Справа № 465/6319/13
Головуючий у 1 інстанції: Дячишин В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/5139/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: представника відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5,
представника третьої особи ОСОБА_6 -
ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 16 травня 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі ТзОВ) «Кей
Колект» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
солідарне стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

встановила:

заочним рішенням Франківського
районного суду м. Львова від 24 травня 2011
року задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
боргу за кредитним договором.
Постановлено стягнути солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та в межах вартості
іпотеки з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Укрсиббанк» заборгованість за
кредитним договором № 0 від 04.04.2007
року, в розмірі 174 915 грн. 45 коп. та судові
витрати: 1 700 грн. - судового збору та 120
грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Ухвалами Франківського районного суду
м. Львова від 23 жовтня та 24 грудня 2012
року задоволено заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кей
Колект» та замінено стягувача у
виконавчому провадженні з виконання
виконавчого листа № 2-538 виданого 10.06.2011
р. Франківським районним судом м.
Львова з ПАТ «УкрСиббанк» на його
правонаступника - ТзОВ «Кей Колект».

Ухвалою Франківського районного суду
м. Львова від 24 травня 2013 року
задоволено заяву ОСОБА_4 та скасовано
заочне рішення Франківського
районного суду м. Львова від 24 травня 2011
року.

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 16 травня 2014 року стягнуто
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та в межах
вартості іпотеки з ОСОБА_4 на користь
ТзОВ «Кейт Колект» заборгованість за
кредитним договором № 0 від 04.04.2007
р. в розмірі 174 915 грн. 45 коп. та на
користь ПАТ «УкрСиббанк» 1 700 грн.
судового збору та 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Рішення суду оскаржив представник
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, просить
його скасувати й ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволені позову,
посилаючись на те, що рішення суду
ухвалена на підставі недоведених
обставинах, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими.
Так, зокрема, апелянт зазначає, що
стягуючи з боржника і двох поручителів
в солідарному порядку суму
заборгованості за кредитним договором,
суд не звернув уваги на те, що в даному
випадку ч.3 ст.554 ЦК не може бути
застосована і поручителі не несуть
солідарної відповідальності, так як
відсутня їх спільна порука, оскільки
укладено два окремі договори поруки.
Суд не виконав вимоги ст.38 Закону
України «Про іпотеку», зокрема не
зазначив всі складові вимог, опис
нерухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
іпотекодержателя, спосіб реалізації
предмета іпотеки, початкова ціна
предмета іпотеки для його реалізації.
Крім того, апелянт зазначає, що суд
встановивши, що предмет іпотеки
реалізовано все одно дійшов висновку
про стягнення коштів з майнового
поручителя - ОСОБА_4 та те, що внаслідок
реалізації предмета іпотеки стягувачу
перераховано 111 000 грн., а відтак
задовольнивши вимоги позову суд
допустив подвійне стягнення. Також
апелянт посилається на те, що суд не
звернув уваги на те, що порука
припинилась внаслідок того, що
кредитор вимагаючи повернення кредиту
в повному обсязі змінив строк
остаточного виконання основного боргу,
однак в шестимісячний строк не
звернувся до суду з позовом до
фінансового поручителя від моменту
пред'явлення цієї вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу - представника відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на
підтримання апеляційної скарги,
представника третьої особи ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 на заперечення апеляційної
скарги, вивчивши матеріали та
обставини справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів приходить до наступного
висновку.

Встановлено, що між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» (правонаступником якого є
ПАТ «УкрСиббанк» (а.с.7-13)) та ОСОБА_2 04
квітня 2007 року укладено договір про
надання споживчого кредиту № 0,
згідно умов якого відповідачу ОСОБА_2
надано кредит в сумі 27 000 доларів США
строком по 04.04.2018 р. із щомісячною
сплатою процентів за користування
кредитом в розмірі 13% річних (а.с.23-29).

Серед іншого договором було
передбачено право банку вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів в разі прострочення
позичальником повернення чергової
частини кредиту.

Банк свої зобов'язання за даним
кредитним договором виконав повністю,
передавши у розпорядження
позичальника обумовлену договором
суму кредитних коштів, що
підтверджується меморіальним ордером
№278111 від 04.04.2007 року (а.с.33).

В забезпечення зобов'язань за
кредитним договором між Банком та
ОСОБА_4, ОСОБА_2 укладений договір
іпотеки посвідчений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 за
реєстровим №1661 (а.с.30-31).

Предметом іпотеки за договором є
нерухоме майно, а саме - квартира
АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцям на
праві сумісної приватної власності.

Крім того, з метою забезпечення
належного виконання умов кредитного
договору між Банком та ОСОБА_3 укладено
договір поруки № 106544 від 04.04.2007 року.
Відповідно до договору поруки
поручитель зобов'язалась відповідати
перед Банком за своєчасне виконання
боржником в повному обсязі усіх
зобов'язань за вищевказаним кредитним
договором, включаючи обов'язкові
грошові зобов'язання з повернення
основної суми заборгованості,
процентів за користування кредитом та
зобов'язання, які можуть виникнути - зі
сплати пені і штрафів.

Відповідно до п.п.1.1, п.1.4. Договору
поруки поручитель несе солідарну
відповідальність перед банком по
невиконаним або неналежно виконаним
зобов'язанням, що виникли з кредитного
договору.

Як вбачається з матеріалів справи
позов до суду пред'явлено ПАТ
«УкрСиббанк».

24 травня 2011 року заочним рішенням
Франківського районного суду м. Львова
задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
боргу за кредитним договором.
Постановлено стягнути солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та в межах вартості
іпотеки з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Укрсиббанк» заборгованість за
кредитним договором № 0 від 04.04.2007
року.

10 червня 2011 року цим же судом був
виданий виконавчий лист № 2-538 і 06.10.2011
року за заявою позивача державним
виконавцем було відкрито виконавче
провадження по виконанню зазначеного
заочного рішення.

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ТзОВ «Кей-Колект» був укладений
договір факторингу № 1, відповідно до
якого Банк передав у власність
факторингу, а останній прийняв право
вимоги до боржників за зазначеним вище
рішенням суду (а.с.69-74).

Ухвалами Франківського районного суду
м. Львова від 23 жовтня та 24 грудня 2012
року задоволено заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кей
Колект» та замінено стягувача у
виконавчому провадженні з виконання
виконавчого листа № 2-538 виданого 10.06.2011
р. Франківським районним судом м.
Львова з ПАТ «УкрСиббанк» на його
правонаступника - ТзОВ «Кей Колект».

22 лютого 2013 року на виконання заочного
рішення Франківського районного суду
м. Львова від 24 травня 2011 року були
проведені прилюдні торги з реалізації
іпотечного майна і таке придбала
ОСОБА_6 (а.с.169-171).

24 травня 2013 року ухвалою Франківського
районного суд м. Львова задоволено
заяву ОСОБА_4 та скасовано заочне
рішення Франківського районного суду
м. Львова від 24 травня 2011 року. Справу
було призначено до розгляду в
загальному порядку (а.с.104-106, 112).

Враховуючи укладений договір
факторингу між Банком та ТзОВ «Кей
Колект», заяви Банку та ТзОВ про
залучення до справи як позивача ТзОВ
«Кей Колект», судом залучено
правонаступника позивача у спірних
правовідносинах ТзОВ «Кей Колект»
(а.с.117, 131, 158-159).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст.611 ЦК у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема відшкодування збитків
та моральної шкоди.

У відповідності до ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Таку ж відповідальність поручителя
передбачено і в Договорі поруки.

Позичальник та поручитель належним
чином не виконували своїх зобов'язань
за договорами, у зв'язку з чим
утворилася заборгованість, яка за
розрахунком Банку станом на 28.04.2010 р.
склала 21 859,80 доларів США, із них - 19 619,85
доларів США основного боргу, 2 239,95
прострочені відсотки та, крім того,
пеня - 1 156,86 грн., штраф 500 грн., що
становить 174 915,45 грн.(а.с.17-22).

12 березня 2010 року Банк направляв всім
відповідачам вимогу про дострокове
повернення кредиту та відсотків у
зв'язку з неналежним виконанням умов
кредитного договору (а.с.34-38) у
відповідності до п.5.8, розділу 11
кредитного договору, п.4 іпотечного
договору та п.2.2 договору поруки.

Однак, відповідачі вимог банку не
виконали.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Таким чином, посилання апелянта на те,
що договір поруки, який був укладений
між ОСОБА_3 та Банком, припинився
внаслідок того, що кредитор вимагаючи
повернення кредиту в повному обсязі
змінив строк остаточного виконання
основного боргу, однак в шестимісячний
строк не звернувся до суду з позовом до
фінансового поручителя від моменту
пред'явлення цієї вимоги, є
безпідставним, оскільки з позовом до
суду Банк звернувся у травні 2010 року.

Відтак суд вірно стягнув з боржника
ОСОБА_2 та фінансового поручителя
ОСОБА_4 (апелянта) солідарно суму боргу
за кредитним договором.

В той же час, стягуючи солідарно суму
боргу з боржника, фінансового
поручителя та майнового поручителя,
районний суд допустив порушення норм
матеріального права, що є обов'язковою
підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
іпотеку» майновий поручитель несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки.

За загальним правилом ч.1 ст.590 ЦК
України, звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Договір іпотеки за своєю природою є
договором застави нерухомого майна,
зокрема договір містить всі основні
умови, притаманну цьому виду договорів,
тобто його предмет, гарантії, права та
обов'язки сторін як іпотекодержателя
та іпотекодавця, порядок звернення
стягнення на предмет іпотеки та інше.

Незважаючи на те, що договір іпотеки
містить положення про наявність права
у позивача отримати суму, якої не
вистачає, таке положення не може бути
підставою для виникнення між сторонами
відносин поруки.

Таким чином, договір іпотеки не є
змішаним, тобто одночасно і договором
іпотеки, і договором поруки.

Крім того, законодавцем чітко
розмежовуються права та обов'язки
майнового та фінансового поручителя.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
іпотеку» іпотекодавець - це особа, яка
передає в іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання власного
зобов'язання або зобов'язання іншої
особи перед іпотекодержателем.
Іпотекодавцем може бути боржник або
майновий поручитель, зокрема майновий
поручитель - це особа, яка передає в
іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання зобов'язання
іншої особи - боржника.

Тобто закон не ототожнює поняття
боржник та іпотекодавець або майновий
поручитель, іпотекодавцем та майновим
поручителем може бути інша особа,
відміна від боржника.

Відповідно до ст.546 ЦК застава (іпотека)
та порука є різними видами
забезпечення, тому норми, що регулюють
поруку (ст.ст.553-559 ЦК) не застосовуються
до правовідносини кредитора з майновим
поручителем, оскільки він відповідає
перед заставо/іпотекодержателем за
виконання боржником основного
зобов'язання винятково в межах
вартості предмета застави/іпотеки.

У зв'язку з цим солідарна
відповідальність боржника та
майнового поручителя нормами ЦК не
передбачена.

Іпотека є самостійним видом
забезпечення виконання зобов'язання.

Правова природа іпотеки полягає у
забезпеченні можливості кредитора у
разі невиконання боржником
зобов'язання, забезпеченого іпотекою,
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок переданого в іпотеку
нерухомого майна переважно перед
іншими кредиторами боржника.

Вимог щодо звернення стягнення на
майно не заявлялись. Крім того, з
урахуванням того, що предмет іпотеки
належить як позичальнику, так і
майновому поручителю, одночасне
стягнення суми боргу з боржника та
звернення стягнення на предмет
іпотеки, що належить йому та майновому
поручителю, в рахунок погашення
зазначеного вище боргу призводить до
стягнення на користь кредитора однієї
і тієї ж суми заборгованості одночасно
як з боржника, так і з майнового
поручителя за рахунок належного їм
майна. За цієї ситуації відбувається
фактичне подвоєння суми
заборгованості, яка належить до
виплати кредиторові.

Відтак, з урахуванням викладеного,
рішення районного суду в частині
солідарного стягнення боргу за
кредитним договором з ОСОБА_4 в межах
вартості предмета іпотеки підлягає до
скасування з ухваленням в цій частині
нового рішення про відмову у
задоволені вимог.

Підлягає до скасування і рішення суду в
частині стягнення судових витрат в
солідарному порядку з відповідачів,
оскільки законодавством цього не
передбачено.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1
ст.309, ч.2 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 16 травня 2014 року скасувати
й ухвалити нове рішення, яким позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі ТзОВ) «Кей
Колект» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (інд. № ІК
НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (інд. № ІК НОМЕР_2) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кей Колект» (, п/р № 9000 в АТ
«УкрСиббанк», МФО 351005) заборгованість
станом на 28 квітня 2010 року за Договором
про надання споживчого кредиту №
0 від 04 квітня 2007 року (укладеного
між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк» та
ОСОБА_2) в сумі 174 915 (сто сімдесять
чотири тисячі дев'ятсот п'ятнадцять)
грн. 45 коп., що складається із 21 859,80
доларів США, із них - 19 619,85 доларів США
основного боргу, 2 239,95 прострочені
відсотки, 1 156,86 грн. пеня, 500 грн. штраф.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
(МФО: 351005, код ЄДРПОУ - 09807750, рахунок №
0113 для погашення заборгованості)
по 874 грн. 58 коп. сплаченого судового
збору та по 60 грн. сплачених витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, з кожного.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.