АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою фірми «Т.М.М.» -
товариство з обмеженою
відповідальністю на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 08 вересня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до фірми
«Т.М.М.» - товариство з обмеженою
відповідальністю про стягнення суми
пені.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 р. ОСОБА_1 звернувся у суд з
позовом до фірми «Т.М.М.» - товариство з
обмеженою відповідальністю по
стягнення суми пені.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що між
сторонами було укладено інвестиційний
договір будівництва житлового будинку
АДРЕСА_1 - машиномісця, із сумою
залучених інвестицій 101 000 грн., за
умовами якого сторони погодили
здійснити передачу об'єкту
інвестування на підставі акту
прийому-передачі не пізніше 30 серпня 2009
р.

Зазначав, що товариством умови
договору порушено, будинок в
експлуатацію не введено.

Посилаючись на викладені обставини,
позивач, з урахуванням уточнених
позовних вимог, просив стягнути з
відповідача на свою користь пеню за
прострочення виконання зобов'язань за
договором за період з 14 лютого 2013 р. по 06
серпня 2014 р., в сумі 22 449 грн. 68 коп.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 08 вересня 2014 р. позов
задоволено. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення та
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
а також не застосування до заявлених
вимог положень ч.3 ст.551 ЦК України,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати й ухвалити по справі нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши
представника відповідача, який
підтримав апеляційну скаргу та просив
її задовольнити, представника
позивача, яка заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає
апеляційну скаргу такою, що підлягає
задоволенню частково, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 12
січня 2006 р. між сторонами укладено
інвестиційний договір будівництва
житлового будинку №КУ/21П-01-06, за
умовами якого відповідач зобов'язався
передати позивачу, за здійснення
інвестицій в сумі 101 000 грн., у власність
машиномісце НОМЕР_1 у житловому будинку
АДРЕСА_1, шляхом складання не пізніше 30
серпня 2009 р. акту прийому-передачі
/а.с.4-12/.

Згідно акту готовності об'єкта до
експлуатації №02 від 28 грудня 2010 р.,
зазначений житловий будинок з
вбудованими адміністративними і
торгіельнми приміщеннями та підземною
парковкою вважається закінченим
будівництвом об'єктом є готовим до
експлуатації /а.с.15-21/.

В подальшому, 31 грудня 2010 р., Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Харківській області видано
сертифікат відповідності закінченого
будівництвом об'єкта за №ХК 000373 /а.с.22/.

Відповідно до технічного висновку
спеціаліста дійсний стан збудованого
об'єкта за результатами технічного
обстеження не відповідає інформації
про відповідність, яка зазначена у
вказаному акті, й збудований об'єкт не
відповідає умовам інвестиційних
договорів, вимогам державних
стандартів, будівельних правил;
експлуатація квартир та машиномісць у
даному будинку за їх цільовим
призначенням при наявності існуючого
стану та істотних будівельних
недоліків будинку в цілому неможлива
/а.с.86-113/.

Задовольняючи позовні вимоги районний
суд виходив з того, що товариством
інвестиційний договір не виконано - акт
прийому-передачі об'єкта інвестування
сторонами не підписано, що надає
правові підстави до стягнення на
користь позивача передбаченої п.7.1, 7.4
неустойки.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів визнає законними й
обґрунтованими. Вони повністю
узгоджуються з сукупністю зібраних у
справі й належно оцінених у рішенні
доказів.

Так, ч.1,2 ст. 11 ЦПК України передбачено,
що суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Належних доказів, в розумінні ст. ст. 58,
59 ЦПК України, на підтвердження
своєчасного ведення в експлуатацію
будинку, або відсутності вини
відповідача у не введенні в
експлуатацію житлового об'єкту,
останнім не надано.

Долучений до матеріалів справи
сертифікат відповідності закінченого
будівництвом об'єкта не свідчить про
виконання товариством зобов'язань за
інвестиційним договором.

До того ж, відповідно до долученого до
справи технічного висновку за
результатами дослідження житлового
будинку АДРЕСА_1, складеного 04
листопада 2013р. повним господарським
товариством «Баранов і К»
упроваджувальним підприємством «Центр
- Персонал» дійсний стан збудованого
об'єкта «Житловий будинок з
вбудованими адміністративними і
торговельними приміщеннями та
підземною парковкою за адресою :
АДРЕСА_1» за результатами технічного
обстеження не відповідає інформації
про відповідність, яка зазначена в
акті готовності об'єкта до
експлуатації № 02 від 28 грудня 2010 р.,
акті підсумкової перевірки від 30
грудня 2010 р. та сертифіката
відповідності № ХК 000373 від 31 грудня
2010р.

Експлуатація … машиномісця НОМЕР_1, що
знаходиться у житловому будинку
АДРЕСА_1, за його цільовим призначенням
при наявності існуючого стану та
істотних будівельних недоліків
будинку в цілому, неможлива /а.с.87-113/.

Доказів на спростування вказаного
висновку до справи не долучено.

Разом з тим, з визначеним судом першої
інстанції розміром пені за несвоєчасне
виконання зобов'язання погодитися
неможливо.

Відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Ухвалюючи рішення, суд визнав
доведеним наявність підстав до
стягнення з відповідача на користь
ОСОБА_1 за період з 14 лютого 2013р. по 06
серпня 2014 р. пені, в сумі 22 449 грн. 68 коп.

Разом з тим, суд першої інстанції
належним чином не врахував наявність
судових рішень, відповідно до яких на
користь ОСОБА_1 з боржника стягнуто
пеню, на загальну суму 30 857 грн. 43 коп., а
в сумі з вимогою по даній справі,
розмір пені буде становити 53 307 грн. 11
коп., що перевищує обсяг здійсненої
позивачем інвестиції /а.с.14, 48,52,53/.

Враховуючи викладене, конкретні
обставини справи, колегія суддів
вважає за необхідне застосувати до
виниклих правовідносин положення ч.3
ст.551 ЦК України й зменшення суми пені,
що підлягає стягненню з фірми «Т.М.М.» -
ТОВ на користь ОСОБА_1 за період з 14
лютого 2013 р. по 06 серпня 2014 р. із
22 449 грн. 68 коп. до 10 000 грн.

Рішення суду першої інстанції в
частині стягнення судових витрат слід
залишити без змін.

За таких обставин, подана по справі
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а рішення суду
першої інстанції, як постановлене з
неправильним застосуванням норм
матеріального права - зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу фірми «Т.М.М.» -
товариство з обмеженою
відповідальністю задовольнити
частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 08 вересня 2014 року змінити
шляхом зменшення суми пені, що підлягає
стягненню з фірми «Т.М.М.» - товариство з
обмеженою відповідальністю на користь
ОСОБА_1 з 22 449 грн. 68 коп. до 10 000 грн.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно,
проте може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів з
моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/2542/14-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/12941/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Кривов'яз А.П.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.