Справа № 163/2205/14-ц
Провадження № 2/163/299/14
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
Любомльський районний суд Волинської
головуючого судді - Мосієвича І.В.,
при секретарі Костюк Р.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення
додаткового рішення,-
Рішенням Любомльського районного
суду від 02.10.2014 року позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, про стягнення з відповідача
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей в частці від заробітку (доходу)
частково задоволено, а саме: стягнути з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1,
жителя АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_1
РНОКПП: НОМЕР_2 на утримання синів
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти в розмірі 1/3
частки від заробітку (доходу)
відповідача щомісячно, до досягнення
найстаршою дитиною повноліття,
починаючи з 15 серпня 2014 року.

06 жовтня 2014 року представник позивачки
звернувся до суду із заявою про
ухвалення додаткового рішення по даній
справі для вирішення питання, щодо
позовної вимоги про стягнення
аліментів у розмірі не менше 30%
прожиткового мінімуму на кожну дитину
відповідного віку починаючи з дня
подання позову до досягнення дітьми
повноліття.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
були повідомлені в установленому
законом порядку, тому судове засідання
проводиться без повної фіксації
судового процесу за допомогою
технічних засобів фіксації, відповідно
до положень ст. 197 ЦПК України.

Суд проаналізував матеріали справи,
дослідив письмові докази, дійшов
наступного висновку.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК
України, суд, що ухвалив рішення, може
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, чи з власної ініціативи
ухвалити додаткове рішення, якщо
стосовно якої-небудь позовної вимоги, з
приводу якої сторони подавали докази і
давали пояснення, не ухвалено рішення.

Згідно п. 3 ст. 220 ЦПК України суд
ухвалює додаткове рішення після
розгляду питання в судовому засіданні
з повідомленням сторін. Їх присутність
не є обов'язковою.

Судом встановлено, що при винесенні
рішення від 02.10.2014 року за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з
відповідача аліментів на утримання
неповнолітніх дітей, не вирішено
питання щодо позовної вимоги про
стягнення аліментів у розмірі не менше
30% прожиткового мінімуму на кожну
дитину відповідного віку.

Згідно з ст. 182 СК України мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Виходячи з викладеного, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
винесення додаткового рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 182, 183 СК України ст.. 197, 220 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Доповнити другий абзац резолютивної
частини рішення Любомльського
районного суду від 02.10.2014 року, згідно
якого позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення з відповідача аліментів на
утримання неповнолітніх дітей в частці
від заробітку (доходу), задоволено
частково, після слів «в розмірі 1/3
частки від заробітку (доходу)»
наступним «але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму на кожну дитину
відповідного віку».

Рішення суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
протягом десяти днів з дня його
проголошення апеляційної скарги, а
уразі якщо рішення було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Головуючий: суддя
І.В. Мосієвич