АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7591/14
Головуючий 1 інстанції Овсянніков
Справа № 619/4114/14-ц
Доповідач: Коровін С.Г.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого - Коровіна С.Г.

суддів - Коваленко І.П.,
Довгаль А.П.,

при секретарі - Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 02 жовтня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання оспорюваного
правочину недійсним і застосування
наслідків його недійсності , -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 та просила
визнати нелійсним договір дарування
житлового будинку з надвірними
будівлями за адресою: АДРЕСА_1, який був
укладений 15 српня 2011 року між
позивачкою та відповідачем ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що їй на праві приватної
власності належав житловий будинок з
надвірними будівлями за адресою:
АДРЕСА_1. У липні 2008 року вона уклала з
ПАТ «УкрСиббанк» договір про надання
споживчого кредиту № 0 та договір
застави транспортного засобу. В зв'язку
погіршенням матеріального стану
утворилась значна заборгованість, В
зв'язку з чим ПАТ «УкрСиббанк»
звернувся до суду з відповідним
позовом про стягнення заборгованості
по кредитному договору.

10 квітня 2013 року Балаклійским районним
судом Харківської області винесено
рішення про стягнення з ОСОБА_1 32183
доларів США заборгованості по кредиту,
50540 гривень 75 копійок пені, а також 3349
гривень 53 копійки судових витрат.

Після винесення зазначеного рішення
представники банку попередили, що в
рахунок погашення боргу за кредитом
вони накладуть арешт на будинок.

В результаті чого позивачка вирішила
здійснити відчуження належного їй
будинку своєму синові ОСОБА_3, який
запевнив її, що після погашення боргу
за кредитом договір дарування буде
розірвано.

16.08.2011 року між ОСОБА_1 та її сином
ОСОБА_3 було укладено договір дарування
будинку за адресою: АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Дергачівського нотаріального округу
ОСОБА_4 Правочин по даруванню синові
будинку було здійснено добровільно,
без наявності насильства, обману чи
помилки.

На теперішній час позивачка постійно
мешкає у зазначеному будинку зі своїми
двома малолітніми дітьми, повністю
оплачує комунальні платежі.

Син позивачки - ОСОБА_3 тривалий час у
цьому будинку не мешкає, розірвати
договір дарування у добровільному
порядку категорично відмовляється.

В судовому засіданні суду першої
інстанції ОСОБА_1 вимоги своєї позовної
заяви підтримала у повному обсязі,
просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
проти задоволення позовних вимог
заперечував та пояснив, що за договором
дарування укладеного 15.08.2011 року між
ним та

ОСОБА_1 йому дійсно належить житловий
будинок з надвірними будівлями за
адресою: АДРЕСА_1. В зазначеному будинку
проживає його мати ОСОБА_1 з
малолітніми дітьми. Перешкод в
користуванні житловим приміщенням він
їм не чинить. Просить відмовити в
задоволенні позовних вимог, так як
іншого житла, крім житлового будинку з
надвірними будівлями за адресою:
АДРЕСА_1 він не має. Також вказав, що при
укладенні договору були дотримані всі
передбачені законом вимоги. Просив у
позові відмовити.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 02 жовтня
2014 року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
оспорюваного правочину недійсним і
застосування наслідків його
недійсності - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
ОСОБА_1 подала на нього апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
першої інстанції скасувати і ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог в повному обсязі. В обґрунтування
своїх вимог посилається на порушення
судом першої інстанції вимог
матеріального та процесуального права,
не з'ясовано всі обставини справи, що
мають значення для її вирішення.

Апелянт вважає, що суд не звернув
увагу на те, що оспорюваний правочин
було укладено позивачем під впливом
тяжкої для неї обставини і на вкрай
невигідних умовах. У 2011 році значно
погіршилося її фінансове становище,
вона не мала можливості своєчасно
сплачувати заборгованість за
кредитами на користь банків і
побоюючись погроз банку про можливий
арешт майна вирішила повести
відчуження будинку на користь свого
сина. Апелянт вважає, що саме зазначені
обставини вплинули на неї і вона
змушена була подарувати будинок
відповідачу.

Заслухавши доповідача, сторони, що
з*явилися в судове засідання,
перевіривши обставини справи колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 717 ЦК України, за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдарованому)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Ст. 203 ЦК України зазначено, що
волевиявлення учасника правочину має
були вільним і відповідати його
внутрішній волі. З положень ст. 215 ЦК
України вбачається, що підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ст. 203
ЦК України.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю.

Як встановлено в судовому засіданні
суду першої інстанції відповідно до
договору дарування, посвідченого
приватним нотаріусом Дергачівського
нотаріального округу Харківської
області 15.08.2011 року р.№2657 ОСОБА_1
подарувала ОСОБА_2 будинок з надвірними
будівлями за адресою: АДРЕСА_1. Правочин
по даруванню відповідачу даного
будинку було здійснено добровільно,
без наявності насильства, обману чи
помилки. Пред*являючи позов про
визнання правочину недійсним, ОСОБА_1
посилалася на те, що договір укладався
нею лише з умовою уникнути арешту
будинку, у зв*язку з рішенням
Балаклійського районного суду
Харківської області від 10 квітня 2013
року про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

У відповідності до ст.233 ЦК України
Правочин, який вчинено особою під
впливом тяжкої для неї обставини і на
вкрай невигідних умовах, може бути
визнаний судом недійсним незалежно від
того, хто був ініціатором такого
правочину.

Договір дарування житлового будинку з
надвірними будівлями за адресою:
АДРЕСА_1 укладений 15 серпня 2011 року.

Згідно зазначеного договору
дарувальник перебуваючи при здоровому
розумі та ясній пам'яті, розуміючи
значення своїх дій та діючи
добровільно, без погроз, примусу чи
насильства, як фізичного так і
морального, подарувала належній їй
будинок.

З матеріалів справи не вбачається, що
на час укладення договору дарування
будинку існувала реальна погроза для
позивача втратити житло шляхом
звернення стягнення на нього. Будинок
подаровано 15 серпня 2011 року, а рішення
про стягнення з позивачки на користь
банку заборгованості ухвалено 10.04.2013
року. Крім того будинок подаровано
близькому родичу - сину.

Суд першої інстанції дав належну
оцінку наданим доказам і обґрунтовано
відмовив у задоволенні позову.

Підстав до скасування рішення суду
першої інстанції і задоволенні позову
про визнання правочину недійсним з
застосуванням наслідків його
недійсності не встановлено.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують. Колегія
погоджується з рішенням суду і
відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України судова колегія ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Дергачівського районного
суду Харківської області від 02 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -