АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/6996/14
Головуючий 1-ої інстанції -
Справа: № 623//1624/13-ц
Доповідач -Яцина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області у складі :

Головуючого - судді - Яцини В.Б.,

суддів - Бурлака І.В., Карімової
Л.В.,

при секретарі : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 12 вересня 2014
року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до Державного підприємства «Ізюмський
приладобудівний завод» про скасування
наказу про звільнення, поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 12 вересня 2014 року у
задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить
його скасувати і ухвалити нове про
задоволення позовних вимог повністю,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.
Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_1
послалася на те, що суд безпідставно
погодився з рішенням адміністрації
підприємства про надання переважного
права залишення на роботі іншому
лаборанту хімічної лабораторії,
ОСОБА_2, яке належним чином не
обґрунтоване. Вказала, що суд не
зясував її вищу кваліфікацію, ніж у
ОСОБА_2, а тому відповідно до ч. 1 ст. 42
КЗпП України переважне право на
залишення на роботі належало
позивачці. Окрім цього, суд не дослідов,
що адміністрація підприємства при
звільненні не запропонувала їй іншу
посаду за її професією, безпідставно
обмежившись посадою прибиральниці,
інші вакантні посади їй не були
запропоновані.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, що
з'явились у судове засідання,
відповідно до ст. 303 ЦПК України
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, обговоривши доводи
скарги, вважає, що вона не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом відповідно до наявних у
матеріалах справи доказів безспірно
встановлено, що ОСОБА_1 з 12 серпня 1993
року працювала в ДП Ізюмський
приладобудівний завод ім.
Дзержинського (нині - ДП «Ізюмський
приладобудівний завод»). З 01 листопада
1998 року - на посаді лаборанта хімічного
аналізу цеху № 51. У зв'язку зі зміною
організації виробництва і праці та
пов'язаного з цим скороченням штатів
керівництвом ДП Ізюмський
приладобудівний завод було вирішено
звільнити з цієї посади ОСОБА_1, з
приводу чого 06.02.2013 року вона була
ознайомлена з відповідним наказом
керівника підприємства про таке
скорочення, зокрема - про скорочення на
посади лаборанта хімічного аналізу і
їй було запропоновано для продовження
роботи іншу посаду прибиральниці, від
якої вона відмовилася. Після такої
відмови ОСОБА_1 адміністрація отримала
згоду на таке звільнення від цехового
комітету профспілки підприємства і
наказом ДП Ізюмський приладобудівний
завод від 11 квітня 2013 року № 248-К ОСОБА_1
було звільнено з роботи з передбачених
п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підстав. В день
звільнення ОСОБА_1 була з цим наказом
ознайомлена, їй було видано копію
наказу про звільнення, трудову книжку,
з нею був проведений розрахунок при
звільненні.

Згідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України в таких
випадках звільнення допускається, якщо
працівника неможливо перевести, за
його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КЗпП України при
скороченні чисельності чи штату
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

Як вбачається з наданих відповідачем
документів, листа керівника
підприємства від 14.03.2013 року № 892,
доповіді від 31.01.2013 року начальника
енергосилового цеху, де працювала
позивачка на день звільнення,
порівняно з ОСОБА_1 ОСОБА_2 має більшу
ефективність та продуктивність праці,
раціонально розподіляє час, з більшою
відповідальністю відноситься до
виконуваної роботи. Загальний стаж
роботи на підприємстві більший у
ОСОБА_2, яка з 14 січня 2013 року підвищує
свою кваліфікацію, одна виховує
неповнолітню дитину, дисциплінарних
стягнень не має (а.с. 10, 31).
Розпорядженням директора підприємства
від 11 квітня 2013 року № 33 на підставі
протоколу засідання заводської
тарифно-кваліфікаційної комісії від
10.04.2013 року № 11 з 11.04.2013 року ОСОБА_2 було
присвоєно 4-й розряд (а.с. 37).

З огляду на те, що ОСОБА_1 на день
звільнення також мала 4-й розряд,
адміністрація підприємства з
наведенням вказаних аргументів
визначила вищу продуктивність праці у
лаборанта ОСОБА_2, ніж у ОСОБА_1, і такі
її висновки позивачка нічим не
спростувала, судова колегія відхиляє
наведені з цього приводу доводи скарги
про порушення відповідачем норм ч. 1 ст.
42 КЗпП України.

Згідно до наданої відповідачем довідки
про наявність вакансій на день
звільнення ОСОБА_1, виходячи з
відсутності для цього у неї необхідної
спеціальності, окрім прибиральниці, у
адміністрації не було можливості
запропонувати позивачці іншу роботу на
підприємстві (а.с. 42).

При таких обставинах судова колегія
відхиляє доводи скарги щодо
невідповідності рішення суду
положенням ч. 2 ст. 40 КЗпП України.

Оскільки таким чином суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому з
передбачених ст. 308 ЦПК України підстав
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 1. 2 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 315, 319-324, 327 ЦПК України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити..

Рішення Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 12 вересня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: