Справа № 4-с/381/1/14 Головуючий у І
інстанції Буймова Л.П.Провадження №
22-ц/780/4564/14 Доповідач у 2
інстанції Березовенко Р.В.Категорія
УХВАЛА

Іменем України

20 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючогоБерезовенко Р.В.,
суддівВоробйової Н.С., Верланова
С.М.,при секретаріБобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою Відділу
державної виконавчої служби
Фастівського міськрайонного
управління юстиції на ухвалу
Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 15 травня 2014 року
у справі за скаргою ОСОБА_5 на дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Фастівського міськрайонного
управління юстиції, зацікавлена особа:
Комунальне підприємство
"Фастівтепломережа", -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з вказаною скаргою, посилаючись на
те, що відповідно до судового наказу
Фастівського міськрайонного суду від
19.02.2013 року зі скаржника стягнуто
заборгованість на користь КП
«Фастівтепломережа» в сумі 2689,38 грн.

20.03.2013 року Державним виконавцем було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, 13.05.2013 року винесена
постанова про стягнення виконавчого
збору, 19.11.2013 року винесена постанова
про розшук майна боржника.

Вважає, що дані постанови винесені з
порушенням ст. 31 ЗУ «Про виконавче
провадження», оскільки державний
виконавець позбавив скаржника права
добровільно виконувати рішення суду, а
також в передбачений законом спосіб
оскаржити дії державного виконавця.

Просив скасувати постанови державного
виконавця від 20.03.2013 року про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчудження, від 13.05.2013 року про
стягнення виконавчого збору та
постанову про стягнення витрат на
проведення виконавчих дій, від 19.11.2013
року про розшук майна боржника,
постанову старшого державного
виконавця Сімоненко І.О. про закінчення
виконавчого провадження від 06.02.2013 року
та стягнути з ВДВС Фастівського МРУЮ
1287,26 грн. заподіяних державним
виконавцем збитків.

Ухвалою Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 15 травня 2014
року скаргу задоволено.

Скасовано постанову старшого
державного виконавця Сімоненко І.О. про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 20.03.2013
року; постанову старшого державного
виконавця Сімоненко І.О. про стягнення
виконавчого збору від 13.05.2013 року;
постанову старшого державного
виконавця Сімоненко І.О. про стягнення
з боржника витрат на проведення
виконавчих дій від 13.05.2013 року;
постанову старшого державного
виконавця Сімоненко І.О. про розшук
майна боржника від 19.11.2013 року,
постанову старшого державного
виконавця Сімоненко І.О. про закінчення
виконавчого провадження від 06.02.2013
року.

Стягнуто з відділу державної
виконавчої служби Фастівського
міськрайонного управління юстиції на
користь ОСОБА_5 гроші в сумі 1287,26
гривень.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою
ВДВС Фастівського МРУЮ було подано
апеляційну скаргу, в якій апелянт
просить скасувати ухвалу та відмовити
в задоволенні скарги, оскільки вважає
її незаконною та необґрунтованою,
постановленою з неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідного судового наказу Фастівського
міськрайонного суду від 19.02.2013 року зі
скаржника стягнуто заборгованість на
користь КП «Фастівтепломережа» в сумі
2689,38 грн.

КП «Фастівтепломережа» звернуло
судовий наказ до примусового виконання
через державну виконавчу службу
Фастівського МРУЮ.

20.03.2013 року була винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження та
відповідно до ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» надано 7-ми
денний строк для добровільного
виконання.

Всупереч вимогам ст. 31 названого Закону
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження була
направлена боржнику простою
кореспонденцією, згідно з реєстром від
27.03.2014 року. В цей же день, 20.03.2013 року,
без дотримання строку на добровільне
виконання судового наказу, без
отримання даних про повідомлення особи
про відкриття щодо неї виконавчого
провадження з примусового виконання
судового наказу, державним виконавцем
було винесено постанову про арешт
майна божника. Будь-яке письмове
підтвердження того, що боржник отримав
постанову про відкриття виконавчого
провадження в матеріалах виконавчого
провадження відсутнє.

13.05.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору та
постанову про стягнення витрат за
проведення виконавчих дій.

19.11.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про розшук майна
боржника.

Про прийняття вищезазначених постанов
скаржник також належним чином
повідомлений не був.

Не маючи відомостей про проведення
відносно нього будь-яких виконавчих
дій, скаржник в добровільному порядку
звернувся до КП «Фастівтепломережа» і
між сторонами був укладений новаційний
договір № 176/НБ-13 від 23.09.2013 року, який
передбачав поступове погашення
заборгованості протягом 7 місяців з дня
укладання. На підставі цього договору
та згідно встановлено графіку скаржник
погашав заборгованість.

05 лютого 2014 року, керуючи автомобілем
ОСОБА_5 був зупинений працівниками
міліції, які повідомили, що автомобіль
скаржника знаходиться в розшуку
Фастівським ВДВС. Працівниками ДАІ був
складений акт огляду та тимчасового
затримання транспортного засобу від
05.02.2014 року і автомобіль скаржника був
доставлений на спеціальний майданчик в
м. Києві.

06.02.2014 року при зверненні скаржника до
ВДВС Фастівського МРУЮ за
роз»ясненнями, державний виконавець
повідомила, що 20.03.2013 року було відкрите
виконавче провадження та винесена
постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, де скаржник є боржником.

12.02.2014 року скаржнику були надані копії
усіх постанов з виконавчого
провадження.

Скаржник не погодився з даними
рішеннями державного виконавця, але
так як автомобіль постійно
використовує в побуті, був змушений
погасити всі суми, а саме: 370,16 грн. -
виконавчий збір, витрати на проведення
виконавчих дій, 11,10 грн. - комісійний
збір за прийняті платежі; 720,00 грн. -
вартість перевезення транспортного
засобу на спец майданчик, 25,00 грн. -
комісійний збір за прийнятий платіж,
144,00 грн. - за зберігання автомобіля на
спецмайданчику, 17,00 грн. - комісійний
збір за прийнятий платіж.

Вказані обставини підтверджуються
матеріалами справи.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_5 суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
державним виконавцем Сімоненко І.О.
ВДВС Фастівського МРУЮ постанова про
відкриття виконавчого провадження від
20 березня 2013 року була надіслана
боржнику з порушенням вимог ч. 1 ст. 31 та
ч. 5 ст. 25 Закону України "Про виконавче
провадження", а тому всі послідуючі дії
державного виконавця проведені ним в
межах виконавчого провадження є
незаконними.

Крім того, судом першої інстанції було
встановлено, що неправомірними діями
державного виконавця боржнику завдані
збитки, які підлягають відшкодування у
відповідності до ч. 2 ст. 87 Закону
України «Про виконавче провадження» та
стягнув з ВДВС Фастівського МРУЮ на
користь ОСОБА_5 гроші в сумі 1287,26 грн.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погодитися не
може виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України
"Про державну виконавчу службу" шкода,
заподіяна державним виконавцем
фізичним чи юридичним особам під час
виконання рішення, підлягає
відшкодуванню у порядку, передбаченому
законом, за рахунок держави.

Однак судом не було враховано п. 28
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України від 7
лютого 2014 року № 6 "Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах", при розгляді позовів фізичних
чи юридичних осіб про відшкодування
завданої шкоди рішеннями, діями чи
бездіяльністю державного виконавця
під час проведення виконавчого
провадження суди повинні виходити з
положень статті 56 Конституції України,
статті 11 Закону України "Про державну
виконавчу службу", частини другої
статті 87 Закону України "Про виконавче
провадження", а також з положень статей
1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких
справах відповідачами є держава в
особі відповідних органів державної
виконавчої служби, що мають статус
юридичної особи, в яких працюють
державні виконавці, та відповідних
територіальних органів Державної
казначейської служби України.

Тобто оскільки належним доказом
протиправних (неправомірних) рішень,
дій чи бездіяльності державного
виконавця є, як правило, відповідне
судове рішення (вирок) суду, що набрало
законної сили, або відповідне рішення
вищестоящих посадових осіб державної
виконавчої служби, позови про
відшкодування збитків відповідно до ч.
2 ст. 87 Закону України «Про виконавче
провадження» підлягають розгляду в
порядку позовного провадження.

Отже, зазначені вище порушення,
призвели до неправильного вирішення
скарги в цій частині.

За таких обставин, доводи апелянта про
незаконність та необґрунтованість
оскаржуваної ухвали в частині
стягнення грошових коштів в розмірі
1287,26 грн. на думку колегії суддів
апеляційного суду, знайшли своє
підтвердження при розгляді справи, а
відтак, апеляційну скаргу, необхідно
задовольнити частково, ухвалу в цій
частині скасувати, з постановлення
нової ухвали про відмову у задоволенні
вимог про стягнення збитків.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
304, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Фастівського
міськрайонного управління юстиції
задовольнити частково.

Ухвалу Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 15 травня 2014
року скасувати в частині стягнення з
відділу державної виконавчої служби
Фастівського міськрайонного
управління юстиції на користь ОСОБА_5 в
сумі 1287,26 грн. та постановити нову
ухвалу про відмову в цій частині
скарги.

В іншій частині ухвалу суду залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Н.С.Воробйова

С.М.Верланов