Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4353/14р.
Головуючий у 1-й інстанції
Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова
О.З.,

Воробйової
І.А.,

при секретарі Бабенко
Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Дружківського міського суду
Донецької області від 28 липня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

В позові зазначала, що в 2003 році вона з
чоловіком ОСОБА_5 придбали автомобіль
марки "OPEL KADETT", 1991 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Автомобіль
зареєстрований за нею. 24 квітня 2014 року
вони домовилися з ОСОБА_4 про
проведення ремонтно-зварювальних
робіт в автомобілі і для цього залишили
належний їм автомобіль в боксі
відповідача, який розташований на
території гаражного автокооперативу
"Сігнал" по вулиці Дружби в місті
Дружківці. 29 квітня 2014 року з вини
ОСОБА_4, який порушив правила пожежної
безпеки при приведенні
електрозварювальних робіт, сталася
пожежа і автомобіль було знищено. Також
в результаті пожежі було знищено
посвідчення водія та свідоцтво про
реєстрацію автомобіля, які на час
пожежі знаходилися в салоні
автомобіля. З вини ОСОБА_4 їй була
спричинена матеріальна шкода в сумі 28000
грн., яка складається з ринкової ціни на
автомобіль "OPEL KADETT" 1991 року випуску.
Також вважає, що крім матеріальної
шкоди їй спричинена і моральна шкода,
оскільки автомобіль після пожежі
відновленню не підлягає. Були порушені
її нормальні життєві зв'язки, бо вони не
могли користуватися автомобілем в
побутових цілях. Грошових коштів на
придбання іншого транспортного засобу
у них немає. Крім того, вона несе
додаткові витрати для зняття з обліку
знищеного автомобіля, за отримання
нового посвідчення водія. Також нею
було сплачено 500 грн. за евакуатор, але
квитанцію про сплату цієї послуги вона
не брала. Посилаючись на викладене
просила суд стягнути з ОСОБА_4 на її
користь матеріальну шкоду в сумі 28000
грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн.,
витрати на правову допомогу в сумі 300
грн., витрати по сплаті судового збору в
сумі 523,60 грн.

Рішенням Дружківського міського суду
Донецької області від 28 липня 2014 року у
задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на незаконність, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справ,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким її позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем надані заперечення на
апеляційну скаргу, в яких він вважає
доводи апеляційної скарги
безпідставними і просить залишити
рішення без змін.

Відповідно до розпорядження ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну
територіальної підсудності судових
справ у відповідності до Закону
України «Про здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції», підсудність даної справи
визначено апеляційному суду
Запорізької області.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення апелянта
ОСОБА_3 та її представника адвоката
ОСОБА_6, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін. Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини та відповідні
правовідносини.

За позивачем зареєстровано автомобіль
"OPEL KADETT", 1991 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

З 24 квітня 2014 року відповідач ОСОБА_4 у
своєму гаражі проводив
ремонтно-зварювальні роботи
автомобілю.

29 квітня 2014 року внаслідок
порушення правил пожежної безпеки при
проведенні ремонтно-зварювальних
робіт ОСОБА_4 вказаний автомобіль
згорів.

Під час апеляційного розгляду
встановлено, що суд першої інстанції з
дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК
України належно оцінив надані
сторонами докази, виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про відмову у задоволенні
позову.

Рішення суду відповідає ст. 16 ЦК
України, ст.ст. 10 та 60 ЦПК України,
згідно яких, звертаючись до суду,
позивач за власним розсудом обирає
спосіб захисту права, яке вважає
порушеним та зобов'язаний довести
обставини, на які посилається, правову
та фактичну підставу своїх вимог.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до частини першої статті 1166
ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно загальних засад вирішення
питань про відшкодування матеріальної
шкоди та у відповідності до ч. 1 ст. 1166
ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленумом Верховного Суду України у
пункті 2 постанови від 27 березня 1992 № 6
«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» роз'яснено, що
шкода підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Цих складових не встановлено під час
розгляду справи у суді першої
інстанції.

А саме, не встановлено обсягу
заподіяної матеріальної шкоди.

Позивачем надані в якості доказів акт
про пожежу, де є відмітка про прямі
збитки від пожежі у сумі 28000грн. та
побічні збитки 61000грн., висновок
дільничного інспектора міліції
Дружковського МВ ГУМВС України у
Донецькій області про відсутність
ознак кримінального правопорушення у
факті пожежі та загоряння автомобіля
"OPEL KADETT" та рекомендовано звернутися
до суду з питань відшкодування
матеріальної шкоди, роздруківки з
комп'ютерних програм, які стосуються
запропонованих до продажу аналогічних
автомобілів з пропозиціями продавців
щодо цін їх автомобілів.

Згідно ст. ст. 57-59, 64 ЦПК України, за
якими доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування,
одержані з дотриманням встановленого
законом порядку, а письмовими доказами
є будь-які документи, акти, довідки, що
містять відомості про обставини, які
мають значення для справи.

Надані позивачем докази доводять
протиправність дій відповідача, факт
спричинення шкоди, наявність
причинного зв'язку між діями
відповідача та спричиненою шкодою.
Проте, надані позивачем у суді першої
інстанції вищенаведені докази не
доводять обсягу спричиненої
матеріальної шкоди, що суд першої
інстанції правильно вказав у своєму
рішенні і дійшов правильного висновку
про неможливість задоволення позовних
вимог про відшкодування матеріальної
шкоди.

При цьому, у оскарженому рішення суд
дав оцінку тій обставині, що ним у
порядку ст. 10 ЦПК України роз'яснено
про необхідність надання доказів.
Проте, сторони наполягали на тому, що
інших доказів надати не бажають і
вважають, що усі необхідні докази у
справі є.

Вказані обставини були визнані
апелянтом під час розгляду справи у
засіданні апеляційного суду.

Суд обґрунтовано ухвалив рішення на
підставі наданих йому доказів.

У засіданні апеляційного суду апелянт
заявила клопотання про долучення до
матеріалів справи висновку від 10.08.2014р.
експертного автотоварознавчого
дослідження вказаного автомобілю, за
яким матеріальна шкода становить
21662грн.

Колегія суддів відмовила у задоволенні
цього клопотання ухвалою на місці,
виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст. 304 ЦПК України
апеляційний суд певним чином
обмежений в питанні дослідження нових
доказів при апеляційному розгляді
справи. А саме, він діє за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, але з винятками
і доповненнями встановленими ЦПК. Так,
апеляційний суд досліджує ті докази,
які судом першої інстанції були
досліджені з порушенням встановленого
порядку або в дослідженні яких було
неправомірно відмовлено, а також нові
докази, неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Проте, у даному випадку нові докази
набуто після ухвалення рішення суду, за
наслідками судового розгляду, коди
позивачу було відмовлено і вона з
рішення зрозуміла, що обсяг
матеріальної шкоди має бути доведений
певними належними та допустимими
доказами.

Дане клопотання суперечить не тільки
вказаним нормам процесуального права,
а й ст. 131 ЦПК України, якою визначено
обов'язок сторін подати докази до
початку розгляду справи по суті.

Такий висновок колегії суддів
відповідає роз'ясненням п.14 постанови
Пленуму Верховного Суду України №12 від
24.10.2008р. «Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку».У постанові роз'яснено:
дослідження нових доказів провадиться,
зокрема, у таких випадках: якщо докази
існували на час розгляду справи судом
першої інстанції, але особа, яка їх
подає до апеляційного суду, з поважних
причин не знала й не могла знати про їх
існування; докази існували на час
розгляду справи в суді першої
інстанції і учасник процесу знав про
них, однак з об'єктивних причин не міг
подати їх до суду; додаткові докази, які
витребовувалися раніше, з'явилися
після ухвалення рішення судом першої
інстанції; суд першої інстанції
неправомірно виключив із судового
розгляду подані учасником процесу
докази, що могли мати значення для
вирішення справи; суд першої інстанції
необґрунтовано відмовив учаснику
процесу в дослідженні доказів, що могли
мати значення для вирішення справи
(необґрунтовано відмовив у призначенні
експертизи, витребуванні доказів, якщо
їх подання до суду для нього становило
певні труднощі тощо); наявні інші
поважні причини для їх неподання до
суду першої інстанції у випадку
відсутності умислу чи недбалості
особи, яка їх подає, або вони не
досліджені судом унаслідок інших
процесуальних порушень.

Жодної з вказаних обставин не існує у
даній справі.

Слід дати оцінку і тій обставині, що
наведені апелянтом доводи, пов'язані з
висновком оцінки автомобіля, виходять
за межі заявлених нею позовних вимог, а
також виходять за межі доводів
апеляційної скарги.

Апелянт у порушення ст. 27 ЦПК України
щодо добросовісного здійснення своїх
процесуальних прав та виконання
процесуальних обов'язків, намагалася з
порушенням встановлених ст. 300 ЦПК
України строків, подати до
апеляційного суду змінену апеляційну
скаргу, яка ухвалою від 26.09.2014р. була
повернута апелянту з урахуванням вимог
ст. 300 ЦПК України та роз'яснень п. 11
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24.10.2008 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку» право на
доповнення чи зміну апеляційної скарги
може бути реалізовано лише протягом
строку на апеляційне оскарження.
Стаття 300 ЦПК України не надає
апеляційному суду права вирішувати
питання про поновлення пропущеного
строку на внесення змін чи доповнень до
апеляційної скарги, тому відповідні
заяви, подані після визначеного
законом строку, не повинні прийматися
до розгляду, а повертаються заявникові
ухвалою судді-доповідача.

Доводи апеляційної скарги, за якою
відкрите апеляційне провадження,
стосуються порушення правил пожежної
безпеки відповідачем, що не ставиться
під сумнів, так як підтверджено таким
належним доказом як акт про пожежу.
Відповідно, ці доводи не можуть
спростувати висновки рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про
доведення розміру спричиненої
матеріальної шкоди у сумі 28000грн. актом
про пожежу, висновком органів міліції
про відсутність підстав для порушення
кримінального провадження,
показаннями свідків спростовані під
час апеляційного розгляду справи з
підстав, наведених вище у цій ухвалі.

Доводи апеляційної скарги про
неправильність незастосування судом
першої інстанції ст. 1187 ЦК України не
можуть спростувати висновки рішення,
оскільки суд відмовив у задоволенні
позову зокрема з підстав недоведеності
обсягу спричиненої матеріальної шкоди,
а не з підстав цієї норми матеріального
права.

Доводи апеляційної скарги про
порушення норм матеріального права при
відмові у задоволенні позовних вимог
про відшкодування моральної шкоди не
знайшли свого підтвердження, оскільки,
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про відшкодування матеріальної
шкоди, суд першої інстанції правильно
зазначив, що вимоги про відшкодування
моральної шкоди, стягнення витрат на
правову допомогу та витрат з оплати
судового збору є похідними від
вирішення вимог про відшкодування
матеріальної шкоди, які не підлягають
задоволенню, а тому відсутні підстави
для задоволення решти вказаних
позовних вимог.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дружківського міського суду
Донецької області від 28 липня 2014 року у
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: