АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2656/14
інстанції Ковальчук О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року жовтня місяця 20 дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Бугрика В.В.

Лісової Г.Є.

при секретарі: Яковенку В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Херсоні апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Каланчацького
районного суду Херсонської області від
06 лютого 2014 року у цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

06 листопада 2013 року позивач звернувся з
вказаним позовом до суду посилаючись
на те, що на підставі кредитного
договору між сторонами від 24 листопада
2005 року відповідач отримав кредит у
вигляді встановлення кредитного
ліміту на платіжну картку в розмірі 5000
гривень під 36 % річних з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки, свої зобов'язання за
кредитним договором не виконав, у
позові поставлено питання про
стягнення з відповідача на користь
позивача кредитної заборгованості
станом на 31 липня 2013 року в розмірі 41691,75
гривні, яка складається з 9574,37 гривні
заборгованості за кредитом, 29655,87
гривні заборгованості по сплаті
процентів, 500 гривень штрафу в
фіксованій частині та 1961,51 гривні
штрафу в процентній складовій.

Рішенням Каланчацького районного суду
Херсонської області від 06 лютого 2014
року позовні вимоги задоволено,
ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Приватбанк» 41691,75
гривні заборгованості за кредитним
договором № SAMDN7678 від 24 листопада
2005 року, вирішено питання стягнення
судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з
посиланням на незаконність та
необґрунтованість рішення суду просив
його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог, оскільки в Умовах та
правилах надання банківських послуг не
міститься його підпису, у підписаній
ним заяві не зазначено про те, що
неврегульовані у ній питання
регулюються вищезазначеними Умовами,
окрім того позивачем пропущено строк
позовної давності.

В судовому засіданні при апеляційному
розгляді справи сторони свої
процесуальні позиції підтримали.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи з
підписанням відповідачем заяви про
надання кредиту, у якій він погодився з
Умовами та правилами надання
банківських послуг та Тарифами банку,
видачею йому позивачем кредитних
коштів в сумі 5000 гривень під 36 % річних,
між сторонами виникли вказані у позові
договірні кредитні правовідносини,
врегульовані нормами ЦК України,
Умовами та правилами надання
банківських послуг, Тарифами.

За змістом заяви та п. 6.5 Умов, Тарифів
відповідач прийняв на себе обов'язок
погашати заборгованість по кредиту та
процентам щомісячно до 25 числа за
попередній місяць в розмірі 7%
заборгованості, не менше 50 гривень та
не більше залишку заборгованості, п. 8.6
Умов передбачено сплату вказаного у
позові штрафу за порушення зобов'язань,
п. 9.12 визначено строк дії договору
протягом 12 місяців з моменту
підписання, проте якщо жодна із сторін
не проінформує іншу сторону протягом
цього строку про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же строк, строк дії кредитного
ліміту визначено строком дії картки,
видана відповідачу картка була
перевипущена з новим терміном дії до
листопада 2012 року, відповідач
користувався кредитними коштами,
останній раз знімав кошти в сумі 401,7
гривень 27 червня 2008 року, останнє їх
повернення в сумі 700 гривень здійснив 12
серпня 2008 року, заборгованість за
кредитом на той час складала 9872,08
гривні, а на момент звернення до суду
заявлену до стягнення суму.

Таким чином, виходячи з розміру
щомісячного повернення кожної
отриманої суми, відповідач мав їх
повернути не пізніше, як на 15 місяць
після їх зняття, або не пізніше
закінчення строку дії картки, якщо
такий строк наступав раніше.

Між сторонами в силу укладеного
договору виникли правовідносини, які
врегульовано главою 71 ЦК України, її ст.
1046 передбачає передачу позикодавцем у
власність позичальника грошових
коштів, а на останнього покладається
обов'язок повернути їх.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

За ст. 611 цього Кодексу у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема зміна умов
зобов'язання, сплата неустойки.

Відповідачем 20 січня 2014 року, до
ухвалення рішення у справі, подано
заяву про застосування строку позовної
давності, при цьому іншою стороною
питання про поновлення строку
звернення до суду у встановленому
порядку не порушувалося.

За положеннями ст. ст. 256-258, 261, 266-267
ЦК України загальна позовна давність -
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу,
становить три роки, до вимог про
стягнення неустойки такий строк
становить один рік, перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила, початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд, зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
заява про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до
розгляду незалежно від спливу позовної
давності, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення, сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові, якщо ж суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Вирішуючи питання про початок
перебігу позовної давності колегія
суддів виходить з такого.

За умовами договору між сторонами
заборгованість за кредитом має
погашатися в розмірі 7% від суми
заборгованості щомісячно, вся сума
заборгованості має бути повернута не
пізніше строку дії картки. Таким чином
обов'язок повернення усієї суми
заборгованості за кредитом не пізніше
строку дії картки у боржника виникає
тільки у тому випадку, коли строк
закінчення дії картки наступає раніше
строку виплати суми боргу у
встановленому розмірі щомісячних
платежів, якщо ж строк дії картки є
більшим, ніж строк виплати за
щомісячними платежами, має
застосовуватися саме останній строк.

Умовами договору між сторонами
повернення кредиту визначено
щомісячними платежами, отже позовна
давність за вимогами кредитора про
повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом
повинна обраховуватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Як видно з виписки по руху коштів
за карткою відповідача ним
неодноразово знімалися та поверталися
кредитні кошти, з врахуванням обов'язку
щомісячного внеску в розмірі 7 % від
суми заборгованості кожну отриману
кредитну суму відповідач повинен був
повернути не пізніше, як у 15 місяць
після її зняття з карткового рахунку,
останній раз відповідач знімав 401,7
гривень 27 червня 2008 року, її мав
повернути не пізніше вересня 2009 року,
проте не здійснив цього, з цього часу
належить обраховувати строк позовної
давності по останній сумі, який
закінчився у серпні 2012 року, позивач
звернувся з позовом у листопаді 2013
року, після спливу строку позовної
давності навіть по останньому платежу,
перебіг строку позовної давності по
раніше використаним сумам відповідно
наступив та закінчився ще раніше.

За таких обстави, у зв'язку зі
спливом строку позовної давності, про
застосування якого заявлено
відповідачем, передбачених законом
підстав для задоволення позовних вимог
не було, апеляційну скаргу слід
задовольнити, рішення суду скасувати з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

На підстав ст. ст. 256-258, 261, 266-267 ЦК
України, керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Каланчацького районного суду
Херсонської області від 06 лютого 2014
року скасувати.

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення, на нього
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили може бути подана
касаційна скарга безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _