АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3411/2014
Головуючий у 1 інстанції: Величко Т.О.
Доповідач: Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді: Борисової О.В.

суддів: Гаращенка Д.Р., Ратнікової В.М.

при секретарі: Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою позивача ОСОБА_2 на ухвалу
Святошинського районного суду м. Києва
від 17 грудня 2013 року про відмову у
відкритті провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до Шевченківського
районного суду м. Києва, ОСОБА_3 про
притягнення до кримінальної
відповідальності та відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 17 грудня 2013 року відмовлено
у відкритті провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до Шевченківського
районного суду м. Києва, ОСОБА_3 про
притягнення до кримінальної
відповідальності та відшкодування
моральної шкоди.

27 січня 2014 року ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказану ухвалу, у якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просив її скасувати та ухвалити нове
рішення по суті позову. В обґрунтування
заявлених вимог апелянт вказав, що
суддею Шевченківського районного суду
м. Києва Волокітіною Н.Б. при ухваленні
рішення від 13 листопада 2013 року було
допущено порушення ст.ст. 55, 64 і 124
Конституції України та порушено його
право на судовий захист. На думку
апелянта, його справа повинна
розглядатися саме в порядку цивільного
судочинства районним у місті судом.
Апелянт вказав, що постановлення
суддею незаконного судового рішення
завдало йому душевних страждань.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справу були повідомлені
належним чином, колегія суддів вважає
можливим розглядати справу у їх
відсутності.

Вислухавши доповідь судді Борисової
О.В., вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

10 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Шевченківського
районного суду м. Києва, ОСОБА_3, у якому
просив притягнути суддю Волокітіну Н.Б.
до кримінальної відповідальності за
ст. 375 КК України та стягнути з
Державного бюджету України на свою
користь моральну шкоду у розмірі 2000 000
грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що
суддя Шевченківського районного суду
м. Києва Волокітіна Н.Б. ухвалила 13
листопада 2013 року неправосудне
рішення, порушила його право на судовий
захист, а тому повинна бути притягнута
до кримінальної відповідальності за
ст.375 КК України. Також позивач вказав,
що ухвалення згаданого незаконного
рішення завдало йому душевних
страждань, що є підставою для стягнення
моральної шкоди.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується,
суд першої інстанції керувався п.1 ч.2
ст.122 ЦПК України та виходив з того, що
оскарження пов'язаних з ухваленням
судового рішення у справі дій судді
шляхом подання скарги чи позовної
заяви до іншого суду першої інстанції є
неприпустимим, оскільки суперечить
принципу незалежності суддів та
недопущення впливу на них. Також суд
першої інстанції вважав, що суддя як
особа, яка здійснює правосуддя, не може
бути відповідачем у цивільній справі
за винятком випадків, коли виступає в
якості будь-якої особи у справах, що не
пов'язані зі здійсненням правосуддя.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

На підставі ч.1 ст.15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.1 КПК України
порядок кримінального провадження на
території України визначається лише
кримінальним процесуальним
законодавством України.

Зі змісту ст.ст. 62, 126, 129 Конституції
України випливає, що рішення суду і
відповідно до цього дії і
бездіяльність суддів у питаннях
здійснення правосуддя можуть
оскаржуватися у порядку, передбаченому
процесуальними законами, а не шляхом
оскарження їх дій чи подання позову про
відшкодування моральної шкоди,
завданої такими діями, до іншого суду,
оскільки це порушуватиме принцип
незалежності судів і заборону
втручання у вирішення справи належним
судом.

Згідно з п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо заява не підлягає розгляду
в судах у порядку цивільного
судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку
про те, що справа за позовом ОСОБА_2 не
підлягає розгляду в судах в порядку
цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги вказаного
висновку суду першої інстанції не
спростовують, а тому колегія суддів не
приймає їх до уваги.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що ухвала Святошинського
районного суду м. Києва від 17 грудня 2013
року постановлена з додержанням вимог
закону, а тому підстав для її
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 -
відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду
м. Києва від 17 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: