22-ц/795/209/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Карапута Л. В. Доповідач - Шевченко В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШевченка
В.М.,суддів:Лакізи Г.П., Скрипки А.А.,при
секретарі:Руденко О.М.,за участю:ОСОБА_5,
ОСОБА_6, її представника адвоката
ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Деснянського районного суду
м.Чернігова від 06 грудня 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_6 в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_8 до ОСОБА_5 в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_9 про зміну
договору найму житлового приміщення,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_5, в якому
просила змінити умови договору найму
квартири АДРЕСА_1 та виділити їй разом з
її неповнолітньою дочкою ОСОБА_8 в
користування кімнату площею 18,9 кв.м., а
відповідачу разом з її неповнолітнім
сином ОСОБА_9 кімнату площею 12,7 кв.м.
разом з балконом. Допоміжні приміщення
квартири просила залишити у спільному
користуванні сторін.

Позивач обґрунтовувала позовні
вимоги тим, що між нею та відповідачем
(колишнім чоловіком), маються
неприязні стосунки, не досягнуто
домовленостей щодо користування
квартирою і оплати житлово-комунальних
послуг, внаслідок чого відбуваються
сварки, відповідач зловживає спиртними
напоями.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 06 грудня 2013 року позов
задоволено. Змінено договір найму
жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1,
виділено ОСОБА_6 з неповнолітньою
ОСОБА_8 в користування кімнату площею
18,9 кв. м., а ОСОБА_5 разом з неповнолітнім
ОСОБА_9 кімнату площею 12,7 кв.м разом з
балконом, місця загального
користування залишити в спільному
користуванні зареєстрованих осіб.
Зобов»язано КП «Деснянське»
Чернігівської міської ради укласти з
ОСОБА_6 окремий договір найму житлового
приміщення у квартирі АДРЕСА_1.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6
судові витрати в розмірі 114,70 грн. та
витрати на правову допомогу в розмірі
1900 грн., а всього на загальну суму 2014
грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення скасувати та постановити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

Апелянт зазначає, що рішення суду є
незаконним і суперечить ст.104 ЖК
України. Так, дві кімнати в квартирі: 18,9
м.кв.та 12,7м.кв. знаходились весь час в
спільному користуванні сторін.
Позивачка має право претендувати на
виділення їй з дочкою кімнати 12,7 кв.м.,
тобто на жиле приміщення розміром
меншим за жилу площу, що припадає на неї
7,9 кв.м. на кожного. Проведена судом
зміна умов договору житлового найму
ущемлює його та сина житлові права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та її представника,
дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду -
скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом по справі встановлено наступне.

Відповідач ОСОБА_5 є наймачем квартири
АДРЕСА_1, в якій також зареєстровані та
проживають колишня дружина ОСОБА_6,
неповнолітня дочка ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, неповнолітній син ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спірна житлова площа в квартирі
складається з двох ізольованих жилих
кімнат площею 18,9 кв.м., та 12,7 кв.м. до
якої примикає балкон, та допоміжні
приміщення: кухня, туалет, ванна
кімната, коридорів і трьох вбудованих
шаф.

Рішенням Деснянського районного суду
м.Чернігова від 31.01.2013 року змінено
договір найму квартири АДРЕСА_1,
виділено в користування ОСОБА_10 (матері
відповідача) ізольовану жилу кімнату
площею 8,0 кв.м., а ОСОБА_5 і ОСОБА_6 разом з
неповнолітніми дітьми ОСОБА_8, ОСОБА_9
жилі кімнати площею 18,9 кв.м. та 12,7 кв.м.
разом із балконом.

Між сторонами не встановлений порядок
користування виділеними їм кімнатами
спірної квартири.

Задовольняючи позов і змінюючи
договір найму жилого приміщенняя
квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що у разі виділення
відповідачу разом із неповнолітнім
сином в окреме користування жилої
кімнати площею 12,7 кв.м. з балконом, це не
вважається суттєвим погіршенням
житлових умов. Проте, з таким висновком
суду погодитись не можна виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.103 ЖК УРСР договір
найму жилого приміщення може бути
змінено тільки за з згодою наймача,
членів його сім'ї і наймодавця, за
винятком випадків, передбачених цим
Кодексом.

Згідно до ст.104 Житлового кодексу УРСР
член сім'ї наймача праві вимагати, за
згодою інших членів сім'ї, які
проживають разом з ним, укладення з ним
окремого договору найму, якщо жилу
площу, що припадає на нього, може бути
виділено у вигляді приміщення, яке
відповідає ст.63 цього кодексу. У разі
відмови членів сім'ї дати згоду на
укладення окремого договору найму, а
також у разі відмови наймодавця в
укладенні такого договору, спір може
бути вирішено в судовому порядку.

Відповідно із ст.61 ЖК УРСР
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення.

Згідно з ст.63 ЖК УРСР, предметом
договору найму жилого приміщення в
будинках державного і громадського
житлового фонду є окрема квартира або
інше ізольоване жиле приміщення, що
складається з однієї чи кількох кімнат,
а також одноквартирний жилий будинок.
Не можуть бути самостійним предметом
договору найму: жиле приміщення, яке
хоч і є ізольованим, проте за розміром
менше від встановленого для надання
одній особі (ч.1 ст.48), частина кімнати
або кімната, зв'язана з іншою кімнатою
спільним входом, а також підсобні
приміщення (кухня, коридор, комора
тощо).

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» від 12.04.1985
року № 2 роз'яснено, що в силу ст.104 ЖК
України суд вправі задовольнити вимоги
члена сім'ї наймача про поділ жилого
приміщення, якщо жилу площу, що
припадає на нього (або з урахуванням
укладеної угоди про порядок
користування жилим приміщенням), може
бути виділено у вигляді ізольованого
приміщення, яке складається з однієї
або кількох кімнат, розмір якого не
менше встановленого для надання одній
особі. При поділі жилого приміщення за
вимогою члена сім'ї наймача йому може
бути виділено ізольоване жиле
приміщення розміром меншим за жилу
площу, що припадає на нього. Однак поділ
не може бути допущений, коли це
призведе до штучного погіршення
житлових умов позивача і викличе
необхідність постановки його на облік,
як такого, що потребує поліпшення
житлових умов.

Виходячи із спірних правовідносин та
правової суті спору, необхідно
зазначити, що зміна договору найму
жилого приміщення можлива лише при
наявності умов передбачених
законодавством і зокрема: необхідна
відповідність розміру частки
житлової площі, яка припадає наймачу,
члену його сім»ї розміру житлового
приміщення, на яке укладається окремий
договір найму, відповідність цього
житлового приміщення вимогам ст. 63 ЖК
УРСР. Тобто, Житловий кодекс виходить з
принципу рівності прав та обов»язків
всіх членів сім»ї наймача в т.ч. і
бувших, котрі з ним проживають.

Враховуючи, що в зазначеній квартирі
наявні дві ізольовані кімнати площею
18,9кв.м та 12,7 кв.м., то розмір житлової
площі, яка припадає на кожного з членів
бувшої сім»ї, які мають самостійне
право на житлову площу становить -
7,9кв.м.(18,9+ 12,7/4)

Оскільки, виділена судом відповідачу
разом із неповнолітнім сином ОСОБА_9
кімната є площею 12,7кв.м., то розмір
житлової площі яка припадає на кожного
із них дорівнює 6,35 кв.м., що не співпадає
з розміром жилої площі, яка приходиться
на їх частку в квартирі.

Апеляційний суд, виходячи з конкретних
обставин, які склалися між сторонами,
що кімната площею 12,7кв.м., яка виділена
відповідачу, менша розміром належної
їм із сином частки жилої площі в
квартирі на 1,55кв.м., а для кожного на
0,77кв.м (1.55/2), проти чого відповідач
категорично заперечує, вважає, що в
даному випадку, таке відхилення від
належної відповідачу частки житлової
площі є суттєвим, ущімлює його із сином
житлові права, тому виділення
відповідачу із сином зазначеної
кімнати, суперечить закону.

Враховуючи зазначене, що суд першої
інстанції вирішуючи спір з приводу
змін умов договору найму жилого
приміщення, вирішив справу з
порушенням норм чинного законодавства,
рішення суду як незаконне підлягає
скасуванню.

Виходячи з вищенаведеного,
встановлених обставин, змісту правової
норми ст.104 Житлового кодексу УРСР,
апеляційний суд вважає, що в позові
слід відмовити.

Також, оскільки рішення ухвалено на
користь ОСОБА_5, відповідно до положень
ч.1 ст.88 ЦПК України необхідно з ОСОБА_6
на користь ОСОБА_5 стягнути судовий
збір за розгляд апеляційної скарги у
розмірі 114 грн. 70 коп.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 47, 48, 61, 63. 103, 104 Житлового кодексу
УРСР, ст.ст. ст.ст. 88, 303, 304, 307, 309 п.4 ч.1, 313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 06 грудня 2013 року -
скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_8 до ОСОБА_5 в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_9 про зміну
договору найму житлового приміщення -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5
судовий збір в сумі 114 (сто
чотирнадцять) грн. 70 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: