Справа № 465/3200/13
Головуючий у 1 інстанції: Лозинський
Провадження № 22-ц/783/3896/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: представника
позивача - Первинної профспілкової
організації «Український
науково-дослідного інституту
поліграфічної промисловості імені
Т.Г.Шевченка» - Тацишина І.Б., третіх
осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Український науково-дослідний
інститут поліграфічної промисловості
імені Т.Г.Шевченка» ДАК
«Укрвидавполіграфія» на рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 07 квітня 2014 року у справі за позовом
Первинної профспілкової організації
«Український науково-дослідного
інституту поліграфічної промисловості
імені Т.Г.Шевченка» до Приватного
акціонерного товариства «Український
науково-дослідний інститут
поліграфічної промисловості імені
Т.Г.Шевченка» ДАК
«Укрвидавполіграфія», треті особи -
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
про невизнання колективного договору
та зобов'язання вчинити дії, -

встановила:

рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 07 квітня 2014 року
вищевказаний позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства «Український
науково-дослідний інститут
поліграфічної промисловості ім.
Т.Г.Шевченка» корпоративне
підприємство ДАК
«Укрвидавполіграфія» (далі ПрАТ УНДІ
поліграфічної промисловості) в користь
первинної профспілкової організації
Українського науково-дослідного
інституту поліграфічної промисловості
ім. Т.Шевченка борг по профспілкових
членських внесках в сумі 4 560 грн.

Визнано незаконним та скасовано наказ
по Інституту від 01.03.2013р. № 13-к «Щодо
змін в структурі інституту».

Стягнуто з ПрАТ УНДІ поліграфічної
промисловості в користь ОСОБА_5
недоотриману заробітну плату в зв'язку
з порушенням вимог Колективного
договору за період з 10.04.2008р. по 28.05.2013р.
в сумі 19 624 грн. 90 коп. та середній
заробіток за весь час затримки виплати
належних їй сум при звільненні з роботи
в сумі 19 679 грн. 73 коп.

Стягнуто з ПрАТ УНДІ поліграфічної
промисловості в користь ОСОБА_7
недоотриману заробітну плату в зв'язку
з порушенням вимог Колективного
договору з 10.04.2008р. по 28.05.2013р. в сумі 19 624
грн. 90 коп. та середній заробіток за
весь час затримки виплати належних їй
сум при звільненні з роботи в сумі 19 679
грн.73 коп.

Стягнуто з ПрАТ УНДІ поліграфічної
промисловості в користь ОСОБА_8
недоотриману заробітну плату в зв'язку
з порушенням вимог Колективного
договору в сумі 29 013 грн. 89 коп.

Стягнуто з ПрАТ УНДІ поліграфічної
промисловості в користь ОСОБА_4
недоотриману заробітну плату в зв'язку
з порушенням вимог Колективного
договору з 10.04.2008р. по 28.05.2013р. в сумі 20 187
грн. 52 коп. та середній заробіток за
весь час затримки виплати належних
йому сум при звільненні з роботи в сумі
24 188 грн. 99 коп.

Стягнуто з ПрАТ УНДІ поліграфічної
промисловості в користь ОСОБА_6
недоотриману заробітну плату в зв'язку
з порушенням вимог Колективного
договору з 10.04.2008р. по 25.04.2013р. в сумі 46 008
грн. 24 коп. та середній заробіток за
весь час затримки виплати належних
йому сум при звільненні з роботи в сумі
34 289 грн. 33 коп.

Додатковим рішенням Франківського
районного суду м. Львова від 19 червня 2014
року стягнуто з ПрАТ УНДІ
поліграфічної промисловості в дохід
держави 2 368 грн. 57 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржило ПрАТ УНДІ
поліграфічної промисловості, просить
рішення суду скасувати й ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити
частково та стягнути з ПрАТ УНДІ
поліграфічної промисловості в користь
ОСОБА_5 2 366 грн. 89 коп., в користь ОСОБА_6 13
674 грн. 44 коп., в користь ОСОБА_8 16 688 грн. 24
коп., в користь ОСОБА_7 3 655 грн. 89 коп., в
користь ОСОБА_4 2 290 грн. 87 коп.,
посилаючись на те, що рішення суду є
незаконним, ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Так, зокрема, апелянт зазначає, що суд
стягнув в користь профспілки 4 560 грн.
безпідставно, оскільки розрахунку
заборгованості немає, крім того, заяв
від працівників в інтересах яких
звернулась профспілка щодо утримання
профсоюзних внесків із заробітної
плати не поступало; оспорюваний наказ,
який суд скасував, нічиїх прав та
інтересів не порушував, оскільки у
ліквідованому відділі уже ніхто не
працював. Крім того, апелянт
посилається на те, що суд не звернув
уваги на пропуск строку звернення до
суду щодо стягнення середнього
заробітку за затримку розрахунку при
звільненні та те, що розрахунок
заборгованості проведено з численними
порушеннями.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу - представника позивача -
Первинної профспілкової організації
ПрАТ УНДІ поліграфічної промисловості
- Тацишина І.Б., третіх осіб - ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, вивчивши
матеріали та обставини справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.213 ЦПК рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду
не відповідає.

Згідно ст. 55 Конституції України
проголошується, що права і свободи
людини і громадянина захищаються
судом.

Кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК), кожна особа має право в
установленому порядку звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Ст. 232 Кодексу законів про працю України
(далі - КЗпП) визначено, що
безпосередньо в районних, районних у
місті, міських чи міськрайонних судах
розглядаються трудові спори за
заявами:

1) працівників підприємств, установ,
організацій, де комісії по трудових
спорах не обираються;

2) працівників про поновлення на роботі
незалежно від підстав припинення
трудового договору, зміну дати і
формулювання причини звільнення,
оплату за час вимушеного прогулу або
виконання нижчеоплачуваної роботи, за
винятком спорів працівників, вказаних
у частині третій ст. 221 і ст. 222 цього
Кодексу;

3) керівника підприємства, установи,
організації (філіалу, представництва,
відділення та іншого відокремленого
підрозділу), його заступників,
головного бухгалтера підприємства,
установи, організації, його
заступників, а також службових осіб,
митних органів, державних податкових
інспекцій, яким присвоєно персональні
звання, і службових осіб державної
контрольно-ревізійної служби та
органів державного контролю за цінами;
керівних працівників, які обираються,
затверджуються або призначаються на
посади державними органами, органами
місцевого та регіонального
самоврядування, а також громадськими
організаціями та іншими об'єднаннями
громадян, з питань звільнення, зміни
дати і формулювання причини
звільнення, переведення на іншу роботу,
оплати за час вимушеного прогулу і
накладання дисциплінарних стягнень, за
винятком спорів працівників, вказаних
у частині третій ст. 221 і ст. 222 цього
Кодексу;

4) власника або уповноваженого ним
органу про відшкодування працівниками
матеріальної шкоди, заподіяної
підприємству, установі, організації;

5) працівників у питанні застосування
законодавства про працю, яке
відповідно до чинного законодавства
попередньо було вирішено власником або
уповноваженим ним органом і виборним
органом первинної профспілкової
організації (профспілковим
представником) підприємства, установи,
організації (підрозділу) в межах
наданих їм прав.

В п.2 своєї постанови № 9 від 06.11.92 «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» Пленум Верховного Суду України
роз'яснив, що судам слід мати на увазі,
що відповідно до статей 3 і 221 КЗпП в
порядку, передбаченому главою XV цього
Кодексу, підлягають розглядові
індивідуальні трудові спори
працівників усіх підприємств, установ,
організацій незалежно від форми
власності, виду діяльності і галузевої
приналежності, в тому числі членів
кооперативів, їх об'єднань, членів
колективних сільськогосподарських
підприємств, членів інших громадських
організацій, які перебували з ними в
трудових відносинах, членів селянських
(фермерських) господарств, осіб, які
працюють за трудовим договором із
фізичними особами.

Пленум Верховного Суду України в
постанові № 2 від 12 червня 2009 року «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» роз'яснив, що позовні вимоги
кількох осіб до одного й того ж
відповідача або позивача до кількох
відповідачів можуть бути об'єднані в
одне провадження, якщо ці вимоги
однорідні, зокрема такі, які нерозривно
пов'язані між собою, або від вирішення
однієї з них залежить вирішення інших.
Таке об'єднання не допускається, коли
відсутня спільність предмета позову
(наприклад, позови кількох осіб про
стягнення зарплати чи про поновлення
на роботі).

Крім того, Пленум Верховного Суду
України в п.2. своєї постанови від 24
грудня 1999 року № 13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» роз'яснив, що згідно з ч. 2
ст. 124 Конституції України суди
вирішують будь-які індивідуальні
трудові спори щодо оплати праці в
порядку, передбаченому гл. ХV Кодексу
законів про працю України (далі - КЗпП),
за вибором працівника безпосередньо
або після попереднього розгляду в
комісії по трудових спорах (далі - КТС).
Вимоги про оплату праці декількох або
групи працівників, у тому числі
заявлені в їхніх інтересах
уповноваженими на це законом органами,
не можуть бути об'єднані в одному
провадженні через відсутність
необхідної для цього спільності
предмета позову.

Однак, незважаючи на це, районний суд
розглянув позов Первинної
профспілкової організації
«Український науково-дослідного
інституту поліграфічної промисловості
імені Т.Г.Шевченка» про стягнення в
користь ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4
та ОСОБА_6 недоотриману заробітну плату
в зв'язку з порушенням вимог
Колективного договору та середнього
заробітку за весь час затримки виплати
належних їм сум при звільненні з
роботи.

Крім того, зазначені особи не були
притягнуті до участі у справі як
сторона процесу, в інтересах яких
заявлений позов, а виступали у справі
як треті особи, що не є тотожним.

Відповідно до ст.30 ЦПК сторонами в
цивільному процесі є позивач і
відповідач.

Позивач - це особа, на захист
суб'єктивних прав і охоронюваних
інтересів якої порушено цивільний
процес, а відповідач це особа, яка, на
заяву позивача, притягується до
відповідальності за порушення чи
оспорення його прав та інтересів.

Відтак, задовольнивши вказані вище
вимоги суд тим самим вирішив питання
про права та обов'язки ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, в той же час
вони не брали участь у справі як
позивачі, а процесуальне становище їх
було як третіх осіб.

Оскільки апеляційний суд, відповідно
до ЦПК України, позбавлений
скасовувати рішення районного суду з
направленням справи на новий розгляд
та не наділений правом скасовувати
рішення, після чого залучивши третю
особу з переведенням її в процесуальне
становище сторони до участі у справі,
вирішити спір як суд першої інстанції,
то за таких обставин рішення районного
суду в цій частині підлягає до
скасування з ухваленням нового про
відмову у задоволенні позову в цій
частині.

За наявності письмових заяв працівни
ків, які є членами профспілки, власник
або уповноважений ним орган щомісяця
безо платно утримує із заробітної
плати та пере раховує на рахунок
профспілки членські профспілкові
внески в строки, визначені цим
договором чи угодою. Власник або упо
вноважений ним орган не вправі затриму
вати перерахування зазначених коштів.

З урахуванням цих обставин не може бути
визнано обґрунтованим і рішення суду в
частині стягнення з ПрАТ УНДІ
поліграфічної промисловості в користь
первинної профспілкової організації
Українського науково-дослідного
інституту поліграфічної промисловості
ім. Т.Шевченка борг по профспілкових
членських внесках в сумі 4 560 грн.,
оскільки сума профсоюзних внесків
базується на заробітній платі вказаних
вище осіб.

Згідно з ст. 37 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності» Профспілкові організації
на підприємствах, в установах,
організаціях та їх структурних
підрозділах представляють інтереси
своїх членів і захищають їх трудові,
соціально-економічні права та
інтереси.

У своїй діяльності профспілкова
організація має право представляє
інтереси працівників за їх дорученням
при розгляді трудових індивідуальних
спорів та у колективному трудовому
спорі та сприяє його вирішенню.

З метою захисту своїх прав, порушених
роботодавцем працівник може
звернутися до профспілкової
організації підприємства (організації)
та підготувати відповідне звернення.

Як встановлено 01 березня 2013 року
адміністрацією ПрАТ УНДІ
поліграфічної промисловості видано
наказ № 13-к «Щодо змін в структурі
інституту». Відповідно до цього наказу,
у зв'язку зі звільненням завідувача ВІ
та ЕД ОСОБА_9 та завідувача ВР і ВПУ
ОСОБА_10, які працювали за контрактом ,
внесено зміни до структури інституту.
Скорочено з 01.03.2013 р. вакантну посаду
завідувача ВІ та ЕД та ліквідовано
відділ інформації та економічних
досліджень. Перейменовано відділ
стандартизації у відділ
стандартизації та інформації. Долучено
з 01.03.2013 р. Бюро інформаційного
забезпечення до складу відділу
стандартизації та інформації з
посадами завідувач відділу; Бюро
інформаційного забезпечення - керівник
бюро, фахівець з інформаційного
забезпечення.

Крім того, цим наказом, відповідно,
ОСОБА_11 призначено завідувачем
відділу, ОСОБА_12 - керівником бюро,
ОСОБА_13 - фахівцем з інформаційного
забезпечення 1 кат. на підставі їх заяв
(а.с.74 т.1).

Будь-яких доказів про те, що
оспорюваним наказом порушені права
працівників позивачем не представлено,
а сам факт неповідомлення
профспілкового комітету про зазначені
дії адміністрації не може бути
підставою для скасування зазначеного
наказу.

Відтак, в зазначеній частині рішення
суду (щодо скасування наказу № 13-к від
01.03.2013 р.) підлягає до скасування та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволені вимог.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 4
ст.309, ч.2 ст. 314, ст.ст.313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Український
науково-дослідний інститут
поліграфічної промисловості імені
Т.Г.Шевченка» ДАК «Укрвидавполіграфія»
задовольнити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 07 квітня 2014 року скасувати
й ухвалити нове рішення, яким у позові
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий :
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.