Провадження № 2/193/468/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 жовтня 2014 року Софіївський районний
суд Дніпропетровської області в
судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Софіївка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
21 серпня 2014 року позивач
звернулася до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що 20 липня 2001 року
між нею та відповідачем був укладений
шлюб, зареєстрований відділом РАЦС
Софіївського районного управління
юстиції Дніпропетровської області
(актовий запис № 39).
Від шлюбу з відповідачем ОСОБА_2
мають дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_5,
Шлюб з відповідачем виявився
невдалим. Стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
виявилися нестійкими тому, що чоловік
ОСОБА_2 не піклувався про створення
нормальних сімейних стосунків, не дбав
про взаємоповагу один одного. Майже
увесь час відповідач ОСОБА_2 проявляв
до позивача ОСОБА_1 неповагу,
безпідставно ревнував, затівав сварки,
застосовував стосовно неї фізичне
На підставі цього між відповідачем і
позивачем виникали сварки, які
негативно вплинули на їх спільних
дітей. На цей час відносини між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 переросли в байдужість один
до одного. Також відсутня психологічна
сумісність, втрачено почуття кохання
З грудня 2011 року позивач ОСОБА_1
співмешкає з іншим чоловіком від якого
вона народила сина ОСОБА_6, батьком
якого було записано ОСОБА_2 тому, що
вони перебувають у зареєстрованому
За цих обставин сумісне життя і
збереження сім'ї стали неможливими.
Спільне господарство ведеться. Спору
про поділ майна немає.
Між позивачем і відповідачем
досягнуто угоду про місце проживання
Подальше спільне проживання та
збереження шлюбу позивач вважає
неможливими, тому змушена звернутись
до суду і просить шлюб розірвати.
Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, просить
розглянути справу за її відсутності,
про що надала до суду відповідну заяву.
Відповідач ОСОБА_2, будучи у
встановленому чинним законодавством
порядку увідомленим про дату, час і
місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням статті 224 ЦПК
України.

Згідно із ч. 3 ст. 105 Сімейного
кодексу України шлюб припиняється
внаслідок його розірвання за позовом
одного з подружжя на підставі рішення
суду, відповідно до статті 110 Сімейного
кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного
кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112
Сімейного кодексу України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні за
матеріалами справи встановлено, що 20
липня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був
укладений шлюб, зареєстрований
відділом РАЦС Софіївського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області (актовий запис № 39), згідно
свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 08
серпня 2013 року (а.с.3).

Від шлюбу з відповідачем ОСОБА_2
мають дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
згідно свідоцтва про народження
виданого відділом державної РАЦС
Софіївського районного управління
юстиції у Дніпропетровській області
серії НОМЕР_2 від 08.08.2013 року (актовий
запис №65) (а.с. 5); ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження виданого відділом
державної РАЦС реєстраційної служби
Софіївського району Дніпропетровської
області серії НОМЕР_3 від 08.08.2013 року
(актовий запис № 22)(а.с. 6) ; ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно свідоцтва про
народження виданого відділом
державної РАЦС Софіївського районного
управління юстиції у
Дніпропетровській області серії
НОМЕР_4 від 08.08.2013 року (актовий запис
№10) (а.с.7).

Шлюб з відповідачем виявився
невдалим. Стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
виявилися нестійкими тому, що чоловік
ОСОБА_2 не піклувався про створення
нормальних сімейних стосунків, не дбав
про взаємоповагу один одного. Майже
увесь час відповідач ОСОБА_2 проявляв
до позивача ОСОБА_1 неповагу,
безпідставно ревнував, затівав сварки,
застосовував стосовно її фізичне
насильство.

З грудня 2011 року позивач ОСОБА_1
співмешкає з іншим чоловіком від якого
вона народила сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4,
батьком якого було записано ОСОБА_2
тому, що вони перебувають у
зареєстрованому шлюбі (актовий запис №
54). (а.с. 8).

За цих обставин сумісне життя і
збереження сім'ї стали неможливими.
Спільне господарство ведеться. Спору
про поділ майна немає.

Між позивачем і відповідачем
досягнуто угоду про місце проживання
дітей.

Враховуючи, що регулювання
шлюбно-сімейних правовідносин
здійснюється на принципах
добровільності, взаємоповаги,
взаєморозуміння, а держава забезпечує
принцип свободи шлюбу та принцип
свободи розірвання шлюбу.

Суд вважає встановленим, що між
сторонами втрачено взаєморозуміння,
збереження сім'ї та поновлення шлюбних
відносин неможливо, заява про
розірвання шлюбу відповідає дійсній
волі дружини та чоловіка, після
розірвання шлюбу не будуть порушені
їхні особисті права.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу
України шлюб припиняється внаслідок
його розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 Сімейного
кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного
кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112
Сімейного кодексу України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення, тому
шлюб слід розірвати.

Норма ст. 113 СК України передбачає, що
особа, яка змінила своє прізвище у
зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право
після розірвання шлюбу надалі
іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК
України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК
України застосовуються і до позовного
цивільного судочинства, у рішенні суду
про розірвання шлюбу зазначається про
вибір прізвища тим з подружжя, який
змінив прізвище під час державної
реєстрації шлюбу, що розривається.

З огляду на викладене та враховуючи, що
позивачем заявлено суду про намір
залишити прізвище, яке вона отримала
під час укладення та реєстрації шлюбу з
відповідачем, суд приходить до
висновку про необхідність залишення
прізвища позивача без змін «ОСОБА_1».

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 212-215, 218, 224-233
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 20 липня 2001
року Відділом реєстрації актів
цивільного стану Софіївського
районного управління юстиції
Дніпропетровської області (актовий
запис №39), між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
розірвати.

Позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище -
«ОСОБА_1».

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення

Суддя:
О.В. Шумська