Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-ц/778/4310/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

22 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

При секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Дзержинського міського суду Донецької
області від 15 липня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу і встановлення місця
проживання дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із вищевказаним позовом, в якому
зазначала, що 14.12.2007 року було укладено
шлюб з відповідачем шлюб, який був
зареєстрований Кіровською селищною
радою м. Дзержинська Донецької області,
актовий запис № 59.

Від шлюбу мають сина - ОСОБА_5.
ІНФОРМАЦІЯ_1

Сумісне життя не склалося через різні
погляди на життя. Шлюбні відносини
припинені, сумісне господарство не
ведеться. Майнового спору не мають.

Посилаючись на зазначені обставини
просила суд, розірвати шлюб та
визначити місце проживання дитини з
нею.

Рішенням Дзержинського міського суду
Донецької області від 15 липня 2014 року
позов задоволено.

Шлюб укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_4,
зареєстрований 14.12.2007 року Кіровською
селищною радою м. Дзержинська
Донецької області, актовий запис № 59,
розірвано. Після розірвання шлюбу
залишено ОСОБА_4 прізвище ОСОБА_4.

Визначено місце проживання дитини
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю
ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням районного
суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення районного суду
скасувати та постановити нове, яким в
задоволенні позову в частін визначення
місця проживання дитини відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін. За її
змістом Апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір, та встановлюючи місце
проживання дитини, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
обставини справи та врахував, що
обидві сторони позитивно
характеризуються та піклуються про
дитину.

Разом з тим, суд врахував наявність
висновку комісії з питань захисту прав
дітей щодо доцільності проживання
малолітньої дитини з матір'ю.

Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу
України питання виховання дитини
вирішується батьками спільно.
Відповідно до ст. 141 СК України мати і
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини. Згідно зі ст. ст. 160, 161 СК
України місце проживання дитини, яка не
досягла десяти років, визначається за
згодою батьків.

У випадку, якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. Під час вирішення
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спори між батьками, які
проживають окремо (в тому числі в одній
квартирі), про те, з ким із них і хто саме
з дітей залишається, суд, виходячи з
рівності прав та обов'язків батька й
матері щодо своїх дітей, повинен
ухвалити рішення, яке відповідало б
інтересам неповнолітніх. При цьому суд
ураховує, хто з батьків виявляє більшу
увагу до дітей і турботу про них, їхній
вік і прихильність до кожного з
батьків, особисті якості батьків,
можливість створення належних умов для
виховання, маючи на увазі, що перевага в
матеріально-побутовому стані одного з
батьків сама по собі не є вирішальною
умовою для передачі йому дітей.

Тому посилання апелянта на те, що він
може забезпечити дитину окремою
кімнатою не є вирішальним у визначенні
місця проживання дитини.

Частиною 2 ст. 161 СК України визначено,
що орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Будь-які відомості, які негативно
характеризували б матір дитини не
встановлені.

Натомість Декларацією прав дитини,
прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20
листопада 1959 року, (ратифікованою
постановою Верховної Ради України від
27 лютого 1991 року №789-СІІ), зокрема, у
принципі 6, проголошено, що малолітня
дитина не повинна, крім тих випадків,
коли є виняткові обставини, бути
розлучена зі своєю матір'ю.

Оскаржуване рішення узгоджується з
зазначеними положеннями законів та не
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду
Донецької області від 15 липня 2014 року в
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: