Справа № 371/1261/14-ц Головуючий у І
інстанції Рудик Ю.В.Провадження №
22-ц/780/5759/14 Доповідач у 2 інстанції
КашперськаКатегорія 18
РІШЕННЯ

Іменем України

21 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді
Кашперської Т.Ц.,

суддів
Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» на рішення
Миронівського районного суду
Київської області від 18 серпня 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,

заслухавши доповідь судді, перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року позивач ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» звернувся до суду
із позовом про стягнення
заборгованості. Заявлені позовні
вимоги мотивував тим, що 21 липня 2008 року
між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та
ОСОБА_1 укладено договір про відкриття
карткового рахунку, предметом якого є
надання позичальнику в тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
поворотності, строковості, платності
кредитних ресурсів шляхом відкриття на
картковий рахунок, на якому
обліковуються операції, здійснені з
використанням карти Visa Electron,
відновлювальної кредитної лінії з
розміром кредитного ліміту в сумі 10000
грн. з оплатою процентів за
користування кредитними ресурсами в
розмірі процентних ставок. Відповідно
до умов договору позичальник
зобов'язався повністю повернути
отримані в рамках відновлювальної
кредитної лінії ресурси в строк до 20
травня 2010 року та сплатити проценти за
користування кредитними ресурсами в
розмірі, порядку та в строки,
обумовлені договором. 21 липня 2008 року
між сторонами було укладено договір
про відкриття відновлювальної
кредитної лінії у формі овердрафту №
36-22/08-ДД. Позичальник умов договорів не
дотримується, систематично їх порушує,
взятих на себе зобов'язань не виконує,
станом на 11 червня 2014 року загальна
заборгованість за кредитним договором
становить 107267,69 грн., з них 10057,42 грн.
заборгованість за кредитним договором,
97210,27 грн. заборгованість за відсотками.
Просив стягнути з відповідача на
користь позивача заборгованість в
розмірі 107267,69 грн. та судові витрати по
справі.

Рішенням Миронівського районного суду
Київської області від 18 серпня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»,
не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, просив скасувати
рішення Миронівського районного суду
Київської області від 18 серпня 2014 року
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак рішення суду першої інстанції
вказаним вимогам закону не відповідає.

Із матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що 21 липня 2008 року між ВАТ «Банк
«Фінанси та Кредит», правонаступником
якого за всіма правами та обов'язками
відповідно до статуту є ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит», та ОСОБА_1 було
укладено договір № 066-Р/010609 про
відкриття карткового рахунку, надання
і використання платіжної картки.

Згідно п. 1.1 договору банк відкрив
ОСОБА_1 картковий рахунок і надав
відповідну платіжну картку Visa Electron №
НОМЕР_1.

Відповідно до п. 4.4 договору відповідач
поводить розрахунки з використанням
платіжної карти тільки в межах суми
видаткового ліміту.

Пунктом 4.6 договору передбачено, що
клієнт уповноважує банк самостійно
проводити списання коштів, що
знаходяться на його картрахунку на
суму операцій, здійснених клієнтом з
використанням картки, за платіжними
повідомленнями еквайрів; суму
комісійної винагороди по платіжних
картках відповідно до тарифів банку за
відкриття, обслуговування картрахунку
і платіжних карток, а також за
здійснення інших операцій,
передбачених тарифами банку; суму
комісії банку (суму збитків, що виникли
в результаті порушення клієнтом та/або
його довіреною особою умов договору);
суму кредитного ліміту (ліміту
овердрафту), що підлягає поверненню
клієнту банку, процентів за
користування кредитним лімітом і
неустойки, передбачених окремим
договором між банком і клієнтом про
відкриття кредитної лінії із
встановленням кредитного ліміту на
картку; суму нарахованих процентів та
суми несанкціонованого овердрафту, що
може виникнути на картрахунку клієнта.

Відповідно до п. 4.4 договору клієнт
зобов'язаний контролювати свій
видатковий ліміт та не допускати
несанкціонованого овердрафту та
погашати всі заборгованості по
платіжній картці. Згідно п. п. 5.1 - 5.2
договору, при виникненні
несанкціонованого овердрафту клієнт
зобов'язаний погасити заборгованість,
а також відсотки, встановлені тарифами
банку.

21 липня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено
договір № 36-22/08-ДД про відкриття
відновлюваної кредитної лінії, згідно
якого банк надає позичальнику в
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, зворотності,
строковості та платності кредитні
ресурси шляхом відкриття на картковий
рахунок позичальника, на якому
враховуються всі операції, що
здійснюються з використанням картки Visa
Electron № НОМЕР_1, відновлюваної кредитної
лінії з розміром кредитного ліміту в
сумі 10000 грн., із сплатою процентів за
користування кредитними ресурсами у
розмірі процентних ставок,
передбачених пунктами 4.1, 4.1.1, 4.1.2
договору, а позичальник зобов'язується
повернути отримані в рахунок
відновлюваної кредитної лінії
кредитні ресурси в строк до 20 травня 2010
року та сплатити проценти за
користування кредитними ресурсами в
розмірі та у строки, передбачені
договором.

Згідно п. 2.2 договору, строк дії
відновлюваної кредитної лінії може
бути продовжений сторонами на 22 місяця,
якщо не пізніше ніж за 30 днів до моменту
закінчення строку дії відновлюваної
кредитної лінії жодна із сторін не
заявить письмово про його припинення.

ОСОБА_1 отримала картку Visa Electron №
НОМЕР_1, про що свідчить розписка про
отримання картки.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про стягнення заборгованості,
суд першої інстанції виходив із спливу
позовної давності, оскільки відповідно
до розрахунку заборгованості за
договором на відкриття кредитного
рахунку, відповідач припинив
сплачувати заборгованість 01 квітня 2010
року, отже позивачу достовірно було
відомо про порушення його права,
починаючи з цієї дати.

Із даними висновками колегія суддів не
може погодитися, виходячи із
наступного.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до ст. 267 ЦК України, заява
про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до
розгляду незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Однак під час розгляду справи судом
першої інстанції відповідачем, який
належним чином повідомлявся про час і
місце розгляду справи (а. с. 49), не було
заявлено про пропуск позивачем строку
позовної давності, а тому підстав для
застосування наслідків спливу
позовної давності за власною
ініціативою у суду не було.

Крім того, як роз'яснено Пленумом
Верховного Суду України в постанові
від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове
рішення у цивільній справі»,
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Однак висновки суду першої інстанції
щодо доведеності позову в
мотивувальній частині рішення
відсутні.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції ухвалене в результаті
неповного з'ясування обставин справи,
із порушенням вимог процесуального
права і підлягає скасуванню.

Оцінюючи доведеність вимог позивача
про стягнення заборгованості, колегія
суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом.

Згідно розрахунку, наданого позивачем,
станом на 11 червня 2014 року загальна
заборгованість за кредитним договором
становить 107267,69 грн., з них 10057,42 грн.
заборгованість за кредитним договором,
97210,27 грн. заборгованість за відсотками
(а. с. 31 - 33).

Оскільки за кредитним договором,
укладеним між позивачем і відповідачем
ОСОБА_1, утворилася заборгованість
внаслідок порушення умов кредитного
договору, розрахунок заборгованості є
чітким і зрозумілим, структура
заборгованості узгоджується із
умовами кредитного договору, доказів
на спростування даної суми
заборгованості відповідачем не
надавалось, колегія суддів приходить
до висновку про необхідність захисту
права позивача шляхом стягнення даної
заборгованості за кредитним договором
і задоволення позову в повному обсязі.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції ухвалене за неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
зроблені із порушенням та неправильним
застосуванням судом норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України є підставами для його
скасування із ухваленням нового
рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» задовольнити.

Рішення Миронівського районного суду
Київської області від 18 серпня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит»
заборгованість в сумі 107267,69 грн. та
судовий збір в розмірі 1609,02 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Кашперська Т.Ц.

Судді :
Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.