САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
Справа № 726/1845/14-ц
Провадження №2/726/482/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2014
м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у
складі: головуючого судді Мілінчук С.
В., при секретарі Руснак Н.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Чернівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання дитини, суд, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовною
заявою до відповідача в якій вказує, що
27.05.2014 року шлюб між сторонами було
розірвано.

Від шлюбу у сторін народився син -
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який після
розірвання шлюбу проживає з позивачкою
та перебуває на її утриманні. Після
розірвання шлюбу між сторонами не
досягнуто згоди про сплату аліментів.
Зазначає, що відповідач не надає
матеріальної допомоги на утримання
сина та не бере участі у додаткових
витратах на дитину, який навчається в
школі, відвідує музичну школу та
приватні уроки англійської мови, за які
платить позивач.

Вважає, що ОСОБА_2 повинен брати участь
у матеріальному забезпеченні сина,
оскільки він неофіційно працює та має
значний середньомісячний дохід. Також
вказує і про своє право на отримання
аліментів з березня 2013 року, оскільки з
цього часу позивач ухилявся від їх
сплати.

На підставі викладеного просить суд
постановити рішення, яким стягнути з
відповідача аліменти на її користь на
утримання неповнолітнього сина у
розмірі 1500 гривень щомісячно починаючи
з 01.03.2013 року і до повноліття
останнього.

Позивач та її представник в судовому
засіданні дали пояснення аналогічні
викладеним в позовній заяві, позов
просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав частково та пояснив, що в даний
час він працює неофіційно, займається
садівництвом та не має змоги
сплачувати аліменти в розмірі 1500
гривень. На додачу вказує і те, що
позивач забороняє йому спілкуватись з
дитиною та давати сину гроші. Зазначає,
що неодноразово переказував позивачу
грошові кошти по пошті, а тому немає
підстав вважати, що він ухиляється від
надання матеріальної допомоги.

Представник відповідача дав пояснення
аналогічні викладеним в позовній
заяві, позов просив задовольнити
частково та зменшити суму виплачуваних
аліментів до 400 гривень.

Суд, дослідивши письмові докази по
справі, вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається із копії свідоцтва про
народження серії НОМЕР_3 від 16.06.2005 року
у сторін по справі є спільна дитина
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с.6)

Встановлено також, що ОСОБА_2 в даний
час ніде не працює і не займається
підприємницькою діяльністю, як це
вбачається із довідки № 1066-02.20 від
02.10.2014 року виданої Бочковецькою
сільською радою.

Згідно ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 184 СК
України, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Законом України «Про державний бюджет
на 2014 рік» визначений прожитковий
мінімум на дитину віком від 6 до 18 років,
який становить з 01.01.2014 року 1286 гривень
на місяць.

При визначенні розміру аліментів
відповідно до ст. 182 СК України, суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів,
відсутність у платника аліментів інших
дітей, відсутність непрацездатних
батьків, те, що відповідач, працює
неофіційно та отримує мінливий дохід,
бере до уваги обов'язок батьків
фінансово забезпечувати дитину в
рівних частках.

Оцінюючи посилання позивача про
необхідність стягнення з відповідача
грошових коштів на додаткові витрати
пов'язані із розвитком дитини та його
лікуванням, судом не встановлено
об'єктивне обґрунтування визначеної
позивачем щомісячно стягуваної суми.
Матеріалами справи дійсно
підтверджується той факт, що
неповнолітній син сторін навчається в
музичній школі та проходив лікування в
КМУ ЦПМСД «Садгора» з діагнозом
рецедивуючий бронхіт, проте витрати на
оплату лікування та відвідування школи
не можуть бути включено до загального
розміру аліментів, який позивач
просить стягувати до повноліття сина.

Відповідно до ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Додаткові витрати на дитину можуть
фінансуватися наперед або покриватися
після їх фактичного понесення разово,
періодично або постійно.

За обставин, коли позивачем не надано
належних доказів щодо вартості
разових, тимчасових та постійних
додаткових витрат на дитину, що
обґрунтовують визначений щомісячний
розмір аліментів та не встановлено
порядок їх виплати, судом не можуть
бути задоволені такі позовні вимоги.

Разом з тим спростовуються посилання
позивача і про те, що відповідач
ухиляється від сплати матеріальної
допомоги на користь неповнолітнього
сина.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України
аліменти за минулий час можуть бути
присуджені, якщо позивач подасть суду
докази того, що він вживав заходів щодо
одержання аліментів з відповідача, але
не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати. У цьому разі
суд може присудити аліменти за минулий
час, але не більш як за три роки.

Встановлено, що відповідач періодично
перераховував кошти ОСОБА_1 в якості
матеріальної допомоги на утримання
дитини, що підтверджується наданими
ним в судовому засіданні копіями
фіскальних чеків. Твердження ж
позивача про зворотнє спростовується
відсутністю доказів. Позивачем жодним
чином не доведено те, що вона вживала
заходів щодо одержання аліментів від
сплати яких начебто відповідач
ухилявся. У такому випадку, вимоги про
стягнення з ОСОБА_2 аліментів за
минулий час також не можуть бути
задоволені судом.

Враховуючи фактичні обставини справи,
взаємини сторін, відсутність
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину, відсутність у
відповідача постійного, регулярного
доходу та інші обставини, суд приходить
до висновку про необхідність стягувати
з відповідача аліменти на утримання
малолітньої дитини в розмірі 600
гривень, оскільки такий розмір
аліментів буде достатній для
забезпечення всебічного розвитку
дитини, не буде порушувати її прав та
відповідатиме принципу рівної участі
батьків у матеріальному забезпеченні
дітей.

Таким чином, враховуючи вищевикладене
та керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного
Кодексу України, ст.ст. 10,11, 209, 212, 214-215, 218,
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
(ідентифікаційний код НОМЕР_1), на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
(ідентифікаційний код НОМЕР_2) аліменти
на утримання неповнолітнього сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій
сумі - 600 гривень щомісячно, але не менше
ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку починаючи
з дня звернення до суду, а саме з 10.09.2014
року і до досягнення ним повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів в межах
платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
(ідентифікаційний код НОМЕР_1), на
користь держави судовий збір в сумі 229
гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Чернівецької
області шляхом подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Головуючий суддя С. В.
Мілінчук