Провадження № 22-ц/779/2146/2014
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів
Проскурніцького П.І., Вакарук В.М.,

секретаря Гавриляк Є.М.,

з участю сторін,-

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Моторно (транспортного)
страхового бюро України про
відшкодування шкоди спричиненої ДТП та
стягнення судових витрат за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського
міського суду від 01 вересня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 01 вересня 2014 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Моторно (транспортного) страхового
бюро України про відшкодування шкоди
спричиненої ДТП та стягнення судових
витрат.

Апелянт вважає, що рішення суду першої
інстанції є незаконним і вказує,що
постановою Івано-Франківського
міського суду від 27.04.2012 року ОСОБА_3
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення.
Постановою Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 17.05.2012
року скасовано постанову суду першої
інстанції з підстав неправильності
складення інспектором протоколу про
адміністративне правопорушення (не
вказано свідків ДТП), а провадження у
справі закрито. Апелянт вказує на те, що
ОСОБА_3 винен у скоєнні ДТП, що
підтверджується відповідними
доказами. У схемі ДТП під №4 стрілкою
зазначено напрямок руху автомобіля
Санг-Йонг Рекстон, яким керував ОСОБА_3,
з чого вбачається, що він рухався на
перехресті, а не стояв. Дана схема була
підписана ОСОБА_4. У висновку №616
судової-автотехнічної експертизи від
05.07.2013 року виконаної Львівським НДІСЕ
зазначено, що у даній дорожній ситуації
ОСОБА_3 мав керуватись дорожнім знаком
2.3 «Головна дорога» та таблички 7.8.
«Напрямок головної дороги» у
відповідності до яких водій повинен
був дати дорогу автомобілю
«Сітроен-Джампі». Згідно висновку
експертного дослідження обставин ДТП
за №5838/13-12 від 09.12.2013 року виконаного
Тернопільським відділенням Київського
НДІСЕ зазначено, що в момент зіткнення
автомобіль Санг-Йонг Рекстон перебував
у русі. Факт ДТП сторонами не
заперечувався та підтверджується
матеріалами справи. Судом першої
інстанції не враховано, що між
порушенням ОСОБА_3 ПДР України та
наслідками, які настали в результаті
ДТП, є прямий причинний зв'язок, також
судом надано неправильну оцінку
зібраним доказам по справі.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Згідно вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до роз'яснень п. 4 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4
«Про деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», зазначено, що
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи. Потерпілий
подає докази, що підтверджують факт
завдання шкоди за участю відповідача,
розмір завданої шкоди, а також докази
того, що відповідач є завдавачем шкоди
або особою, яка відповідно до закону
зобов'язана відшкодувати шкоду.

Позивач та його представник вказують,
що саме відповідач ОСОБА_3 08.03.2012 року
керуючи транспортним засобом марки
Санг-Йонг, номерний знак НОМЕР_1, не
пропустив автомобіль позивача та
допустив зіткнення, чим порушив п. 16.12
ПДР України.

Згідно звіту про оцінку вартості
матеріального збитку від 27.04.2012 р.,
вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля Сітроен
Джампі, номерний знак НОМЕР_2, становить
27 768 грн. 63 коп.

Постановою Апеляційного суду
Івано-Франківської області було
скасовано постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 27.04.2012
року та провадження у справі закрито
відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП. При цьому
судом апеляційної інстанції у даній
постанові зазначено, що в матеріалах
справи про адміністративне
правопорушення відсутні належні
докази вини відповідача ОСОБА_3 у
вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

У зв'язку із цим у разі прийняття судом
постанови про закриття провадження у
справі про адміністративне
правопорушення, наприклад, через
закінчення строків накладення
адміністративного стягнення (ст 38
КУпАП), суд повинен звернути увагу на
те, чи містить така постанова відповіді
на питання про те, чи мала місце
дорожньо-транспортна пригода та чи
сталася вона з вини відповідача (п. 4
Постанови ВССУ від 01.03.2013 року № 4).

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що надані представником
позивача докази не підтверджують вини
відповідача ОСОБА_3 у вчиненні ДТП.
Висновки експертиз не дають підстав
вважати, що винним у ДТП є відповідач,
який має нести відповідальність за
завдану позивачу шкоду.

Доводи, наведені у апеляційній скарзі,
були предметом розгляду у суді першої
інстанції і суд їм дав належну правову
оцінку, з якою погоджується і
апеляційний суд.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції постановлено рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права, тому підстав для
його скасування з мотивів, наведених у
апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-315,317 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 01 вересня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді:
І.В. Бойчук

П.І. Проскурніцький

В.М.Вакарук