АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7192/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Колесніченко О. В. Доповідач -
Єлізаренко І.А. Категорія 59
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І.,
Калиновського А.Б.

при секретарі - Сінченко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 30 травня 2014 року
по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії
Індустріального ВДВС
Дніпропетровського МУЮ, поновлення
процесуального строку на подання
скарги,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 30 травня
2014 року скарга ОСОБА_2 про поновлення
процесуального строку на подання
скарги на дії державної виконавчої
служби залишена без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить ухвалу Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
30 травня 2014 року скасувати, посилаючись
на порушення норм процесуального
права, поновити йому процесуальні
строки на подання скарги, задовольнити
його скаргу на дії Індустріального
ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
20 травня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду зі скаргою на дії державного
виконавця Індустріального ВДВС
Дніпропетровського МУЮ.

В обґрунтування скарги заявник
ОСОБА_2 посилався на те, що в червні 2013
року йому стало відомо про арешт його
рахунків як підприємця в даному банку
за постановою державного виконавця від
06 червня 2013 року, хоча виконувалось
невідоме йому рішення, постановлене
судом відносно нього не як підприємця,
а як фізичної особи, проте через
дискримінацію, ненадання йому
державним виконавцем копії судового
рішення, яке виконується, оскаржуваної
постанови, інших процесуальних
документів, подальшу тяганину з
оскарження дій державного виконавця в
адміністративному суді, прокуратурі,
господарському суді просив визнати дії
державної виконавчої служби
неправомірними та одночасно просив
поновити йому строк на подання скарги
оскарження дій державного виконавця з
винесення постанови 06 червня 2013 року та
арешту його рахунків як приватного
підприємця, що вважає поважними
причинами (а.с.2-4).

З матеріалів справи вбачається, на
виконанні в Індустріальному ВДВС
Дніпропетровського МУЮ перебуває
виконавче провадження з виконання
судового наказу №2н-968/2010 від 29 травня
2010 року, виданого Індустріальним
районним судом м. Дніпропетровська 20
серпня 2010 року, про стягнення з ОСОБА_2
на користь МВКП «Дніпроводоканал»
заборгованості в сумі 1694,23 грн.,
судового збору в сумі 25 грн. 50 коп. і
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 30
грн. (а.с.29-30).

В ході проведення виконавчих дій
по виконанню судового наказу №2н-968/2010,
державним виконавцем було прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 18 березня 2013 року з
наданням строку для добровільного
виконання до 25 березня 2013 року (а.с.35).

У зв'язку з відсутністю
добровільного виконання в порядку
примусового виконання судового наказу
державним виконавцем винесена
постанова 06 червня 2013 року про арешт
коштів боржника, в тому числі і в ПАТ
«ВіЕйБі Банк» НОМЕР_1, НОМЕР_2,НОМЕР_3
(а.с.35, 36-37, 38-39).

Згідно ст.383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи держаної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ст.385 ЦПК України, яка
передбачає строки для звернення із
скаргою, скаргу може бути подано до
суду: у десятиденний строк з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав чи
свобод; у триденний строк з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав чи
свобод, у разі оскарження постанови про
відкладення провадження виконавчих
дій.

Пропущений з поважних причин строк
для подання скарги може бути поновлено
судом.

Відповідно до ст.72 ЦПК України
право на вчинення процесуальної дії
втрачається із закінченням строку,
встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення
процесуальних строків, залишаються без
розгляду, якщо суд за клопотанням
особи, що їх подала, не знайде підстав
для поновлення або продовження строку.

Згідно ст.73 ЦПК України суд
поновлює або продовжує строк,
встановлений відповідно законом або
судом, за клопотанням сторони або іншої
особи у разі його пропущення з поважних
причин.

Питання про поновлення чи
продовження пропущеного строку
вирішує суд, у якому належало вчинити
процесуальну дію або до якого потрібно
було подати документ чи доказ. Про
місце і час розгляду цього питання
повідомляються особи, які беруть
участь у справі. Присутність цих осіб
не є обов'язковою.

Одночасно з клопотанням про
поновлення чи продовження строку
належить вчинити ту дію або подати той
документ чи доказ, стосовно якого
заявлено клопотання. З питань,
зазначених у цій статті, судом
постановлюється ухвала.

В п.16 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» відповідно
до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби може бути
подано до суду у десятиденний строк, а
при оскарженні постанови про
відкладення провадження виконавчих
дій - у триденний строк, які
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли
в законі встановлено спеціальний
порядок обчислення строків звернення
заявника зі скаргою до суду (наприклад,
стаття 26 - оскарження постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження, стаття 58 - оскарження
оцінки майна, визначеної за
результатами рецензування звіту про
оцінку майна (Закону про виконавче
провадження), їх перебіг має
визначатися за цими нормами, а не за
нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть
бути поновлені за наявності поважних
для цього причин за заявою заявника,
яка подається одночасно зі скаргою або
викладається в скарзі у вигляді
клопотання. При вирішенні питання про
поновлення строку на подання скарги на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби суд має виходити з того, що у
відповідному законодавстві не
міститься перелік таких поважних
причин, їх з'ясовують у кожному
конкретному випадку залежно від
обставин справи. Наприклад, при
оскарженні бездіяльності зазначених
осіб у вигляді невжиття заходів з
примусового виконання судового
рішення до уваги може бути взято ті
обставини, що стягувач, який подав до
відповідного органу заяву про
відкриття виконавчого провадження і не
отримав у визначений законом строк (з
урахуванням поштового обігу)
задоволення своїх вимог, вважається
обізнаним про ймовірність порушення
його прав у виконавчому провадженні
незалежно від того, чи отримав він від
державного виконавця певні
процесуальні документи та чи
ознайомлений він із матеріалами
виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку,
встановленого законом, та відсутнє
клопотання про його поновлення, така
скарга суддею одноособово залишається
без розгляду при її прийнятті та
повертається заявникові. При цьому
заявникові може бути роз'яснено право
на повторне звернення до суду на
загальних підставах.

Отже, за положеннями вказаних норм
процесуального права, пропуск
зазначених строків, які визначаються
як процесуальні строки, не є підставою
для відмови у прийнятті скарги чи
залишення скарги без розгляду на
стадії вирішення питання про прийняття
скарги, оскільки вони можуть бути
поновлені судом за наявності поважних
причин.

Питання щодо пропущеного строку,
з'ясування причин пропуску такого
строку та залишення скарги (заяви) без
розгляду з підстав пропуску строку,
вирішується судом у судовому засіданні
під час розгляду скарги.

Як вбачається із скарги заявник
просив визнати дії державної
виконавчої служби неправомірними та
одночасно просив поновити йому строк
на подання скарги стосовно оскарження
дій державного виконавця (а.с.2-4).

З матеріалів справи вбачається, що суд
першої інстанції, залишаючи скаргу
ОСОБА_2 без розгляду послався на те, що
згідно ч. ч. 1, 2 ст.385 ЦПК України скаргу
може бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод. Пропущений з
поважних причин строк для подання
скарги може бути поновлено судом
(а.с.44-46).

Залишаючи скаргу ОСОБА_2 про
поновлення процесуального строку на
подання скарги на дії державної
виконавчої служби без розгляду на
стадії прийняття скарги, суд послався
на те, що підстав для поновлення строку
не вбачається, та враховуючи
встановлені ст. 72 ЦПК України наслідки
порушення учасниками процесу
процесуальних строків, залишив скаргу
без розгляду .

Однак, з таким висновком суду
погодитися неможливо, тому, колегія
суддів вважає за необхідне ухвалу
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 30 травня 2014 року
скасувати і передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія
суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 30 травня
2014 року скасувати і передати питання
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді