АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/1037/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3137/14
Головуючий у 1-й інстанції Кравець С. В.
Доповідач Пилипчук Л. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Пилипчук Л.І.

суддів: Карнауха П.М., Кривчун Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Дельта банк»

на рішення Машівського районного суду
Полтавської області від 09 вересня 2014
року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «ДельтаБанк»
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором кредиту,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ПАТ «ДельтаБанк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором в сумі 9 591,38 грн.

В обґрунтування позову банк зазначав,
що 20 грудня 2012 року між ним та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір
№006-16513-201212, за яким позичальник отримав
кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку. Оскільки відповідач
порушив договірні зобов'язання, станом
на 26 травня 2014 року за ним утворилася
заборгованість у розмірі 9 591,38 грн., з
яких 3605,96грн. - тіло кредиту, 1375,94 грн. -
прострочено тіло кредиту, 1025,51 грн. -
заборгованість за відсотками, 3583,97грн. -
заборгованість за комісіями.

Заочним рішенням Машівського
районного суду Полтавської області
від 09 вересня 2014 року у задоволенні
позову Публічного акціонерного
товариства «ДельтаБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «ДельтаБанк»,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Зазначав, що суд безпідставно не взяв
до уваги надані банком докази
заборгованості позичальника за
вказаним кредитним договором та не
застосував норми ст.ст.1049, 1054, 525-526, 626-628
ЦК України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, приходить до
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 20 грудня 2012 року між ПАТ
«ДельтаБанк» та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір №006-16513-201212, за
умовами якого останній отримав кредит
у вигляді встановленого ліміту
кредитної лінії в розмірі 5 000,00 грн. зі
сплатою 16,99 % річних та 4,95% щомісячної
плати за обслуговування кредитного
залишку на строк 364 дні. Всі інші умови
взаємовідносин з банком з приводу
відкриття та обслуговування
кредитної лінії визначені в Правилах
та Тарифах банку./а.с.3-4,6/

Відмовляючи у задоволенні позову,
місцевий суд виходив з того, що
існування кредитних зобов'язань не
свідчить про наявність заборгованості
відповідача перед банком, оскільки
доданий до позову розрахунок є
розрахунком заборгованості іншого
боржника.

Однак такий висновок суду є помилковим,
оскільки прийнятий без повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
позивач посилався як на підставу своїх
вимог.

Згідно статті 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, виріши справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Місцевий суд, посилаючись на норму
статті 10 ЦПК України щодо обов'язку
кожної сторони довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, помилково
не врахував положення частини 4
зазначеної норми. Згідно останньої суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставиин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права і
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи,
банком до позовної заяви доданий
розрахунок ціни позову за кредитним
договором № 001-13058-100212 позичальника
ОСОБА_2, а не по кредитному договору
№006-16513-201212, укладеному з ОСОБА_1. Така
невідповідність очевидно є технічною
помилкою та підлягала усуненню в
судовому засіданні. Враховуючи, що
банк до позову додав докази укладення
кредитного договору з відповідачем
ОСОБА_1 без підтвердження заявленої
суми заборгованості, суд на виконання
вимог ст.ст.10,213 ЦПК України повинен був
усунути виявлену неточність та
роз'яснити банку його обов'язок щодо
надання належних доказів у заявленому
позові з наслідками невиконання таких
дій. Тим більше, що представник
позивача участі у справі не приймав,
про виявлену судом невідповідність
наданого розрахунку кредитному
договору сторін не повідомлений, а
тому банк був позбавлений можливості
виконати приписи цивільного
процесуального закону щодо обов'язку
доказування та надання належних
доказів у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

За приписами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Статтями 610 та 623 ЦК України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник, який
порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Згідно
ч.4 статті 631 ЦК закінчення строку
договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення ,
яке мало місце під час дії договору.

З наданого банком в апеляційну
інстанцію розрахунку підтверджується
кредитна заборгованість відповідача,
яка станом на 26.05.2014 року становить: 3 605,
96 грн. по тілу кредиту, 1 375, 94 грн. -
прострочена заборгованість по тілу
кредиту, 935,75 грн. - відсотки, 3 405,47 грн. -
комісія, 225 грн. пені, а всього 9548,12 грн.

За таких обставин, колегія суддів
скасовує рішення першої інстанції та
ухвалює нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог, а саме про
стягнення заборгованості, нарахованої
за період , заявлений у позові, станом
на 26.05.2014р., що складає 9 548, 12 грн.

На підставі викладеного колегія суддів
частково задовольняє апеляційну
скаргу, скасовує рішення районного
суду та ухвалює нове рішення про
часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь банку
підлягають стягненню судові витрати,
які складаються із витрат по оплаті
судового збору в сумі 243,60 грн. за
позовну заяву та 121,80грн. за подання
апеляційної скарги, а всього 365,40 грн.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309 п.п.3,4, ст.ст.
314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ДельтаБанк» -
задовольнити частково.

Рішення Машівського районного суду
Полтавської області від 09 вересня 2014
року - скасувати та ухвалити нове
рішення про часткове задоволення
позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельтабанк» 9 548,12 грн. ( дев'ять тисяч
п'ятсот сорок вісім грн.12 коп.)
заборгованості по кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельтабанк» 365,40 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку шляхом
подання касаційної скарги протягом 20
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
Л.І. Пилипчук

СУДДІ: /підпис/
П.М. Карнаух

/підпис/ Т.О. Кривчун

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Л.І. Пилипчук