Провадження №4-с/761/167/2014
У Х В А Л А

іменем України

28 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Беширові
О.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
скаргою ОСОБА_1 про визнання вимоги
державного виконавця неправомірною,
заінтересовані особи: головний
державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції в м. Києві Руденко Юрій
Олексійович, ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із
скаргою, в якій просить визнати вимогу
державного виконавця ВДВС
Шевченківського РУЮ в м. Києві від
11.06.2014 року про стягнення неіснуючого
боргу в розмірі 402296,06 грн згідно
зведеного виконавчого провадження №
33830228, як неправомірну та скасувати її;
зобов'язати головного державного
виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ в м.
Києві Руденка Ю.О. надати фактичну суму
заборгованості ОСОБА_1 з урахуванням
всіх наявних грошових перерахувань
ОСОБА_3 на виконання заочного рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 15.11.2010 року.

Скаргу обґрунтовує тим, що в
провадженні ВДВС Шевченківського РУЮ в
м. Києві перебуває зведене виконавче
провадження щодо примусового
виконання рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 15.11.2010 року
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 402296
грн та рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 09.06.2011 року
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_4 боргу в розмірі 181139 грн..

11.06.2014 року державний виконавець
направив вимогу про здійснення
державним виконавцем опису та арешту
квартири за АДРЕСА_1. Заявник вважає
таку вимогу незаконною, оскільки на
виконання виконавчого листа, де
стягувачем є ОСОБА_3, заявником було
перераховано 296500 грн, а отже, заявник
вживає всіх заходів щодо повного
погашення боргу, а тому у державного
виконавця були відсутні підстави для
направлення оскаржуваної вимоги.

В судовому засіданні представник
заявника скаргу підтримав, просив її
задовольнити.

Представник заінтересованої особи
ОСОБА_3 в судовому засіданні
заперечував проти скарги, просив
відмовити в її задоволенні.

Головний державний виконавець ВДВС
Шевченківського РУ ГУМВС України в м.
Києві Руденко Ю.О. в судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлявся належним чином, а
тому суд вважає за можливе розглядати
справу без його участі.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що в провадженні ВДВС
Шевченківського РУЮ в м. Києві
перебуває зведене виконавче
провадження щодо примусового
виконання рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 15.11.2010 року
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 402296
грн та рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 09.06.2011 року
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_4 боргу в розмірі 181139 грн.

11.06.2014 року державним виконавцем ВДВС
Шевченківського РУЮ в м. Києві Руденко
Ю.О. було направлено на адресу ОСОБА_1
вимогу державного виконавця, в якій
державний виконавець зобов'язав ОСОБА_1
бути присутньою для здійснення
державним виконавцем опису та арешту
квартири за АДРЕСА_1, 01.07.2014 року о 12-00
год.

Представник заявника вважає, що
державний виконавець Руденко Ю.О.
незаконно призначив на 01.07.2014 року опис
та арешт квартири в межах загальної
суми стягнення, яку на свій розсуд
визначив державний виконавець (583435,06
грн), що повністю не відповідає
фактичній заборгованості ОСОБА_1 як
перед ОСОБА_3 так і ОСОБА_4, з якою вона
повністю розрахувалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
якщо в органі державної виконавчої
служби відкрито кілька виконавчих
проваджень про стягнення коштів з
одного боржника, вони об'єднуються у
зведене виконавче провадження і на
майно боржника накладається арешт у
межах загальної суми стягнення,
виконавчого збору і можливих витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій.

Як вбачається із матеріалів зведеного
виконавчого провадження, загальна сума
боргу, яка рахувалася за ОСОБА_1
складала 583435,06 грн.

Згідно акту про проведення прилюдних
торгів від 09.07.2012 року квартира АДРЕСА_1
яка належала на праві власності ОСОБА_1,
була реалізована за ціною 164500 грн.

Згідно повідомлення ВДВС
Шевченківського РУЮ в м. Києві від
20.03.2014 року, адресованого представнику
ОСОБА_3 - ОСОБА_5, борг за виконавчим
листом про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 боргу в сумі 4022296,06 грн.
станом на 20.03.2014 року складав 263267, 73 грн.

В подальшому, відповідно до
розпорядження від 29.05.2014 року на
користь ОСОБА_3 20.05.2014 року було
перераховано борг в сумі 6205,77 грн.

Тобто, станом на день направлення
вимоги державного виконавця від 11.06.2014
року борг ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 складав в
сумі 257061,96 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 5, 15 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право: накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку;
у процесі виконання рішень за
наявності вмотивованого рішення суду
про примусове проникнення до житла чи
іншого володіння фізичної особи
безперешкодно входити на земельні
ділянки, до житлових та інших приміщень
боржника - фізичної особи, особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, проводити в них огляд, у разі
необхідності примусово відкривати їх в
установленому порядку із залученням
працівників органів внутрішніх справ,
опечатувати такі приміщення,
арештовувати, опечатувати та вилучати
належне боржникові майно, яке там
перебуває та на яке за законом можливо
звернути стягнення.

Враховуючи, що за ОСОБА_1 існує борг в
значному розмірі, державний виконавець
правомірно прийняв рішення про
здійснення опису та арешту квартири за
АДРЕСА_1. Тобто, державний виконавець,
приймаючи відповідне рішення,
спрямоване на примусове виконання
рішення суду, діяв в межах і спосіб,
визначений чинним законодавством.

Що стосується вимоги скарги про
зобов'язання державного виконавця
надати фактичну суму заборгованості
ОСОБА_1 з урахуванням всіх наявних
грошових перерахувань ОСОБА_3, суд
вважає її необґрунтованою, оскільки, як
вбачається із матеріалів виконавчого
провадження, ні заявник ОСОБА_1, ні її
представник не зверталися до
державного виконавця про надання
вказаної довідки, а отже в даному
випадку права заявника щодо надання
інформації про залишок боргу жодним
чином не порушені.

Керуючись ст.ст. 11, 33 Закону України
«Про виконавче провадження», ст.ст.
383-387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Скаргу ОСОБА_1 про визнання вимоги
державного виконавця неправомірною,
заінтересовані особи: головний
державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції в м. Києві Руденко Юрій
Олексійович, ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

На ухвалу суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного
суду м. Києва протягом 5 днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя