Справа № 428/8977/13-ц
Провадження № 2/428/2701/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2014 року
м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд
Луганської області у складі:

головуючого судді
Посохова І.С.,

при секретарі
Колядінцевій П.В.,

за участю прокурора
Першиної В.В.,

представника позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

представника третьої особи
Данько К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
усунення перешкод в користуванні
власністю, позбавлення права
користування квартирою, виселення та
відшкодування завданих збитків, третя
особа - Служба у справах дітей
Сєвєродонецької міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернулася
до Сєвєродонецького міського суду з
позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення
перешкод в користуванні власністю,
позбавлення права користування
квартирою, виселення та відшкодування
завданих збитків, третя особа - Служба у
справах дітей Сєвєродонецької міської
ради.

В обґрунтування уточненого позову
представник позивача посилається на
те, що рішенням Сєвєродонецького
міського суду від 12 червня 2012 року по
справі № 2-140/11 за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСББ
«Луч», Сєвєродонецької міської ради
про визнання договорів купівлі-продажу
недійсними, визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
квартиру, визнання права власності на
квартиру, витребування квартири,
встановлення юридичного факту,
зміненого рішенням апеляційного суду
Луганської області від 28.11.2012 року, було
визнано за ОСОБА_5 право власності в
порядку спадкування за законом на
квартиру АДРЕСА_1, після померлого
АДРЕСА_4 ОСОБА_11, якому вказана квартира
належала у зв'язку з фактичним
прийняттям спадщини після смерті
матері ОСОБА_12, яка померла АДРЕСА_5, та
сплатою частини пайових внесків за
квартиру. Була також витребувана у
ОСОБА_13 на користь ОСОБА_5 квартира
АДРЕСА_1.

Право власності на вищезазначену
квартиру було зареєстроване за ОСОБА_5
04.07.2013 року Реєстраційною службою
Сєвєродонецького міського управління
юстиції, про що свідчить копія
відповідного витягу. Однак, ОСОБА_2 та
особи, яких вона зареєструвала у
квартирі ОСОБА_5, квартиру не
звільняють, добровільно виселитися та
знятися з реєстраційного обліку
відмовляються, квартплату не
сплачують, виконувати рішення
Сєвєродонецького міського суду від 12
червня 2012 року відмовляються,
представників ОСОБА_5 та виконавчої
служби в квартиру не пускають, тим
самим порушуючи права ОСОБА_5 як
власника квартири та завдаючи йому
матеріальної шкоди.

Відповідачі не є членами сім'ї ОСОБА_5,
позивачем із ними не укладалися
договори найму (оренди) квартири.
ОСОБА_5 не має наміру надавати квартиру,
яка належить йому на праві власності, у
користування зазначеним особам, а отже
жодних підстав для проживання у
квартирі АДРЕСА_1 у цих осіб немає.
ОСОБА_2 безпідставно незаконно
користується квартирою ОСОБА_5 і
добровільно її не звільняє, порушуючи
право власності на квартиру ОСОБА_5, і
при цьому навмисно не сплачує плату за
комунальні послуги, у зв'язку з чим
загальний борг за комунальні послуги
складає 2439,02 грн., в т.ч.: за утримання та
обслуговування будинку - 669,60 грн.; за
послуги централізованого опалення та
гарячого водопостачання - 1473,05 грн.; за
вивезення ТПВ - 296,37 грн.

У зв'язку з викладеним представник
позивача в уточненому позові просить
позбавити ОСОБА_13 та неповнолітню
ОСОБА_7 права користування квартирою
АДРЕСА_1; виселити ОСОБА_13 та
неповнолітню ОСОБА_7 із вказаної
квартири без надання їм іншого житла;
стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_5 у
якості відшкодування збитків 2439,02 грн.
та стягнути понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 підтримала заявлені
вимоги, підтвердила доводи, викладені в
позові та уточненій позовній заяві,
просила суд уточнені позовні вимоги
задовольнити.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримав заявлені
вимоги, підтвердив доводи, викладені в
позові та уточненій позовній заяві,
просив суд уточнені позовні вимоги
задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
заперечувала проти задоволення позову,
просила суд в позові відмовити та
пояснила, що вона цю квартиру купувала,
а тому коли їй повернуть гроші за
ремонт у квартирі та її вартість, тоді
вона звільнить це житло. Їй та її
неповнолітній доньці ОСОБА_7 не має
куди йти у разі виселення їх зі спірної
квартири.

В судовому засіданні прокурор Першина
В.В. заперечувала проти задоволення
позову, вказала, що на її думку
виселення неповнолітньої дитини, якою
є ОСОБА_7, без надання іншого житла
неможливо, оскільки це порушить права
дитини.

В судовому засіданні представник
третьої особи Служби у справах дітей
Сєвєродонецької міської ради Данько
К.В. заперечував проти задоволення
позову та вказав, що в разі відсутності
іншого, аніж спірна квартира, житла у
ОСОБА_2 та ОСОБА_7 позов не може бути
задоволений.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, та думку прокурора,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідо до ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод від 4.11.1950 року, підписана від
імені України 9 листопада 1995 року та
ратифікована Законом України № 475/97-ВР
від 17.07.1997 року закріплює, що кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Відповідно до ст. 109 ЖК України
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Відповідно до ст. 190 ЖК України житлові
спори вирішуються відповідно до
закону.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно з рішенням Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від 12
червня 2012 року по справі № 2-140/11 за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСББ «Луч»,
Сєвєродонецької міської ради про
визнання договорів купівлі-продажу
недійсними, визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
квартиру, визнання права власності на
квартиру, витребування квартири,
встановлення юридичного факту,
зміненим рішенням Апеляційного суду
Луганської області від 28.11.2012 року,
було: визнано недійсним свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
серії САС № 061848, видане 27.04.2009 року
Сєвєродонецькою міською радою;
визнаний недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 30.04.2009
року, посвідчений державним нотаріусом
Першої Сєвєродонецької державної
нотаріальної контори ОСОБА_14; визнано
за ОСОБА_5 право власності в порядку
спадкування за законом на квартиру
АДРЕСА_1, після померлого АДРЕСА_4
ОСОБА_11, якому вказана квартира
належала у зв'язку з фактичним
прийняттям спадщини після смерті
матері ОСОБА_12, яка померла АДРЕСА_5, та
сплатою частини пайових внесків за
квартиру; витребувано у ОСОБА_13 на
користь ОСОБА_5 квартира АДРЕСА_1.

Згідно з копією витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права вланості № 6233269
від 15.07.2013 року, ОСОБА_5 є власником
квартири АДРЕСА_1.

Згідно з копією акту державного
виконавця від 25.07.2013 року старшим
державним виконавцем Аббасовим Р.І.
відділу ДВС Сєвєродонецького МУЮ при
примусовому виконанні виконавчого
листа № 2-140/11, виданого 22.05.2013 року
Сєвєродонецьким міським судом
Луганської області, встановлено, що на
момент виходу держ. виконавця за
адресою: АДРЕСА_1, боржник ОСОБА_2
відмовляється виконувати рішення
Сєвєродонецького міського суду № 2-140/11
року про витребування у ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_2.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідачі ОСОБА_2 неповнолітня
ОСОБА_7 проживають за адресою: АДРЕСА_1,
без законних підстав. Відповідачі не є
співвласниками квартири, не є членами
родини позивача, не мають будь-якого
укладеного договору з власником
квартири та згідно з рішенням суду, яке
набрало законної сили, втратили право
власності на вказану квартиру і були
зобов'язані передати її в користування
позивачу, а тому суд вважає, що
відповідачів слід позбавити права
користування спірною квартирою та
зобов'язати звільнити займану жилу
площу, оскільки їх перебування у
вказаній квартирі створює перешкоди
для власника щодо користування своїм
майном на власний розсуд.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про усунення перешкод в
користуванні власністю, позбавлення
права користування квартирою,
виселення та відшкодування завданих
збитків, задовольнити в частині вимог
про позбавлення ОСОБА_6 та
неповнолітньої ОСОБА_7 права
користування квартирою, що розташована
за адресою: АДРЕСА_3, та їх виселення з
вказаної квартири.

Щодо позовної вимоги про стягнення з
ОСОБА_13 на користь ОСОБА_5 в якості
відшкодування збитків 2 439, 02 грн., яка
складається з сум боргу за утримання та
обслуговування будинку, за послуги
централізованого опалення та гарячого
водопостачання, за вивезення ТПВ, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 та її неповнолітня донька
ОСОБА_7 станом на час розгляду справи
фактично проживають в квартирі, що
розташована за адресою: АДРЕСА_3, а
також отримують комунальні послуги за
вказаною адресою. Вказаний факт не
заперечувався особами, які беруть
участь у справі.

У зв'язку з викладеним, суд доходить
висновку про те, що ОСОБА_2 та її
неповнолітня донька ОСОБА_7 є
споживачами комунальних послуг в
розумінні Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» та,
відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 вказаного
Закону, зобов'язані оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Таким чином, факт наявності суми
заборгованості у відповідачів по
сплаті комунальних послуг за адресою:
АДРЕСА_3, є таким, що свідчить про
наявність невиконаних зобов'язань
відповідачів перед виконавцями
відповідних комунальних послуг і
жодним чином не завдає збитків
позивачу, а також не порушує прав,
свобод чи інтересів позивача.

У зв'язку з викладеним суд вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_13
на користь ОСОБА_5 у якості
відшкодування збитків 2 439, 02 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК
України, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача ОСОБА_6 на
користь позивача ОСОБА_5 витрати по
сплаті судового збору у сумі 114 гривень
70 копійок.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215
ЦПК України, ст. 41 Конституції України,
ст.ст. 317, 391 ЦК України, ст. 1 Протоколу №
1 до Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод від 04.11.1950 року,
підписаною від імені України 09
листопада 1995 року та ратифікованою
Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997
року, ст.ст. 9, 109, 190 ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення
перешкод в користуванні власністю,
позбавлення права користування
квартирою, виселення та відшкодування
завданих збитків, третя особа - Служба у
справах дітей Сєвєродонецької міської
ради, задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_6 та неповнолітню
ОСОБА_7 права користування квартирою,
що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Виселити ОСОБА_6 та неповнолітню ОСОБА_7
з квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5
витрати по сплаті судового збору у сумі
114 (сто чотирнадцять) гривень 70 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Луганської області
через Сєвєродонецький міський суд,
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ
І.С. ПОСОХОВ