Справа № 461/2483/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/5707/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Іванової
О.О.,

з участю:
представника позивача - Хом»яка О.Г.,

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Галицького районного суду м.Львова від
16 квітня 2014 року у справі за позовом
приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «Інго
Україна» до публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто», ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів,-

в с т а
н о в и л а:

У березні 2014 року приватне акціонерне
товариство (далі-ПрАТ) «Акціонерна
страхова компанія «Інго Україна»
звернулась до суду з позовом, в якому
просила стягнути з публічного
акціонерного товариства (далі-ПАТ)
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» грошові кошти в сумі 8881
грн. 61 коп., а з ОСОБА_2 - грошові кошти в
сумі 2412 грн. 66 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що він, як страховик застрахованого
транспортного засобу потерпілого в
дорожньо-транспортній пригоді
(далі-ДТП) ОСОБА_3, на підставі договору
добровільного страхування виплатив
останньому вартість відновлювального
ремонту відповідно до висновку
експертного автотоварознавчого
дослідження в розмірі 11391 грн. 92 коп. У
зв»язку з цим вважає, що до нього
перейшло право вимагати в порядку
суброгації від відповідачів
відшкодування виплачених ним коштів, а
саме: від ПАТ «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто», як від
страховика забезпеченого
транспортного засобу винної в ДТП
особи, - у межах вартості
відновлювального ремонту пошкодженого
транспортного засобу з урахуванням
коефіцієнту зносу, та безпосередньо з
винної в ДТП особи - ОСОБА_2,
цивільно-правова відповідальність
якого застрахована в ПАТ «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто», -
решту суми.

Заочним рішенням Галицького районного
суду м.Львова від 16 квітня 2014 року позов
ПрАТ «Акціонерна страхова компанія
«Інго Україна» задоволено повністю.

Стягнуто у користь ПрАТ «Акціонерна
страхова компанія «Інго Україна» на
відшкодування страхової виплати з ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» грошові кошти в сумі 8881
грн. 61 коп., а з ОСОБА_2 - грошові кошти в
сумі 2412 грн. 66 коп. Стягнуто солідарно з
відповідачів у користь позивача судові
витрати в розмірі 229 грн. 41 коп.

Ухвалою Галицького районного суду
м.Львова від 22 липня 2014 року заяву
відповідача ОСОБА_2 про перегляд
заочного рішення суду залишено без
задоволення.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_2, просить його скасувати в
частині стягнення з нього грошових
коштів в сумі 2412 грн. 66 коп. та судового
збору у розмірі 229 грн. 41 коп. з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
згідно з полісом обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, його
цивільно-правова відповідальність
застрахована в ПАТ «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» з
лімітом відповідальності страховика
за шкоду, завдану майну третіх осіб, в
сумі 50 тисяч гривень, що повністю
покриває завдану потерпілому в ДТП
майнову шкоду на відновлення
транспортного засобу, а тому правових
підстав для стягнення з нього вказаних
вище грошових коштів немає. Крім того,
зазначає, що винна в ДТП особа повинна
відшкодувати майнову шкоду, яка
визначається з урахуванням
коефіцієнту зносу, а не відшкодовувати
потерпілому кошти за встановлення
нових запчастин. На думку апелянта, він
не повинен нести відповідальність за
ризики позивача, який згідно з
договором добровільного страхування
повинен виплатити страхувальнику
вартість відновлювального ремонту в
повному обсязі без урахування зносу
транспортного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта в підтримання апеляційної
скарги, заперечення сторони позивача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Судом встановлено, що з вини
відповідача ОСОБА_2, який керував
транспортним засобом марки HYUNDAI ACCENT з
реєстраційним номером НОМЕР_1, 04
листопада 2013 року сталась ДТП,
внаслідок якої було пошкоджено
транспортний засіб ОСОБА_3 марки HYUNDAI
TUCSON з реєстраційним номером НОМЕР_2
(а.с.7).

Відповідно до договору добровільного
страхування засобів наземного
транспорту, укладеного між ПрАТ
«Акціонерна страхова компанія «Інго
Україна» (страховиком) та ОСОБА_3
(страхувальником), останній
застрахував свій транспортний засіб,
зокрема, від пошкодження внаслідок ДТП
(а.с.8-10).

Згідно з полісом №АС/3852476
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, який був чинний на момент
скоєння ДТП (а.с.46), цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована в ПАТ «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто», ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну, становив 50 тисяч
гривень, франшиза - нуль гривень.

У відповідності до висновку
експертного автотоварознавчого
дослідження, складеного 18.11.2013 року на
замовлення ПрАТ «Акціонерна страхова
компанія «Інго Україна» (а.с.13-21),
вартість відновлювального ремонту, за
умови його проведення на СТО
офіційного дилера - ПАТ «Львів-Авто»,
автомобіля HYUNDAI TUCSON з реєстраційним
номером НОМЕР_2 на момент проведення
експертного огляду становила 11391 грн. 92
коп., а вартість відновлювального
ремонту, за умови його проведення на
СТО офіційного дилера - ПАТ
«Львів-Авто», з урахуванням значення
коефіцієнту фізичного зносу складових
цього автомобіля на момент проведення
експертного огляду становила 8881 грн. 66
коп.

Згідно страхового акту №106527 від 26.11.2013
року (а.с.22), страховик ПрАТ «Акціонерна
страхова компанія «Інго Україна»
визначив розмір страхового
відшкодування, який підлягав виплаті
страхувальнику ОСОБА_3, у розмірі 11294
грн. 34 коп., яке останній отримав згідно
з платіжним дорученням від 12.12.2013 року
(а.с.23).

У відповідності до ст.993 ЦК України, до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

У відповідності до ст.1166 ЦК України,
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.ст.22, 1192 ЦК України,
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, зокрема, витрат, які особа
зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки), має право на їх повне
відшкодування, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

У відповідності до роз»яснень Пленуму
Верховного Суду України, що містяться у
постанові від 27 березня 1992 року №6 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», у випадку стягнення на користь
потерпілого вартості пошкодженого
майна (при відшкодуванні збитків)
враховується зношеність пошкодженого
майна.

Розрахунок зношеності проводиться
відповідно до Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
та Фонду державного майна України від
24.11.2003 року №142/5/2092, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 24.11.2003
року за №1074/8395 (у редакції наказу від
24.07.2009 року №1335/5/1159).

Згідно зі ст.22 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті ДТП життю,
здоров»ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст.29 цього Закону, у
зв»язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються, зокрема,
витрати, пов»язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого в
порядку, встановленому законодавством.

У відповідності до ст.12 цього Закону,
страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи.

У відповідності до ст.1194 ЦК України,
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов»язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Враховуючи те, що згідно з наведеним
вище висновком експертного
автотоварознавчого дослідження,
вартість відновлювального ремонту
пошкодженого транспортного засобу з
урахуванням значення коефіцієнту
фізичного зносу складових цього
автомобіля (оскільки для відновлення
стану пошкодженого транспортного
засобу використовувалися нові
запчастини (складники)) становить 8881
грн. 66 коп., то саме ця сума в силу
названих вище положень закону є
матеріальним збитком, який підлягає
відшкодуванню потерпілому винною в ДТП
особою.

Таким чином, потерпілий мав право
вимагати від винної особи
відшкодування завданих йому
пошкодженням транспортного засобу в
ДТП збитків у розмірі 8881 грн. 66 коп.

Оскільки на момент вчинення ОСОБА_2 ДТП
його цивільно-правова
відповідальність була застрахована в
ПАТ «Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» і завдана потерпілому
шкода не перевищувала ліміту
відповідальності страховика, а
франшиза за договором обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власника
забезпеченого транспортного засобу
становила нуль гривень, - суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що майнова шкода у розмірі 8881
грн. 66 коп. підлягає стягненню саме з
відповідача ПАТ «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто».

При цьому, висновок суду про те, що
решта суми - 2412 грн.66 коп. від
виплаченого позивачем страхового
відшкодування підлягає стягненню з
відповідача ОСОБА_2, є неправильним,
оскільки суперечить наведеним вище
нормам матеріального закону щодо
визначення розміру матеріального
збитку, на відшкодування якого мав
право потерпілий, і, відповідно,
позивач в порядку суброгації за
рахунок винної в ДТП особи.

Той факт, що позивачем було виплачено
потерпілому суму страхового
відшкодування без урахування
коефіцієнту зносу, не є підставою для
стягнення цієї суми з відповідача
ОСОБА_2, оскільки обов»язок виплатити
потерпілому вартість відновлювального
ремонту пошкодженого транспортного
засобу без урахування коефіцієнту
зносу лежить на позивачеві відповідно
до умов договору добровільного
страхування (п.2), яким передбачено, що
виплата страхового відшкодування
страховиком у випадку настання
страхового випадку здійснюється без
вирахування зносу на деталі та вузли,
що підлягають заміні в ході
відновлювального ремонту
транспортного засобу.

Це узгоджується також з нормою ст.9
Закону України «Про страхування»,
відповідно до якої, розмір страхової
суми та (або) розмір страхових виплат
визначаються за домовленістю між
страховиком та страхувальником під час
укладення договору страхування або у
випадках, передбачених чинним
законодавством.

Таким чином, з урахуванням наведених
вище мотивів, правових підстав для
стягнення з відповідача ОСОБА_2 у
користь позивача грошових коштів у
сумі 2412 грн.66 коп. немає, а тому
оскаржуване рішення в цій частині
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні вимоги позивача про
стягнення у його користь з відповідача
ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 2412 грн.66
коп.

У зв»язку з цим, підлягає скасуванню
рішення суду першої інстанції і в
частині стягнення з відповідача ОСОБА_2
судового збору у розмірі 229 грн. 41 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 313,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду
м.Львова від 16 квітня 2014 року в частині
задоволення вимоги приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «Інго Україна» до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у
розмірі 2412 гривень 66 копійок та
судового збору в розмірі 229 гривень 41
копійок скасувати і ухвалити в цій
частині нове рішення, яким відмовити
приватному акціонерному товариству
«Акціонерна страхова компанія «Інго
Україна» у задоволенні цієї вимоги.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:
Бойко С.М.

Судді:
Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.