Справа № 598/1551/13-ц
провадження № 2/598/14/2014
РІШЕННЯ

іменем України

"23" жовтня 2014 р. Збаразький районний
суд Тернопільської області

в складі : головуючої
судді Щербатої Г.Р.

при секретарі
Довбуш М.Ю.

за участю позивача-відповідача ОСОБА_1,
представника позивача-відповідача
ОСОБА_2, відповідачів-позивачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4, представника
відповідачів-позивачів ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Збаражі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання права власності на ? частину
житлового будинку з надвірними
будівлями, що нажитий під час
проживання однією сім'єю, усунення
спадкодавців по закону від спадкування
та визнання права власності на 1/2
частину житлового будинку з
господарськими будівлями, в порядку
спадкування по закону, зустрічного
позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про
визнання права власності на спадкове
майно,

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3
та ОСОБА_4 і просить визнати за нею
право власності на 1/2 частину житлового
будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1, що зареєстрований за померлим
ОСОБА_6, та нажитий ними під час
проживання однією сім'єю у фактичних
шлюбних відносинах, усунути
спадкодавців по закону ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 від спадкування та визнати за
нею право власності на 1/2 частину
житлового будинку з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1, в порядку
спадкування по закону після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6. Посилається на те,
що за час спільного проживання із
ОСОБА_6 однією сім'єю, але не
перебуваючи в шлюбі між собою, вони
придбали житловий будинок з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
тому вважає, що їй належить право
власності на ? частину вказаного
будинковолодіння. Окрім того, після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 відкрилася
спадщина, а саме на ? частину житлового
будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1, яку бажає успадкувати вона та
дочка померлого ОСОБА_3, оскільки син
ОСОБА_4 відмовився від спадкування.
Позивач ОСОБА_1 також просить усунути
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від права на
спадкування після смерті батька
ОСОБА_6, оскільки його діти: ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 за життя не брали участь у
наданні допомоги спадкодавцеві,
незважаючи на те, що він був інвалідом
другої групи, не міг самостійно
забезпечувати себе, перебував у
безпорадному стані, в зв'язку з чим
постійно потребував стороннього
догляду, та визнати за нею право
власності на 1/2 частину спірного
будинковолодіння, в порядку
спадкування по закону після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися в суд із зустрічним позовом
до ОСОБА_1 та просять визнати за ними, в
порядку спадкування за законом, після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 право
власності на спадкове майно, а саме:
житловий будинок з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1; земельну ділянку
по АДРЕСА_1, площею 0,0496 га; земельну
ділянку площею 0,0613 га, призначену для
ведення садівництва та розташовану в с.
Ліски Збаразького району; автомобіль
«Сітроен Берлінго Д» державний
номерний знак НОМЕР_1.

В судовому засіданні
позивач-відповідач ОСОБА_1 та її
представник позовні вимоги підтримали
в повному обсязі. Позовні вимоги ОСОБА_3
та ОСОБА_4 не визнають.

Відповідачі-позивачі ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 та їх представник позовні
вимоги ОСОБА_1 не визнають та
підтримують заявлені ними зустрічні
позовні вимоги.

ОСОБА_3 заперечила той факт, що їх
батько ОСОБА_6 у зв'язку із
захворюванням потребував стороннього
догляду, оскільки з 2010 року він хоч і
пересувався за допомогою ходунків і
візка, однак його стан не був
безпорадний. До 2006 року батько проживав
у квартирі ОСОБА_1 по АДРЕСА_2, за що їй
платив гроші. Будинок по АДРЕСА_1 для
батька придбав за власні кошти брат
ОСОБА_4, а також за свої кошти останній
купив батькові машину та проводив
ремонт у вказаному будинку. З квітня 2000
року по 2013 рік вона проживала на
працювала за кордоном, спілкувалася з
батьком по телефону, передавала йому
гроші на зберігання та гостинці, а тому
не вважає що ухилялася від надання йому
допомоги.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі суд вважає, що позовні вимоги
підлягають до задоволення частково.

Відповідно до ст. 74 СК України
якщо жінка та чоловік проживають
однією сім'єю, але не перебувають у
шлюбі між собою або в будь-якому іншому
шлюбі, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності жінки та чоловіка,
які не перебувають у шлюбі між собою
або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

Як слідує із змісту ст. 70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, той з подружжя,
який його пережив, та батьки.

Згідно норми ст.1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України особа
може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи із змісту ч.5 ст. 1224 ЦК України
та з урахуванням роз'яснень поданих
судом у п.6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року №7 «Про судову практику у справах
про спадкування», правило ч.5 ст. 1224 ЦК
України стосується всіх спадкоємців за
законом, зокрема і тих, які відповідно
до СК України не були зобов'язані
утримувати спадкодавця. Безпорадним
слід розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребує допомоги,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
ухилення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок , мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

Згідно ст.ст. 3,10, 11, 60 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, які мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона має
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що спадкодавець
ОСОБА_6 перебував у шлюбі із ОСОБА_7,
який на підставі рішення Збаразького
районного суду Тернопільської області
від 24.07.1991 року, розірваний відділом
РАГСу Лановецького району
Тернопільської області, про що
складений актовий запис №13 від 07.03.1997
року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з 1993 року по день
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, проживали
спільно однією сім'єю, без реєстрації
шлюбу у квартирі АДРЕСА_2, що належить
на праві власності ОСОБА_1, та спільно
вели господарство.

Під час спільного проживання ОСОБА_6 та
ОСОБА_1 придбали житловий будинок номер
АДРЕСА_1, що згідно договору
купівлі-продажу від 15 червня 2006 року
зареєстрований на ім'я ОСОБА_6. Під час
оформлення договору купівлі -

продажу будинку ОСОБА_1 дала згоду
ОСОБА_6 купити за їх спільні кошти
вказаний житловий будинок з надвірними
будівлями, про що подала письмову
заяву, нотаріусу, який оформляв угоду
купівлі - продажу будинку, що
зареєстрована 15 червня 2006 року за
вхідним номером 104.

Спадкодавець, ОСОБА_6 хворів хронічною
мієлопатією на шийному, грудному
рівнях, з наявністю центрального
тетрапарезу (легкого в руках,
вираженого в ногах), сенситивної
атаксії, порушень функції тазових
органів по центральному типу
вертеброгенного ґенезу (остеохондроз
хребта, кили дисків, частковий стеноз
хребетного каналу), операція -
ламінектомія (31.012002 року),
дисциркулярна енцефалопатія ІІ стадії,
цефалічні вестибулярні пароксизми,
нерізко вираженою мозковою атаксією
вертеброгенного ґенезу, в зв'язку з чим
з 2001 року визнаний інвалідом другої
групи загального захворювання. З
березня 2012 року ОСОБА_6 захворів
хронічною мієломоноцитарною
лейкемією, термінальна стадія, ІІ
клінічної групи, вторинною анемією
високого ступеня.

Із медичних довідок, виписок про
хворобу, індивідуальних програм
реабілітації інваліда, показань лікаря
ОСОБА_8, фельдшера - лаборанта ОСОБА_9,
даних в судовому засіданні вбачається,
що ОСОБА_6 хворів на протязі тривалого
часу на тяжкі хвороби, пересувався за
допомогою крісла -каталки (інвалідного
візка), його стан був безпорадний, а
тому він постійно потребував
стороннього догляду, допомоги та
піклування. Свідки також ствердили той
факт, що опікувалася хворим його
дружина ОСОБА_1.

Як вбачається із повідомлення
управління соціального захисту
населення Збаразької районної
державної адміністрації від 31.01.2014 року
ОСОБА_6 18.05.2010 року перебував на обліку
для забезпечення технічних і інших
засобів реабілітації як інвалід
другої групи загального захворювання.
Впродовж 2010-2012 років управлінням йому
були видані технічні засоби
реабілітації, а саме: крісло-коляска
дорожня, крісло-коляска кімнатна,
ходунки, милиці, які отримувала його
співмешка ОСОБА_1 під розписку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, про що
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Збаразького
районного управління юстиції зроблено
актовий запис № 10.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася
спадщина, прийняти яку бажають ОСОБА_1,
яка є спадкоємцем четвертої черги,
ОСОБА_3, яка є спадкоємцем першої черги
та ОСОБА_4, який 12.07.2013 року подав до
нотаріальної контори заяву про відмову
від прийняття спадщини.

Вказані обставини по справі
підтверджуються показання свідків
даних в судовому засіданні.

Так, із показань ОСОБА_1, даних нею в
судовому засіданні в якості свідка,
вбачається, що на протязі 20 років, а
саме з 1993 року по день смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_6 вони проживали
спільно однією сім'єю, без реєстрації
шлюбу, у квартирі АДРЕСА_2, що належить
їй на праві приватної власності, та
спільно вели господарство. На протязі
останніх 15 років ОСОБА_6 тяжко хворів з
приводу спинної грижі та з 2001 року був
інвалідом другої групи. Через хворобу
він пересувався спочатку за допомогою
палки, милиць, а згодом і інвалідного
візка, його стан був безпорадний, а тому
він постійно потребував стороннього
догляду, допомоги та піклування. В
зв'язку з тим, що проживаючи на п'ятому
поверсі багатоповерхового будинку,
його важко було зносити та виносити по
сходах, вони вирішили придбати
індивідуальний будинок, проживаючи у
якому ОСОБА_6 зможе виїжджати на візку
на подвір'я і таким чим бувати на
свіжому повітрі, що йому було вкрай
необхідно. Так, 15 червня 2006 року вони
придбали за спільні заощадження
житловий будинок по АДРЕСА_1, який
потребував капітального ремонту.
Договір купівлі-продажу на вказаний
будинок був оформлений в нотаріальному
порядку на ОСОБА_6, з огляду на те, щоб
морально підтримати хворого чоловіка.
У вказаному будинку був проведений
ремонт також за їх спільні кошти, які
складалися із пенсії по інвалідності
ОСОБА_6, пенсії та заробітної плати
ОСОБА_1 Діти ОСОБА_6 -
відповідачі-позивачі по справі ОСОБА_3
та ОСОБА_4 хворим батьком не
опікувалися, допомоги ні матеріальної
ні моральної йому не надавали. Однак,
незважаючи на те, на прохання ОСОБА_6,
якому вона не хотіла перечити, у їх
спільний будинок була прописана ОСОБА_3
На початку 2012 року стан здоров'я ОСОБА_6
значно погіршився і у березні 2012 року у
нього виявили ще другу важку хворобу -
хронічну лейкемією крові. Щоб боротися
із хворобами на протязі 15 років вона
возила його по різних клініках та інших
лікувальних закладах, лікування
потребувало значних грошових коштів. З
кожним днем протягом 2012 року здоров'я
ОСОБА_6 погіршувалося і він потребував
постійного догляду та опіки. Оскільки
їх пенсій на лікування не хватало, тому
вона вимушена була позичати гроші,
продовжувати працювати, та перебуваючи
на роботі, на деякий час протягом доби
залишати хворого самого, а його вагою 120
кг, потрібно було із ліжка посадити у
інвалідне крісло і навпаки, все подати
і забрати, тобто його стан був
безпорадний. Діти ОСОБА_6, які
претендують успадкувати спірний
будинок жодного разу не надавали йому
матеріальної допомоги на лікування, не
забезпечували сторонній догляд та і
морально не підтримували його. Лише
після смерті ОСОБА_6 його дочка ОСОБА_3
стала проживати у спірному будинку, за
комунальні послуги не платить, хоч ними
користується, нищить меблі, а її
виганяє із будинку, вказуючи що вона є
ніхто і не має права на цей будинок та
майно.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в
судовому засіданні підтвердили той
факт, що у червні 2006 року ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 купили житловий будинок по
АДРЕСА_1, який був зареєстрований на
ОСОБА_12 - чоловіка ОСОБА_10 На момент
купівлі будинку ОСОБА_6 був хворий,
пересувався за допомогою інвалідної
коляски, тому оформленням купівлі
будинку займалася ОСОБА_1, яка і давала
гроші за будинок.

Свідок ОСОБА_13 ствердив, що у 2007 чи
2008 році за замовлення ОСОБА_1 вставляв
підлогу у її будинку по АДРЕСА_1, де вона
проживала із ОСОБА_6, який будучи хворим
пересувався за допомогою інвалідної
коляски. Окрім того, ОСОБА_1 замовляла
дошки, лати на перекриття хати, одвірки,
за що особисто оплачувала гроші.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 також
підтвердили той факт, що ОСОБА_6 хворів
на протязі багатьох років, був
інвалідом і пересувався за допомогою
інвалідної коляски. Його лікуванням та
опікуванням займалася ОСОБА_1, яка
неодноразова позичала на вказані
потреби гроші у свідка ОСОБА_14 Останній
пояснив також, що працівники цукрового
заводу збирали гроші, які були
необхідні ОСОБА_1 на лікування ОСОБА_6
Позивач ОСОБА_1 неодноразово
відпрошувалася з роботи по причині
догляду за ОСОБА_6, якого змушена була
залишати самого.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в
судовому дали показання, що проживають
по сусідству із позивачем ОСОБА_1 та її
покійним чоловіком ОСОБА_6 Останній на
протязі багатьох років хворів,
особливо останніх два роки перед
смертю, пересувався за допомогою
інвалідної коляски, був безпорадним і
потребував стороннього догляду та
опіки. Коли вони купили будинок і
переїхали у нього проживати, ОСОБА_6
тішився, що має можливість бувати у
дворі на свіжому повітрі, однак був
засмучений, а іноді і плакав, коли
розповідав, що від нього відмовилися
діти, з часу коли він «прикований до
інвалідного візка». Дітей покійного,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за життя їх батька, за
час проживання по сусідству, свідки
ніколи не бачили, та вперше побачили
сина ОСОБА_4 на похороні покійного, а
дочку після його смерті коли вона із
братом вибивали двері і вікна у будинку
ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що
він є депутатом Збаразької міської
ради і в силу його повноважень на
протязі 2012 -2013 років на заяви ОСОБА_1 ним
були проведені обстеження
матеріально-побутових умов заявниці,
про що були складені відповідні акти. В
ході проведених обстежень
матеріально-побутових умов було
встановлено, що заявниця ОСОБА_1
проживала разом із ОСОБА_6 по АДРЕСА_1,
спільно вели господарство. ОСОБА_6
хворів, не міг самостійно ходити,
пересувався за допомогою інвалідної
коляски і догляд за ним здійснювала
ОСОБА_1

ОСОБА_4 в якості свідка дав суду
показання, що офіційної відмови від
батька він не писав, постійно їздив до
нього та опікувався ним, надавав йому
матеріальну допомогу, приймав участь у
його лікуванні, та заперечив той факт,
що ОСОБА_6 ще за життя розірвав шлюб із
його матір'ю ОСОБА_7. Остання на протязі
багатьох років працювала за кордоном,
мала вклад в сумі 42000 грн. у
Чернігівському відділенні АТ
«ІМЕКСБАНК», яким він мав право
розпоряджатись. 12.05.2006 року він зняв
вклад і вказані кошти дав батькові на
купівлю будинку по АДРЕСА_1 та проводив
ремонт у вказаному будинку. Свідок не
вважає ОСОБА_1 дружиною батька,
оскільки чув як останній називав її
Трохимівною, а за те, що вона доглядала
його отримувала певні винагороди.
Окрім того заперечив той факт, що у
зв'язку із захворюванням батько
перебував у безпорадному стані і
потребував постійної сторонньої
допомоги, оскільки він хоч і отримав
інвалідну коляску у 2010 році,
користувався нею рідко, сам водив
автомобіль, проводив ремонтні роботи у
будинку і як зазначено в
індивідуальній програмі реабілітації
його трудова діяльність була обмежена
і він міг працювати на дому. Він також
не погоджується із тим, що батько
ОСОБА_6 розірвав шлюб із його матір'ю
ОСОБА_7, про що відділом РАГСу
Лановецького району Тернопільської
області складений актовий запис №13 від
07.03.1997 року і просить суд даний доказ не
брати до уваги, оскільки вказаний шлюб
батько розірвав 18 жовтня 2011 року уже
після смерті матері ОСОБА_7 у відділі
РАГСу Збаразького району
Тернопільської області, про причині
усунення його від спадкування частини
квартири у м. Збаражі, яка належала
померлій ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_19, яка перебуває у
неприязних стосунках із ОСОБА_1, суду
пояснила, що будинок по АДРЕСА_1
куплений ОСОБА_6 у 2006 році за кошти його
дочки ОСОБА_3, яка також давала батькові
гроші на його лікування. Син ОСОБА_4
також надавав покійному грошову
допомогу і відносини між ними були
нормальні. ОСОБА_6 хоч і хворів, переніс
операцію, йому було важко ходити, однак
щоб пересувався він за допомогою
інвалідної коляски вона не бачила.
Вважає, що покійний ОСОБА_6 та ОСОБА_1
жили разом, спочатку у квартирі по
АДРЕСА_2, а пізніше у будинку по АДРЕСА_1,
як друзі. З першою дружиною покійний
мав квартиру, яку залишив дружині
ОСОБА_7, іншого житла не мав, а тому
приблизно у 1990 році пішов жити до
ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні
ствердив, що покійний ОСОБА_6 був
дядьком його дружини, а тому були
випадки, що він возив ОСОБА_6 у лікарню
м. Тернополя, допомагав по ремонту
автомобіля. У інвалідному візку
покійного не бачив і його присутності в
середині травня 2006 року ОСОБА_4
передавав ОСОБА_6 10000 доларів США, які
передала ОСОБА_3 на придбання будинку.
Приблизно з середини дев'яностих років
ОСОБА_6 проживав із ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_21 дала суду
показання, що є рідною сестрою ОСОБА_7,
яка була дружиною ОСОБА_6 ОСОБА_1 вона
незнає і вперше побачила її у суді. Їй
відомо, що ОСОБА_6 знімав квартиру, ще до
того як ОСОБА_7 поїхала за кордон. Уже
покійна її сестра ОСОБА_7 тривалий час
працювала за кордоном і з слів
останньої, із слів її дітей ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 їй відомо, що за кошти, які
сестра та ОСОБА_3 передавали з-за
кордону ОСОБА_6 купив будинок і
проводив ремонт у ньому. В літку 2011року
ОСОБА_6 приїжджав автомобілем до неї,
привіз речі ОСОБА_7 і провідав її
могилу, бо сестра приїхала з-за кордону,
хворіла і 3 чи 4 дні прожила у неї, де і
померла. ОСОБА_6 говорив що будинок,
який він купив, буде дочці ОСОБА_22.
Знала, що ОСОБА_6 хворів, але якою
хворобою не запитувала, ходив він
повільно, але без палки.

Свідок ОСОБА_23 пояснила, що в останнє
бачила ОСОБА_6 в червні 2011 року, коли він
приїжджав на могилу своєї дружини
ОСОБА_7, а її тітки. Тоді ж він
розповідав що хворіє, діти йому
допомогли купити хату, яка залишиться
дочці ОСОБА_22. Їй також відомо із слів
ОСОБА_4, що возив батькові гроші на
купівлю будинку весною чи літом, однак
якого року не пам'ятає.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що був
знайомий із ОСОБА_6, з яким в останнє
бачився весною чи осінню 2012 року, коли
ОСОБА_6 був за кермом автомобіля,
пересувався за допомогою палки, а коли
виходив з автомобіля, то йому давали
табуретку, бо йому було важко стояти.
Покійний розповідав, що дочка дала йому
гроші, за які він купив будинок, в якому
він робить ремонт. Свідок підтвердив і
той факт, що ОСОБА_6 проживав із ОСОБА_1
та він часто бачив їх разом.

Проаналізувавши докази представлені
сторонами суд вважає за необхідне
визнати за позивачем - відповідачем
ОСОБА_1 право власності на 1/2 житлового
будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1, оскільки вказаний будинок
набутий нею за час спільного
проживання на протязі 20 років однією
сім'єю із ОСОБА_6, не перебуваючи у шлюбі
між собою, а тому відповідно до ст.ст.70,74
СК України вказаний будинок належить
їм праві спільної сумісної власності і
при поділі майна, яке є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
їх частки майна є рівними, тому що інше
не визначено домовленістю між ними.

Суд також вважає, що до
задоволення підлягають позовні вимоги
позивача - відповідача ОСОБА_1, щодо
усунення від спадкування за законом,
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6,
спадкоємця ОСОБА_3, оскільки
спадкодавець перебував у безпорадному
стані через тяжкі хвороби та каліцтво,
був не спроможний фізично і
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, у зв'язку з чим
потребував стороннього догляду,
допомоги та піклування, а ОСОБА_1, яка
спільно з ним проживала, доглядала,
допомагала та піклувалася ним, та з
незалежних від неї причин не могла в
повному обсязі надати йому таку
допомогу. ОСОБА_3, будучи дочкою та
спадкоємцем по закону першої черги,
усвідомлюючи свій обов'язок та маючи
можливість його виконувати, оскільки
згідно представлених доказів
працювала та отримувала заробітну
плату, умисно ухилялася, тобто не
вчиняла необхідних дій для надання
допомоги спадкодавцеві, який був її
батьком, перебував у безпорадному
стані через тяжкі хвороби та каліцтво,
потребував стороннього догляду,
допомоги та піклування, які вона
зобов'язана була йому надати. Одночасне
настання цих обставин, що знайшли своє
підтвердження в ході судового
розгляду справи і є підставою для
усунення дочки спадкодавця ОСОБА_3 від
спадкування спадкового майна після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6

Оскільки ОСОБА_1 проживала зі
спадкодавцем ОСОБА_6 однією сім'єю
більш як п'ять років до часу відкриття
спадщини, тому згідно норми ст.1264 ЦК
України є спадкоємцем четвертої черги,
а тому суд вважає за необхідне визнати
за нею право власності на 1/2 житлового
будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6.

Позовні вимоги позивача -
відповідача ОСОБА_1 щодо усунення від
спадкування за законом спадкоємця -
відповідача - позивача ОСОБА_4 та вимоги
останнього до ОСОБА_1 про визнання за
ним права власності на спадкове майно
за законом, після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, до задоволення не
підлягають, оскільки він, 12.07.2013 року,
подавши у передбачений законом
шестимісячний строк до нотаріальної
контори заяву про відмову від
прийняття спадщини, відмовився від
спадкування за законом, після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, тому
спору щодо усунення від спадкування та
спадкування спадкового майна ОСОБА_4 у
даному випадку не існує.

Суд критично оцінює показання
відповідача - позивача ОСОБА_3, в тім що
вона передавала батькові гроші,
оскільки наведені обставини не знайшли
свого підтвердження в ході судового
розгляду справи і спростовуються
запереченнями ОСОБА_3 в тім, що хоч
спадкодавець і хворів, однак його стан
не був безпорадний і він не потребував
такого стороннього догляду, допомоги
та піклування, на які вказують ОСОБА_1
свідки та письмові докази по даній
справі.

Суд критично оцінює показання
свідків ОСОБА_21, ОСОБА_23, які є родичами
відповідачів - позивачів, що стан
покійного ОСОБА_6 не був безпорадний,
оскільки їх покази спростовуються
дослідженими та проаналізованими в
ході судового розгляду доказами по
справі.

Факт надання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 коштів
батькові для купівлі будинку є
недоведений, оскільки протягом
судового розгляду справи
відповідачами - позивачами та свідками,
які є їх родичами, дані суперечливі
показання з цього приводу, а саме з
показань: ОСОБА_4, що дав батькові гроші
в сумі 15000 доларів США на купівлю
будинку, знявши вклад свої мами ОСОБА_7;
ОСОБА_3, що батько придбав будинок за
власні кошти її брата ОСОБА_4; свідка
ОСОБА_20, який бачив як в середині травня
2006 року ОСОБА_4 передавав ОСОБА_6 10000
доларів США, які передала ОСОБА_3 на
придбання будинку, свідків ОСОБА_21,
ОСОБА_23, ОСОБА_24 яким із слів покійного
відомо, що гроші на купівлю будинку
дала ОСОБА_6, ОСОБА_3 Ці показання є
суперечливими, непослідовними, та
такими, що спростовані дослідженими та
проаналізованими доказами по справі.

Суд критично оцінює показання ОСОБА_3
та ОСОБА_4, що їх покійний батько
перебував у шлюбі із їх матір'ю ОСОБА_7
до 18.10.2011 року, оскільки вказаний шлюб
був розірваний за заявою ОСОБА_6 в
органах РАГСу Лановецького району
Тернопільської області, про що
складений актовий запис №13 від 07.03.1997
року, який сумніву у суду не викликає,
та не приймає до уваги обставини, що
вказують на розірвання ОСОБА_6 шлюбу із
ОСОБА_7 через кілька місяців після
смерті останньої.

Керуючись ст. ст. 70, 74 СК України,
1124, 1264, 1270, 1273 ЦК України, ст. ст. 3,10, 11, 60
ЦПК України, суд,

вирішив :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 1/2 житлового будинку з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1, що набутий нею за
час спільного проживання однією сім'єю
із ОСОБА_6 та належить їм праві спільної
сумісної власності.

ОСОБА_3 усунути від права на
спадкування за законом, після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 1/2 житлового будинку з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом, після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

В решті позовних вимог відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права
власності на спадкове майно, після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6,
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Тернопільської області через
Збаразький районний суд протягом
десяти днів після його проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ :
Щербата Г.Р.