Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2447/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Панфілова А. В.
Доповідач Фомічов С. Є.
РІШЕННЯ

Іменем України

21.10.2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді - Фомічова С.Є.

суддів - Гайсюка О.В.

Карпенка О.Л.

при секретарі - Дімановій
Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до товариства
з обмеженою відповідальністю «Завод
-фірма «Ось» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
компенсації втрати частини заробітної
плати в зв'язку з інфляцією та
індексацію, стягнення моральної шкоди,
за апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «Завод
-фірма «Ось» на рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 18
червня 2014 року і

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_3
звернулась в суд з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод-фірма «Ось»
про стягнення заборгованості по
заробітній платі, компенсації втрати
частини заробітної плати в зв'язку з
інфляцією та індексацію, стягнення
моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що з 03 жовтня 2005 року
позивач перебуває у трудових
відносинах з відповідачем та працює
на посаді електромонтера. Починаючи з
липня 2013 року відповідач не виплачує
заробітну плату. Просила суд стягнути
з відповідача заборгованість по
заробітній платі в сумі 6773,82 грн.,
компенсацію втрати частини
заробітної плати пов'язаної з
інфляцією в розмірі 6866,24 грн.,
індексацію заробітної плати в сумі
22,10 грн. та в рахунок відшкодування
моральної шкоди 10000 грн.

Під час розгляду справи, позивачем була
надана заява про зменшення розміру
позовних вимог щодо стягнення
заборгованості по заробітній платі у
зв'язку тим, що є судове рішення у
вигляді судового наказу, остаточно
просила стягнути в цій частині
заборгованість за листопад, грудень 2013
року та люти 2014 року.

Рішенням Кіровського районного суду
міста Кіровоград від 18 червня 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод-фірма «Ось»
на користь ОСОБА_3 - 2409,71грн.
заборгованості по заробітній
платі, 6866,24 грн. компенсації втрати
частини заробітної плати, пов'язаної
з інфляцією, 22,10 грн. - індексації
заробітної плати без врахування
податків та зборів та 3000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з товариства з
обмеженою відповідальністю
«Завод-фірма «Ось» на користь
держави 487,20 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду, в частині стягнення
заробітку за один місяць допущено до
негайного виконання.

В апеляційній скарзі товариство з
обмеженою відповідальністю
«Завод-фірма «Ось» ставиться питання
про скасування рішення суду першої
інстанції, в частині стягнення з
товариства на користь ОСОБА_3
компенсації втраченої частини
заробітної плати, пов'язаної з
інфляцією в сумі 6 866,24 грн. та
відшкодування моральної шкоди в сумі
3000 грн., та ухвалення в цій частині
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог про стягнення
компенсації та моральної шкоди,
оскільки заявлена позивачем сума
стягнення є необґрунтованою та
недоведеною, обрахована неправильно та
не відповідає вимогам Закону України
«Про компенсацію громадянам частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
її виплати». Згідно розрахунку, сума
компенсації фактично складає 239,33 грн.

Відповідно до ч.3 п.15
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008
року у разі якщо апеляційна скарга
подана на рішення щодо частини
вирішених вимог, суд апеляційної
інстанції відповідно до принципу
диспозитивності не має права робити
висновків щодо неоскарженої частини ні
в мотивувальній, ні в резолютивній
частині судового рішення, а в описовій
частині повинен зазначити, в якій
частині вимог судове рішення не
оскаржується.

Таким чином, апеляційним судом
перевіряється законність та
обґрунтованість рішення суду лише в
частині вирішення позовних вимог про
стягнення компенсації та моральної
шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_3, яка заперечувала проти
апеляційної скарги, представника
товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод -фірма «Ось»,
дослідивши письмові докази по справі,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у встановлених ст.303 ЦПК
України межах, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позов про стягнення
компенсації в розмірі 6866,24грн. за
невиплачену заробітну плату, суд
виходив з того, що розмір компенсації
визначений позивачем на підставі ст.ст.
2, 3 Закону України «Про компенсацію
громадянам частини доходів у зв'язку з
порушенням строків її виплати» та
відповідно до Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 лютого 2001 року.

Проте, з таким висновком суду
першої інстанції погодитись не можна,
оскільки розмір компенсації втрати
частини заробітної плати в розмірі
6866,24грн. визначений позивачем без
будь-яких розрахунків, а суд першої
інстанції, на порушення вимог ст.ст.
213-215 ЦПК України та п.11 Пленуму
Верховного Суду України «Про судове
рішення у цивільній справі» від 18
грудня 2009 року, відповідно до якого у
мотивувальній частині рішення слід
наводити дані про встановлені судом
обставини, що мають значення для
справи, їх юридичну оцінку та визначені
відповідно до них правовідносини, а
також оцінку всіх доказів, розрахунки,
з яких суд виходив при задоволенні
грошових та інших майнових вимог, в
рішенні не навів розрахунків, на
підставі яких визначив розмір
компенсації, що підлягає стягненню.

Оскільки суд без належної перевірки
поклав в основу рішення суму
компенсації, яка зазначена позивачем,
колегія суддів вважає необхідним
провести такий розрахунок компенсації
на підставі законодавства, що регулює
правовідносини, які склалися між
сторонами, даних Держкомстату, в межах
заявлених позовних вимог.

Згідно до ст. 34 Закону України «Про
оплату праці» у зв'язку із порушенням
строків виплати заробітної плати
працівникам також проводиться
компенсація втрати частини заробітної
плати відповідно до індексу зростання
цін на споживчі товари і тарифів на
послуги у порядку, встановленому
чинним законодавством.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» виплата громадянам суми
компенсації проводиться у тому ж
місяці, у якому здійснюється виплата
заборгованості за відповідний місяць.

Пунктом 4 Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати, який затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 лютого 2001 року, визначено, що сума
компенсації обчислюється як добуток
нарахованого, але невиплаченого
грошового доходу за відповідний місяць
(після утримання податків і
обов'язкових платежів) і приросту
індексу споживчих цін (індексу
інфляції) у відсотках для визначення
суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення
суми компенсації обчислюється шляхом
множення місячних індексів споживчих
цін за період невиплати грошового
доходу. При цьому індекс споживчих цін
у місяці, за який виплачується дохід, до
розрахунку не включається. Щомісячні
індекси споживчих цін публікуються
Держкомстатом.

Судом встановлено, що відповідач має
заборгованість по заробітній платі
перед позивачем за липень 2013 року 1151,24
грн., за серпень 2013 року 1551,24 грн., за
вересень 2013 року 910,39 грн., за жовтень 2013
року 1151,24 грн., за листопад 2013 року 1100,53
грн., за грудень 2013 року 452,61 грн., за
січень 2014 року заборгованості не має,
за лютий 2014 року 856,57 грн.

За даними Державної служби статистики
України розмір індексу інфляції
становив: у серпні 2013 року 99,3 %., у
вересні 2013 року 100,0 %, у жовтні 2013 року
100,4 %., у листопаді 2013 року 100,2 %., у грудні
2013 року 100,5 %, у січні 2014 року 100,2 %, у
лютому 2014 року 100,6 %.

З урахуванням наведених даних розмір
компенсації зарплати позивача
відповідно до п. 4 Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати, обчислюється
шляхом множення суми нарахованої, але
не виплаченої заробітної плати за
відповідний місяць на коефіцієнт
приросту споживчих цін за період
затримання виплати заробітної плати.
Загальний розмір компенсації за період
з липня 2013 року по лютий 2014 року в межах
визначених позивачем місяців буде
становити 239,33грн.

Згідно п.п.2, 3 ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими та невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підстави своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог ст.
ст. 57-60 ЦПК України.

Позивач доказів того, що сума належної
їй компенсації становить 6866,24 грн. суду
не надала, не встановив цього і суд під
час розгляду справи.

У зв'язку з цим рішення суду необхідно
змінити в частині стягнення розміру
виплати компенсації та визначення
загальної суми, яка підлягає стягненню
і стягнути з відповідача на користь
позивача 239,33грн. компенсації, замість
стягнутої за рішенням суду.

Позивач також просила стягнути на
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної порушенням її трудових
прав, 10000 грн. Право на відшкодування
моральної шкоди передбачено ст.237-1 КЗпП
України.

Згідно роз'яснення наданого Пленумом
Верховного Суду України у п. 13
постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» судам необхідно врахувати, що
відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за
наявності порушення прав працівника у
сфері трудових відносин(незаконного
звільнення або переведення, невиплата
належних йому сум, виконання робіт у
небезпечних для життя і здоров'я умовах
тощо), яке призвело до його моральних
страждань , втрати нормальних життєвих
зв'язків чи потребує від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності чи галузевої
належності.

Суд правильно встановив, що права
позивача на своєчасне отримання
заробітної плати відповідачем
порушені, що призвело до моральних
страждань позивача, втрати нормальних
життєвих зв'язків, необхідності
докладання додаткових зусиль для
організації свого життя.

Проте, визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, колегія враховує
усі фактичні обставин справи та
виходить із засад розумності,
виваженості та справедливості, тому
вважає, що її розмір 1000 грн. у
грошовому виразі є достатнім.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд, у
відповідності до пункту 2 частини
першої статті 307 ЦПК України, має право
скасувати (змінити) рішення суду першої
інстанції і ухвалити рішення по суті
позовних вимог.

Підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є неправильно встановлені
фактичні обставини справи, що полягає у
неповному з'ясуванні судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, невідповідності
висновків суду обставинам справи
(стаття 309 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Завод-фірма «Ось» задовольнити
частково.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 18 червня 2014 року
змінити, в частині стягнення
компенсації втрати частини заробітної
плати та відшкодування моральної
шкоди.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод-фірма «Ось»
на користь ОСОБА_3 в рахунок
компенсації втрати частини заробітної
плати 239,33 грн. без врахування податків
і зборів та 1000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту його проголошення і
може бути оскаржено у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді