Номер провадження: 22-ц/785/5018/14
Головуючий у першій інстанції Рева С.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого-Гірняк Л.А.

Суддів- Заїкін А.П., Доценко Л.І.

За участю секретаря: Решетник М.С.

Розглянула у відкритому судовому
засіданні м. Одесі апеляційну скаргу
представика ОСОБА_5 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
25.03.2014 року по справі за позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_5

-про вселення та зобовязання не
чинити перешкод у користуванні
житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л
А:

25.11.2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовними вимогами в котрих
просив суд вселити його в будинок
АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_5 не
перешкоджати йому в користуванні
будинком АДРЕСА_1. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що в 1994 році був
зареєстрований в спірному будинку, як
онук бабусі ОСОБА_7., де постійно
проживав. З 23 січня 2005 року по 24 жовтня
2006 року він відбував покарання в місцях
позбавлення волі. Після смерті бабусі 22
березня 2006 року в спірний будинок
поселилась відповідачка, а після його
звільнення не може поселитись в
спірне помешкання так як відповідачка
чинить йому перешкоди.

Рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 25 березня 2014 року
позовні вимоги задоволені. Зобов'язано
ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_6 у
користуванні будинком АДРЕСА_1. Суд
вселив ОСОБА_6 в будинок АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового, про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема посилається на те, що позивач
до квартири НОМЕР_1 не має ніякого
відношення, так як не набув на неї право
користування.

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, яка доповіла зміст
рішення, вислухавши пояснення сторін,
що з'явились, перевіривши доводи
апеляційної скарги, межі, в яких
повинні проводитися перевірка рішення,
встановлюватися обставини і
досліджуватися докази вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню за наступних підстав;

За правилами ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лив формальних міркувань.

Задовольняючи заявлені вимоги
районний суд виходив з того, що ОСОБА_6
має право проживання в цьому будинку
так як зареєстрований ньому у
встановленому законом порядку та
виходячи з того, що відповідачка
чинить йому перешкоди та перешкоджає в
проживанні.

Судова колегія погоджується з
таким судженням суду першої інстанції
з наступних підстав.

Стаття 47 Конституції України
гарантує кожному право на житло.
Держава створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду.

Громадянам, які потребують
соціального захисту, житло надається
державою та органами місцевого
самоврядування безоплатно або за
доступну для них плату відповідно до
закону.

Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі зако ну за рішенням суду.

Матеріалами справи встановлено,
сторонами не спростовується, що
позивач з 03червня 1994 року по
теперішній час зареєстрований АДРЕСА_1,
де раніше проживала його
бабуся-ОСОБА_7(а.с.5)

Відповідно до довідки про
звільнення прямує до місця проживання
відповідно реєстрації(а.с.7)

Після смерті ОСОБА_7, в спірне
помешкання поселилась її донька
ОСОБА_5 та 26.08.2008 року звернулась до
суду з позовними вимогами до Одеської
міської ради про визнання пава
власності на кв. 5 будинку АДРЕСА_1 та
рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 27.04.2010 року її позовні вимоги
задоволені.

Рішенням апеляційного суду
Одеської області від 26.02.2014 року
апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволена ,
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 27 квітня 2010 року скасовано та
в позові ОСОБА_8 до Одеської міської
ради про визнання права
власності-відмовлено.(а.с.33-38).

Як вбачається з зазначеного
рішення, предметом спору стала
квартира НОМЕР_1, за зазначеною адресою,
де раніше проживала матір( бабуся)
сторін-ОСОБА_7

Як вбачається з відповіді КП «БТІ
та РОН» Одеської міської ради станом
на 31.12.2012 року по АДРЕСА_1
зареєстрований багатоквартирний
житловий будинок в тому числі і
квартира за НОМЕР_1 (а.с.81)

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення. Повнолітні
члени сім'ї несуть солідарну з наймачем
майнову відповідальність за
зобов'язаннями, що випливають із
зазначеного договору. До членів сім'ї
наймача належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач
вправі в установленому порядку за
письмовою згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. У такому випадку особи, що
вселилися в жиле приміщення як члени
сім'ї наймача, набувають рівного з
іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України, вирішуючи
спори про право користування жилим
приміщенням осіб, які вселилися до
наймача, суд повинен з'ясувати, чи
дотриманий встановлений порядок при їх
вселенні, зокрема: чи була письмова
згода на це всіх членів сім'ї наймача,
чи приписані вони в даному жилому
приміщенні, чи було це приміщення
постійним місцем їх проживання, чи вели
вони з наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлювався угодою між цими особами,
наймачем і членами сім'ї, що проживають
з ним, певний порядок користування
жилим приміщенням.

Отже, у осіб, які вселилися до
наймача, виникають усі права й
обов'язки за договором найму жилого
приміщення, якщо особи постійно
проживали разом із наймачем і вели з
ним спільне господарство та були
визнані членами сім'ї наймача (чч. 1, 2 ст.
64 ЖК УРСР)

За таких обставин, позивач,
котрий вселився до ОСОБА_7 ,як член
сім»ї, набув рівного права
користування жилим приміщенням, так як
з ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням (ст. 65
ЖК УРСР).

Разом з тим, ст.71 ЖК закріплює
вичерпний перелік випадків, за
наявності яких за відсутнім наймачем
або членами його сім'ї зберігається
житло більше 6 місяців, в тому числі п.7
передбачено: взяття під варту або
засудження до арешту, обмеження волі,
позбавлення волі на певний строк чи
довічне позбавлення волі - протягом
усього часу перебування під вартою або
відбування покарання, якщо в цьому
будинку, квартирі (їх частині)
залишилися проживати інші члени сім'ї.

Виходячи з того, що позивач
вселився в спірне помешкання як член
сім»ї ОСОБА_7, та на час його
відсутності, за ним збереглося житло,
районний суд прийшов до правильного
висновку про задоволення його позовних
вимог.

Доводи апеляційної скарги про те,
що відповідачка не чинить йому
перешкод в користуванні будинком,
спростовуються матеріалами справи, так
як саме квартира НОМЕР_1, де проживала
ОСОБА_7, та до котрої вселився позивач,
як її онук та член її родини є предметом
спору між сторонами.

Посилання на те, що в реєстрації
не зазначена квартира в котрій
проживав позивач не може бути
підставою для відмови в заявлених
вимогах так як ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі зако ну за рішенням суду, а
сам по собі факт відсутності
зазначеної квартири за місцем
проживання не спростовує того факту, що
позщивач вселився та проживав за
місцем проживання своєї бабусі.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції також
не спростовують, та не містять правових
підстав, передбачених ст.309 ЦПК України,
для скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про відмову в заявлених позовних
вимогах.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 317,319 ЦПК
України судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представика
ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Київського районного
суду м. Одеси від 25.03.2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена на протязі 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя -
Л.А.Гірняк

Судді- А.П.Заїкін

Л.І.Доценко