Справа №463/4259/14-ц
Провадження №2/463/1823/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова в
складі:

головуючого судді:
Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судового засідання:
Коник О.Б.,

представника позивача:
ОСОБА_1,

представника відповідача:
Поповича Я.Д.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Львівської міської ради, третьої особи
Четвертої Львівська державна
нотаріальна контора про визнання права
власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач звернувся з позовом, вимоги
якого в подальшому уточнив, до
відповідача, третьої особи про
визнання права власності на 2/3 частини
спадкової житлової квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка
залишилася після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_5, внаслідок чого
відкрилась спадщина на 2/3 частини
квартири АДРЕСА_2. Спадкоємець ОСОБА_4
прийняв спадщину, однак не встиг її
оформити оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Інших спадкоємців, крім ОСОБА_3, який
був братом померлого, немає. Як на
підставу позову посилається на
положення ст.ст. 328, 1216, 1218, 1268 ЦК України.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1, яка діяла на підставі
ордеру серії ЛВ № 002428 від 5 травня 2014
року та угоди від 5 травня 2014 року, позов
підтримала, пояснення надала
аналогічні викладеним в ньому, просила
його задовольнити.

Представник відповідача Попович Я.Д.,
який діяв на підставі довіреності від 6
вересня 2013 року у вирішенні спору
поклався на розсуд суду.

Представник третьої особи Ярошенко Ж.С.
в судове засідання не з'явилась, подала
клопотання про розгляду справи у
відсутності представника третьої
особи та постановлення рішення на
розсуд суду.

За таких обставин суд вважає за можливе
провести судове засідання у
відповідності представника третьої
особи, відносно чого інші учасники
процесу не заперечили.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, оглянувши матеріали спадкових
справ № 603 після смерті ОСОБА_7, 87/2014 до
майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, №
86/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи,
вирішуючи спір в межах заявлених
позовних вимог та на підставі наданих
доказів, суд позов задовольняє з
наступних підстав.

З свідоцтва про право власності на
квартиру № Л16874 від 7 березня 2006 року та
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 25 квітня 2006 року
вбачається, що квартира АДРЕСА_2
належала на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та
набута у власність шляхом приватизації
(а.с. 10, 11).

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2 від 16 квітня 2010 року (а.с. 7).

ОСОБА_5 успадкувала 1/3 частини квартири
АДРЕСА_2, що стверджується свідоцтвом
про право на спадщину за законом від 22
лютого 2011 року, однак у встановленому
законом порядку не зареєструвала таку,
що стверджується довідкою обласного
комунального підприємства Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»
від 31 березня 2014 року (а.с. 12, 18).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_3 від 8 січня 2014 року (а.с. 8).

З довідки Львівського комунального
підприємства «Дім» від 7 жовтня 2010 року
№ 1242 вбачається, що на момент смерті
ОСОБА_5 разом з нею проживав її син
ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 17).

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 вважається
таким, що прийняв спадщину після смерті
ОСОБА_5, оскільки відсутні дані про те,
що він відмовився від прийняття
спадщини.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_9 від 8 лютого 2014 року (а.с. 9).

В судовому засіданні встановлено, що
позивач і ОСОБА_4 були двоюрідними
братами, оскільки їх батьки ОСОБА_8 і
ОСОБА_3 були рідними братами, що
стверджується свідоцтвами про
народження серії НОМЕР_4 від 16 вересня
1970 року, серії НОМЕР_5 від 30 листопада 1967
року, витягом з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
державну реєстрацію народження
відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного
кодексу України від 18 лютого 2014 року та
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6
від 30 січня 1956 року відповідно (а.с. 26, 27,
28, 31).

ОСОБА_8 і ОСОБА_3 померли ІНФОРМАЦІЯ_4, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_7 від ІНФОРМАЦІЯ_4 та 25
грудня 1995 року, що стверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 від
28 грудня 1995 року відповідно (а.с. 5, 6).

Відповідно до ч. 4 ст. 1266 ЦК України
двоюрідні брати та сестри спадкодавця
спадкують ту частку спадщини, яка
належала б за законом їхнім матері,
батькові (тітці, дядькові спадкодавця),
якби вони були живими на час відкриття
спадщини.

Позивач звернувся в Четверту Львівську
державну нотаріальну контору з заявою
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_4

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 ЦК України
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України
співвласники мають право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
сумісній власності. У разі виділу
частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

Таким чином, ОСОБА_3 фактично прийняв
спадщину після смерті ОСОБА_4, однак не
може її оформити через нотаріуса,
оскільки ОСОБА_4 не оформив спадщину
після смерті ОСОБА_5, яка в тому числі
складається з 1/3 частини квартири
АДРЕСА_2, успадкованої ОСОБА_5 після
смерті ОСОБА_7 та ще 1/3 частини вказаної
квартири, так власники цієї квартири
набули її у власність на однакових
правових підставах, а тому їх частки
слід вважати рівними.

Згідно з п. 5, 6, ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав проводиться
на підставі рішень судів, що набрали
законної сили та інших документів, що
підтверджують виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно,
поданих органу державної реєстрації
прав разом із заявою.

Згідно з ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України
визнання права власності є одним із
способів захисту цивільних прав та
інтересів.

Стаття 392 ЦК України визначає, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 10,
61, 88, 169, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) в порядку
спадкування право власності на 2/3
частини квартири АДРЕСА_2.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня його проголошення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: