Справа № 212/4797/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 жовтня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області у
складі: головуючого - судді Борис О.Н., з
участю: секретаря Хазієвої Т.В., без
присутності сторін та без здійснення
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду міста Кривого Рогу цивільну
справу за позовом ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в
особі представника по довіреності
Маринченко О.В. звернулась до суду з
позовною заявою, в якій просила
стягнути з відповідача заборгованість
за кредитними договором про надання
споживчого кредиту в сумі 24996,86 грн. та
суму судового збору - 250,00 грн. сплачену
при зверненні з позовом до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що 22 вересня 2012 року між
Публічним акціонерним товариством
«ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений
Договір про надання споживчого
кредиту, відповідно до умов якого
відповідач отримала кредит в сумі 20200,00
грн. Але, відповідачі свої зобов'язання
за договором належним чином не
виконувала, у зв'язку з чим виникла
заборгованість, яку позивач і просить
стягнути.

У судове засідання позивач не з'явився,
до матеріалів справи додана заява про
розгляд справи у відсутність
представника, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі, просить задовольнити.
При цьому вказав, що не заперечує проти
ухвалення по справі заочного рішення.

Відповідачка про час та місце розгляду
справи повідомлялась через оголошення
в газеті «Вісті Придніпров'я», проте до
суду не з'явилась, про причину не явки
суду не повідомила. Суд, у
відповідності з ч. 9 ст. 74 ЦПК України, з
опублікуванням оголошення про виклик,
вважає відповідача повідомленими про
час та місце розгляду справи належним
чином.

Проаналізувавши обставини справи, суд
вважає, що заявлений позов підлягає
задоволенню у повному обсязі. До такого
висновку суд приходить на підставі з
наступного.

Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 214 цього Кодексу під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК
України, сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагентів та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог Цивільного Кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України,
зміст договору становлять умови,
визначені на розсуд сторін і
погодженні ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Матеріалами справи встановлено та
підтверджено. 22 вересня 2012 року між
Публічним акціонерним товариством
«ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений
Договір про надання споживчого кредиту
№ . Згідно умов вказаного
договору ОСОБА_2 отримала кредит на
загальну суму 20200,00 гривень, з яких 20000,00
гривень на придбання товару та 200,00
гривень на придбання пакету послуг
«Повернемо загублене». Кредит
надавався на строк 24 місяці, під 0,01%
річних. Даний факт підтверджується
копією договору в матеріалах справи
(а.с. 5-8).

Згідно з умовами Договору Факторингу
від «18» грудня 2013 року Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк» у
відповідності ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084
Цивільного кодексу України відступило,
а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло
право грошової вимоги за кредитним
договором № від 22.09.2012 року,
укладеним між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2
(Пункт 1414 Додатку №2 до договору
Факторингу № 18/12/2013 від « 18» грудня 2013
року).

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги),
згідно з ст. 514 вказаного кодексу до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав. Таким чином,
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» перейшли всі права Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»
щодо права грошової вимоги до
відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного
Кодексу України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотків.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання повинні виконуватись
належним чином, згідно з вимогами
договору та у встановлений строк, що
передбачено ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України.
Позивач виконав свої зобов'язання у
повному обсязі.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості, відповідачка не
здійснила чергове погашення кредиту за
Кредитним договором, чим порушила
зобов'язання за договором.

Відповідно до ст. 611 ч. 1 ЦК України, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом. Відповідно до
ст. 625 ч. 1 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливості виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу
України якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Пунктом 1.5.4 Кредитного договору
встановлено, що «в разі порушення
Позичальником строків або суми сплати
будь - якого з щомісячних платежів, Банк
має право вимагати від Позичальника
дострокового виконання зобов'язань за
кредитним договором. В цьому разі
Позичальнику рекомендованим листом
надсилається Вимога».

На виконання умов договору, позивач на
адресу мешкання відповідача надсилав
Вимогу про погашення заборгованості за
Кредитним договором, але зазначена
вимога проігнорована ОСОБА_2 та
залишена без задоволення (а.с. 22).

Зазначені вимоги, відповідач за час
розгляду справи у суді також не
виконала. Згідно з розрахунком
заборгованості ОСОБА_2 перед позивачем
(а.с. 21), який узгоджується з матеріалами
справи та не спростований
відповідачем, станом на 03 квітня 2014
року існує заборгованість, яка складає
24996,86 грн, з яких: 18516,33 грн. - залишок
заборгованості за кредитом; 1,83 грн. -
заборгованість по сплаті відсотків;
6478,70 грн. - заборгованість по сплаті
комісії.

Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Розподіляючи судові витрати по справі,
суд керується вимогами ст. 88 ЦПК
України та стягує з відповідача
сплачений судовий збір по справі.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 15, 60, 74, 88, 212-215, 224-225
Цивільного процесуального кодексу
України, ст. ст. 6, 11, 14-16, 509, 526, 527, 530, 610-612,
623, 625, 627-629, 1050, 1054-1055 Цивільного Кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» (, п/р
3333, в АТ «ОТП Банк» м. Київ, МФО 300528)
суму боргу за кредитним договором №
від 22.09.2012 року в сумі 24996
(двадцять чотири тисячі дев'ятсот
дев'яносто шість) гривень 86 копійок, яка
складається з: 18516,33 грн. - залишок
заборгованості за кредитом, 1,83 грн. -
заборгованість по сплаті відсотків,
6478,70 грн. - заборгованість по сплаті
комісії та суму судового збору у
розмірі 250 (двісті п'ятдесят) гривень 00
копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України. Повторне
заочне рішення позивач та відповідач
можуть оскаржити в загальному порядку,
встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено з
загальному порядку, встановленому цим
Кодексом. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення
починається відраховуватись з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Суддя: О. Н. Борис