Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2328/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Бугайченко Т. А.
Доповідач Франко В. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

28.10.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:
головуючого: Франко
В.А.

суддів: Чельник О.І., Фомічов
С.Є.

з участю секретаря:
Пономаренко А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 20
січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: відділ
державної виконавчої служби
Маловисківського РУЮ Кіровоградської
області про стягнення неустойки (пені)
за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
рішенням Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 26.11.2010
року відповідач був визнаний батьком
їхньої спільної доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно цього ж рішення з
відповідача стягнуто аліменти на
утримання доньки в розмірі 250 грн.
щомісячно, починаючи з 12.10.2010 року і до
досягнення донькою повноліття.

На підставі рішення суду було видано
виконавчий лист, який знаходиться на
виконанні ВДВС Маловисківського РУЮ.

Відповідач ухилявся від сплати
аліментів, у зв'язку з цим виникла
заборгованість по сплаті аліментів,
яка відповідно до розрахунку
державного виконавця станом на 01.11.2013
року складає 4447 грн. Розмір неустойки
(пені) за прострочення сплати аліментів
за період з жовтня 2010 року по листопад
2013 року становить 29 628,50 грн.

Вважала, що заборгованість по
аліментам виникла з вини відповідача,
оскільки він має роботу та про
обов'язок сплачувати аліменти на
утримання доньки знав. Тому вимушена
звернутись до суду за захистом своїх
прав.

Рішенням Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 20
січня 2014 року позов задоволено та
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 29
628,50 грн. неустойки (пені ) за
прострочення сплати аліментів, а також
стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 296,29 грн. 29 коп.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Зокрема зазначає, що від сплати
аліментів не ухилявся а навпаки
здійснив переплату по аліментам,
доказом чого є наданні квитанції та
здійснений розрахунок в апеляційній
скарзі. Державний виконавець видав
йому постанову від. 16.10.2013 року про
відсутність заборгованості по
аліментам. Проте суд, стягуючи пеню по
аліментам, послався в своєму рішенні на
арифметичну помилку державного
виконавця при винесенні
вищезазначеної постанови та зазначив,
що „відповідач ухиляється від
виконання батьківських обов'язків з
утримання дитини та аліменти не
сплачує.

Справа вже була предметом розгляду
судами апеляційної та касаційної
інстанції.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної
скарги та додали також, що відповідач
не ухилявся від сплати аліментів. Були
часи, коли в нього не було можливості
заплатити аліменти за якийсь період
із-за хвороби чи з інших поважних
причин, оскільки відповідач не працює,
проте наступного разу він перечислив
гроші і навіть по декілька разів на
місяць, що свідчить надані суду чеки ,
що заперечує його ухилення від сплати
аліментів. Проте суд першої інстанції
не дав оцінку тим банківським чекам

ОСОБА_2 зокрема пояснив, що всі чеки по
перерахуванню аліментів він надавав
державному виконавцю, і був певний, що
заборгованості немає, проте чому
державний виконавець не зарахував
сплату аліментів по усім чекам йому не
відомо. При розгляді справи перший раз
апеляційною інстанцією просив
стягнути пеню частково з тих підстав,
що дійсно допускав несвоєчасну сплату
по аліментам з різних об'єктивних
причин, оскільки постійної роботи не
має, сплачував аліменти по декільком
виконавчим листам у тому числі і на
утримання позивача, проте ухилення від
сплати аліментів не було, визнає, що
аліменти сплачував не постійно і
повинен сплатити пеню але не в такому
розмірі. Просить це також взяти до
уваги і з врахуванням всіх обставин
зменшити пеню, оскільки визнає, що
аліменти сплачував не регулярно.

Позивач та представник Відділу
державної виконавчої служби
Маловисківського районного управління
юстиції в судове засідання не
з'явились. Про розгляд справи належним
чином повідомлені згідно зворотних
повідомлень

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги та
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Колегією суддів встановлено, що
сторони не перебували між собою у
шлюбі.

Рішенням Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 26.11.2010
року відповідача було визнано батьком
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Цим же рішенням з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 було стягнуто кошти (аліменти)
на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 250,
00 грн. щомісячно, починаючи з 12.10.2010
року і до повноліття доньки, а також
було стягнуто і на утримання самої
ОСОБА_3 щомісячно, починаючи з 12.10.2010
року і до досягнення донькою трьох
років. Рішення суду не оскаржувалось та
набрало законної сили 6.12.2010 року (а.с.
12).

Постанова про відкриття виконавчого
провадження на підставі виконавчого
листа №2-1828 від 26.11.2010 року винесена
державним виконавцем 3.12.2010 року та
направлена відповідачу 7.12.2010 року (а.с.38
і звор. стор).

Згідно розрахунку заборгованості по
сплаті аліментів станом на 1.09.2013 року
заборгованість складає 1410 грн.(а.с.40
звор.стор).

Згідно постанови державного виконавця
про звільнення майна боржника з-під
арешту від 16.10.2013 року встановлено, що
боржником борг сплачено в повному
обсязі.(а.с.41).

Згідно наданого розрахунку
заборгованості стягнення з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_3 аліментів станом на
1.11.2013 року загальна сума
заборгованості становить 4447 грн.(а.с.8).

Суд першої інстанції зазначив в
рішенні, що з часу ухвалення рішення
про стягнення аліментів відповідач не
своєчасно або не в повному розмірі
сплачував аліменти на утримання
доньки, внаслідок чого утворилась
заборгованість по аліментам. Зокрема,
станом на 01.листопада 2013 року
заборгованість по аліментам становила
4447 грн. за період з 12 жовтня 2010 року та 31
жовтня 2013 року. Відповідач був
обізнаний про свій обов'язок
сплачувати аліменти й періодично
сплачував аліменти протягом 2011-2013
років (а.с. 8,35-37).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову та стягненню пені за
прострочення аліментів в сумі 29 628 суд
першої інстанції послався на
доведеність вини відповідача у
простроченні сплати аліментів, на
підставі розрахунку заборгованості в
сумі 4447 грн. і дійшов висновку, що
відповідач ухиляється від виконання
батьківських обов'язків з утримання
дитини, аліменти не сплачує а тому з
нього необхідно стягнути неустойку, а
відповідач у свою чергу не довів
відсутність вини у простроченні сплати
аліментів.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції погодитися неможна,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

З наданих чеків які містяться на а.с.59-78
і в апеляційній скарзі зазначено по
хронології платежу аліментів суми та №
чеків, які долучені до матеріалів
справи вбачається, що позивач
сплачував аліменти навіть по два - три
платежі на місяць, що суперечить
висновку суд про те, що відповідач
ухиляється від сплати аліментів.

З прослуханого диску судового
засідання першої інстанції від 20.01.2014
року по даній справі(а.с.52) встановлено,
що представник позивача неодноразово
наголошував та просив врахувати при
винесенні рішення, ті обставини, що
відповідач сплачував аліменти по
декільком виконавчим листам, зокрема і
на матір дитини до досягнення дитини
трирічного віку, постійної роботи не
має, а тому не завжди мав можливість
сплачувати аліменти щомісяця, проте за
наявності грошей гасив борг та
перераховував аліменти по декілька
разів на місяць. Тому звертався до
державного виконавця про надання
розрахунку заборгованості.

Також заперечував заборгованість у
відповідача по сплаті аліментів, та
зазначив, що відповідач коли довідався
про борг в 1410 грн. то одразу ж його
погасив, про що свідчить постанова
державного виконавця від 16.10.2013 року,
якою встановлено, що боржником борг
сплачено у повному обсязі.(а.с.40 звор.
стор ,41).

В суді першої інстанції державний
виконавець зазначила, що була допущена
помилка в обрахунку заборгованості по
аліментам і відповідачу була озвучена
сума заборгованості 1410 грн, які
відповідач сплатив, і тому винесла
постанову про відсутність
заборгованості.

21.11.2014 року, коли з'явилась позивач за
розрахунком заборгованості по сплаті
аліментів то при перерахунку було
зазначено заборгованість в сумі 4447 грн.

Про суму боргу в 4447 грн., позивачу було
повідомлено в телефонному режимі 18.12.2013
року. Не визнаючи вини державного
виконавця у допущеній помилці по
нарахуванню сплати заборгованості по
аліментам, зазначила, що відповідач
повинен був знати про суму боргу по
аліментам.

Статтею 196 Сімейного кодексу України
встановлено, що при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

За положеннями Сімейного кодексу
України аліменти призначаються та
повинні сплачуватися щомісячно,
неустойка нараховується на щомісячну
заборгованість від суми несплачених
аліментів за кожен день за весь час
прострочення по день добровільного
погашення боргу або на момент
стягнення. Пеня за один місяць
прострочення сплати аліментів
становить 1% від простроченої суми
аліментного платежу за місяць та
загальної кількості днів прострочення.
Загальний розмір пені за прострочення
сплати аліментів є сумою пені,
нарахованої за кожен місяць періоду, у
якому було допущено прострочення
сплати аліментів.

Оскільки згідно з положеннями
Сімейного кодексу України аліменти
призначаються та виплачуються
(стягуються) щомісяця, неустойка
нараховується на щомісячну
заборгованість від суми несплачених
аліментів за кожен день за весь час
прострочення по день добровільного
погашення боргу або на момент
стягнення.

Колегією суддів робився запит для
направлення оригіналу виконавчого
провадження для огляду а також
викликались повторно позивач та
представник третьої особи - державний
виконавець, які в судове засідання не
з'явились.

Колегії суддів було надіслано копію
виконавчого провадження, в якому
відсутня значна кількість чеків, копії
яких відповідач додав до апеляційної
скарги як на підтвердження сплати
аліментів та на які посилався у
судовому засіданні першої інстанції,
проте судом ця обставина була залишена
поза увагою та не було дано цьому
оцінки.

Матеріали справи містять заперечення
державного виконавця де зазначено, що
згідно розрахунку боржником взагалі не
сплачувались кошти протягом значних
періодів: з 01.07.2011 року по 01.12.2011. року, з
01.01.2012 року по 1.06.2012 року, з 01.01.2013 року по
01.05.2013 року. Окрім того, кошти не
сплачувались і за окремі місяці, а саме
лютий, березень, 2011 року, липень,
жовтень, листопад 2012 року, червень,
вересень, листопад 2013 року.
Зазначається, що поданою скаргою
відповідач намагається уникнути
цивільної відповідальності та
перекласти вину на інших осіб, у тому
числі і на державного
виконавця.(а.с.105-106).

Проте колегія суддів погодитись з
такими доводами не може. Так з наданих
чеків до апеляційної скарги,
встановлено, що відповідачем
сплачувались аліменти 22.07.2011року в сумі
300 грн. ( чек № 038 ( зазначаються останні
цифри) (а.с.60), ; 28.10.2011 року в сумі 450 грн.
(чек № 841)(а.с.65); 13.02.2012 року - сума 200 грн.
(чек №654) (а.с.68); 01.02.2013 року - 150 грн. ( чек
№529) (а.с76), 11.03.2013 - 200 грн (чек №007)(а.с.73),
19.03- 200 грн-(чек № 933) (а.с.76).

10.07.2012 року- перераховано 300 грн. (чек №
944) (а.с.72); 02.10.2012 року-200 грн.( чек№218)
(а.с.72) ; 1.11.2012 - 200 грн. ( чек№554) (а.с.69),;
19.11.2012 року- 200 грн. (чек 032); 27.11.2012 року - 200
грн ( чек№ 441) (а.с.70).

10.06.13.року- 200 грн. (чек№923) ;18.06.2013 року- 200
грн. (чек№327) (а. с.75),; 28.06.2013 - 200 грн (чек №
302) (а.с.78);

В пункті 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України роз'яснено, що
передбачена статтею 196 Сімейного
кодексу України відповідальність
платника аліментів за прострочення їх
сплати у виді неустойки (пені) настає
лише за наявності вини цієї особи. На
платника аліментів не можна покладати
таку відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням аліментів
банками. В інших випадках стягується
неустойка за весь час прострочення
сплати аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст.196 СК України
розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Колегія суддів, дійшла висновку, що
відповідач від сплати аліментів не
ухилявся, проте сплачував їх не
регулярно, оскільки не має постійної
роботи, а відтак і постійного
заробітку, аліменти сплачував по
декільком виконавчим листам, зокрема і
на позивачку-матір дитини, з якою в
шлюбі не перебував, а також помилковим
розрахунком державного виконавця
відповідача було введено в оману
стосовно заборгованості по сплаті
аліментів.

З копій наданих чеків станом на 4.03.2014
рік свідчить, що відповідач погасив
заборгованість в сумі 4447 грн.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що є підстави для
зменшення неустойки з урахуванням
матеріального стану платника
аліментів до 4 000 грн.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 20
січня 2014 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 4000, 00
гривень неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 121, 80 гривень.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: