна бути
взаємною, двосторонньою і спрямованою
на досягнення певної мети.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК
України.

Згідно ч. 1 ст. 210 ЦК України та ч. 1 ст. 20
Закону України «Про оренду землі»
договір оренди землі підлягає
державній реєстрації й на підставі ч. 1
ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України та ст. 18 ЗУ
«Про оренду землі» є укладеним із
моменту його державної реєстрації.

Відповідно ст. 792 ЦК України за
договором найму (оренди) земельної
ділянки наймодавець зобов'язується
передати наймачеві земельну ділянку на
встановлений договором строк у
володіння та користування за плату.
Відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач ОСОБА_6 посилалася на те, що
договір оренди землі від 02 січня 2007
року вона з відповідачем не укладала та
не підписувала, а укладала лише договір
від 30 червня 2004 року, термін дії якого
закінчився 31 грудня 2008 року. Також
позивач вказувала, що довідалася про
порушення свого права і про існування
оспорюваного договору лише після
отримання примірника договору в травні
2013 року.

Однак дані доводи позивача
спростовуються матеріалами справи,
оскільки в судовому засіданні
достовірно встановлено, що договір
оренди земельної ділянки від 02 січня 2007
року, зареєстровано в Чорнобаївському
РВ Черкаської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК», позивач на протязі 2009-2012
років отримувала орендну плату,
заборгованість по якій за 2013 рік
відсутня.

Згідно даних висновку експертизи за
результатами проведеної
судово-почеркознавчої експертизи №
6843/6844/14-32 від 20 серпня 2014 року,
призначеної за клопотанням
представника позивача колегією суддів,
підписи від імені орендодавця ОСОБА_6 у
договорі оренди земельної ділянки від
02 січня 2007 року та акті
прийому-передачі земельної ділянки в
оренди від 02 січня 2007 року виконані
рукописним способом кульковою ручкою
без попередньої технічної підготовки
чи застосування технічних засобів -
ОСОБА_6

Згідно роз'яснень, які містяться у
Постанові Пленуму Верховного Суду
України від 18 грудня 2009 № 14 «Про судове
рішення у цивільній справі», а саме у
п.11, оскільки правом на звернення до
суду за захистом наділена особа в разі
порушення, невизнання або оспорювання
саме її прав, свобод чи інтересів, а
також у разі звернення до суду органів
та осіб, яким надано право захищати
права, свободи та інтереси інших осіб
або державні та суспільні інтереси
(частини перша та друга статті 3 ЦПК), то
суд повинен встановити, чи були
порушені, невизнані або оспорені права,
свободи чи інтереси цих осіб, а якщо
були, то вказати, чи є залучений у
справі відповідач відповідальним за
це.

Встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Однак, суд першої інстанції не врахував
вищезазначені вимоги закону та
відмовив позивачу у задоволенні її
позовних вимог на підставі ст.ст. 257, 267
ЦК України в зв'язку з пропуском строку
звернення до суду з даним позовом, не
перевіривши належним чином надані
сторонами докази щодо доведеності
позовних вимог позивача, та захисту її
порушеного права.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 підлягає
до часткового задоволення, а
оскаржуване рішення суду першої
інстанції скасуванню з ухваленням
нового рішення, оскільки при відмові у
задоволенні позову позивачу на
підставі ст.ст. 257, 267 ЦК України в
зв'язку з пропуском строку звернення до
суду з позовом судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України є обов'язковою підставою для
скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на
інші особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведеності перед
судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України.

Обов'язок доказування та подання
доказів, встановлений ст. 60 ЦПК
України, в якій зазначено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про відмову
ОСОБА_6 у задоволенні її позовних вимог
до СТОВ «Старий Коврай», третя особа -
Чорнобаївський районний відділ
Черкаської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК» про визнання договору
оренди земельної ділянки недійсним в
зв'язку з недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6
- ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 12 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до
СТОВ «Старий Коврай» с. Старий Коврай
Чорнобаївського району Черкаської
області, третя особа - Чорнобаївський
районний відділ Черкаської
регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про
визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним скасувати, ухвалити
нове рішення.

Відмовити ОСОБА_6 у задоволенні
позовних вимог до СТОВ «Старий Коврай»
с. Старий Коврай Чернобаївського
району Черкаської області, третя особа
- Чорнобаївський районний відділ
Черкаської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК» про визнання договору
оренди земельної ділянки недійсним.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :