Справа №2/489/236/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 р. Ленінський районний суд
м. Миколаєва в складі: головуючого -
судді Губницького Д.Г., при секретарі
Наумкіній І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
земельного сервітуту, треті особи без
самостійних вимог Управління
земельних ресурсів Миколаївської
міської ради, Управління
Держземагенства у Миколаївському
районі Миколаївської області,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 р. ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом про встановлення їй
безстрокового безоплатного сервітуту
на користування земельною ділянкою, що
належить відповідачці з правом проходу
нею до стіни належного їй житлового
будинку. Зазначила що є власником
земельної ділянки із розташованим на
неї житловим будинком по АДРЕСА_1. Стіна
її будинку літ. «А» знаходиться на межі
із земельною ділянкою відповідачки за
адресою АДРЕСА_2, проведення ремонту та
обслуговування стіни належного їй
житлового будинку можливе лише зі
сторони будинку відповідачки шляхом
проходу через земельну ділянку
останньої, але їй відмовляють в цьому
через неприязні відносини, що склалися.

Надалі конкретизували вимоги - просили
встановити такий сервітут з правом
проходу по земельній ділянці
відповідачки до кінця зовнішньої стіни
її житлового будинку по АДРЕСА_1
довжиною 7 м. та зовнішньої стіни
коридору літ. «а» довжиною 2,38 м. (а.с.78)

В судовому засіданні позивачка з
представником позовні вимоги уточнили.
Просили позов задовольнити відповідно
до 1 варіанту висновку судової
будівельно - технічно експертизи з
наданням доступу 3 рази на рік (весною,
влітку, восени) тривалістю по 5 робочих
днів в сезон з 9:00 і до 18:00 год. для
обслуговування, ремонту стіни та
вимощення будинку на земельну ділянку
відповідачки і правом проходу до стіни
будинку. Представник позивача пояснив,
що проведення ремонтних робіт та
обслуговування стіни, а саме:
штукатурка, побілка та можливе в
подальшому утеплення стіни не
потребуватиме встановлення
будівельних риштувань та складування
будівельних матеріалів на земельній
ділянці відповідачки, а безоплатність
сервітуту виходе з мінімального
розмірі пенсії, що отримує позивачка.

Представники відповідача проти
задоволення позову заперечували.
Пояснили, що принципово не заперечують
проти надання доступу для
обслуговування та ремонту стіни
житлового будинку позивачки кілька
разів в рік, але не шляхом встановлення
сервітуту, а згодні на встановлення
зобов'язання, оскільки встановлення
постійного обтяження не в інтересах
власника земельної ділянки. На
стягненні плати з позивачки за
користування земельною ділянкою не
наполягали.

Треті осіб в судове засідання
представників або заяв з викладенням
позиції не направили.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь в справі, дослідивши
письмові докази, встановив наступні
обставини.

ОСОБА_1 належить земельна ділянка
площею 0,0561 га. по АДРЕСА_1 з цільовим
призначенням будівництво та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
згідно державного акту на право
власності виданого у 2010 р. (а.с.8). Із
земельною ділянкою із західної сторони
відповідно державного акту межують
землі загального користування проїзду
(від літ.В до літ. Б). На земельній
ділянці позивачці знаходиться житлові
будинки літ. «А» і літ. «Б» та інші
надвірні господарські та побутові
споруди та будівлі (а.с.17).

ОСОБА_2 згідно державного акту на право
власності, виданого у 1999 р. належить
земельна ділянка площею 0,0821 га. по
АДРЕСА_2 з цільовим призначенням
обслуговування індивідуальних
житлових будинків, господарських
будівель (а.с.65). Належна їй земельна
ділянка згідно плану в державному акті,
зі східної сторони має в своєму складі
земельну ділянку яка є колишньою
землею проїзду та примикає до
земельної ділянки позивачки.

Теперішні межі земельної ділянки
відповідачки погоджені, у т.ч.
попередником позивачки при
приватизації її ОСОБА_2 (а.с.99).

Між сторонами склалися особисті
неприязні відносини, що встановлено
судом безпосередньо та вбачається з
матеріалів справи (а.с.19-21, 50-52)

Відповідно до висновку судової
будівельно - технічної експертизи
№125-065 від 17 червня 2014 р. (а.с.96) житловий
будинок літ. «А» по АДРЕСА_1
розташований безпосередньо по межі
суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2,
права бічна зовнішня стіна вказаного
житлового будинку є частиною огорожі
для обслуговування якої потрібно
встановлення сервітуту.

Також із технічного паспорту на
будинок позивачки вбачається, що права
зовнішня стіна, що розташована на межі
із земельною ділянкою відповідачки є
стіною двох житлових кімнат 1-1, 1-2
довжиною 7 м., та стіною прибудови літ.
«а», якою є приміщення коридору 1-3
довжиною 2,38 м. (а.с.9-15)

Згідно висновку експертизи, земельна
ділянка площею 821 кв.м., що перебуває у
власності ОСОБА_2 має спільну межу із
будинком по АДРЕСА_1 довжиною 50,93 м.

Експертом запропоновано 2 варіанти
установлення сервітуту: 1) ділянка
уздовж правої зовнішньої стіни
житлового будинку літ. «А» по АДРЕСА_1 з
правом безперешкодного користування
ділянкою на час ремонтних робіт ОСОБА_1
2) виділити земельну ділянку довжиною 7,0
м., шириною 1,0 м. уздовж стіни житлового
будинку літ. «А» для ремонтних робіт з
облаштуванням проходу зі сторони
земельно ділянки ОСОБА_1

В судовому засіданні допитаний експерт
також роз'яснила 1 варіант судової
експертизи від 17 червня 2014 р. і
пояснила, що прохід на земельну ділянку
відповідачки за цим варіантом
експертизи буде здійснюватиметься з
існуючих воріт на фасадній стороні, що
розташовані по АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.1 ст. 401 ЦК України право
користування чужим майном (сервітут)
може бути встановлене щодо земельної
ділянки, інших природних ресурсів
(земельний сервітут) або іншого
нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути
задоволені іншим способом.

Згідно ст. 98 ЗК України право
земельного сервітуту - це право
власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою (ділянками).
Земельні сервітути можуть бути
постійними і строковими. Встановлення
земельного сервітуту не веде до
позбавлення власника земельної
ділянки, щодо якої встановлений
земельний сервітут, прав володіння,
користування та розпорядження нею.
Земельний сервітут здійснюється
способом, найменш обтяжливим для
власника земельної ділянки, щодо якої
він встановлений.

Відповідно до ст. 99 ЗК України, власники
або землекористувачі земельних
ділянок можуть вимагати встановлення
таких земельних сервітутів: а) право
проходу та проїзду на велосипеді; ж)
право встановлення будівельних
риштувань та складування будівельних
матеріалів з метою ремонту будівель та
споруд; з) інші земельні сервітути,
тощо.

За ч. 3 ст. 403 ЦК України особа, яка
користується сервітутом, зобов'язана
вносити плату за користування майном,
якщо інше не встановлено договором,
законом, заповітом або рішенням суду.

Судом встановлено, що нормальне
господарське використання нерухомості
неможливо без обтяження сервітутом
чужого нерухомого майна - земельної
ділянки відповідачки. Іншого варіанту
доступу до зовнішнього боку стіни
житлового будинку літ. А, яка є стіною
для житлових кімнат 1-1, 1-2 і коридору 1-3,
окрім через земельну ділянку, що
належить відповідачці, немає При цьому,
задоволення потреб ОСОБА_1 неможливо
здійснити яким-небудь іншим способом,
що випливає з висновку судової
експертизи тощо.

При цьому, суд також враховує, що
земельна ділянка відповідачки, що
розташована вздовж земельної ділянки
позивачки має фактичне призначення
проходу до житлового будинку ОСОБА_2 та
господарських будівель та споруд, що
розташовані далі вглиб кварталу.
Декоративне оздоблення земельної
ділянки відповідачки уздовж стіни
будинку ОСОБА_1 (багаторічні
насадження, замощення доріжки
декоративною плиткою) в розрізі
характеру ремонтних робіт, які бажає
проводити позивачка та відсутності
потреби встановлення риштувань та
складування будівельних матеріалів не
страждатиме.

Пропозиція представника відповідача
про накладення відповідного
зобов'язання на відповідачку на
користь позивачки буде особистим
зобов'язанням і призведе у разі зміни
суб'єктивного складу власників до
потреби врегулювання доступу до стіни
будинку літ. А по АДРЕСА_1 наново. До
того ж суд вирішує спір в межах вимог
заявлених позивачем щодо обмеженого
користування земельною ділянкою
відповідачки.

Безоплатність сервітуту, на
переконання суду, випливає з того, що
позивачка отримує мінімальну пенсію, є
особою похилого віку, отже
користування земельною ділянкою
відповідачки буде ставитися в
залежність не від потреби забезпечення
нормального господарського
використання нерухомості, що і є метою
сервітуту, а від чинника
платоспроможності, що непередбачливо
звузить можливість захисту та
підтримання в нормальному стані свого
майна ОСОБА_1

Постійність сервітуту полягає в тому,
що підтримання в нормальному
господарському стані будівлі
житлового будинку є постійною до тих
пір поки ця нерухомість існує, а тому в
даному випадку сервітут повинен бути
встановлений на постійній основі.

Обсяг користування чужим майном
повинен бути чітко окреслений,
оскільки, обмеження права власності
особи на майно, щодо якого може бути
встановлений сервітут, не позбавляє
власника продовжувати використовувати
свою земельну ділянку за цільовим
призначенням.

Крім того, з огляду на неприязні
відносини сторін слід чітко
регламентувати порядок здійснення
земельного сервітуту.

Остаточно уточнені позовні вимоги
(а.с.78,125), на думку суду, достатньо
регламентовані, відповідають 1
варіанту судової будівельно-технічної
експертизи від 17 червня 2014 р.

Тому ці вимоги слід задовольнити.

Одночасно суд вважає за потрібне
конкретизувати порядок здійснення
земельного сервітуту задля обмеженого,
не надвеликого обсягу користування
земельною ділянкою відповідачки в
розрізі потреб позивачки і для
попередження можливості
неконтрольованого, безперешкодного і у
будь-який час доступу позивачці до
земельної ділянки відповідача та
проходу нею.

В частині крайньої межі до якої
позивачка матиме право проходу по
земельній ділянці відповідачки - через
існуючи ворота по фасаду земельної
ділянки по АДРЕСА_2 і до крайньої точки
розташування стіни житлового будинку
літ. «А», яка є стіною для житлових
кімнат 1-1, 1-2 і коридору 1-3, на межі
земельної ділянки відповідачки.

В частині завчасного повідомлення
відповідачки про час надання доступу
позивачці на земельну ділянку по
АДРЕСА_2 для виконання робіт з ремонту
та обслуговування стіни та замощення
будинку літ. «А» по АДРЕСА_1 -
направлення письмового повідомлення
рекомендованим листом або телеграмою
не менш ніж за 10 календарних днів до дня
виконання цих робіт.

Крім того, з врахуванням характеру
робіт, які бажає здійснювати позивачка,
суд вважає завеликим період часу по 5
днів весною, влітку і восени
календарного року для виконання
вказаних робіт. Достатнім часовим
періодом в кожній порі року буде 3
робочих дні.

Позивачкою оплачено судовий збір у 229,40
грн. і оплачено судову експертизу
вартістю 1300 грн., на загальну суму 1529,40
грн. (а.с.115).

Згідно ст. 88 ЦПК України та з
врахуванням часткового задоволення
позову ці витрати підлягають
відшкодуванню позивачці з
відповідачки пропорційно ?, тобто на
суму 1147,05 грн.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_1 постійний
безстроковий безоплатний земельний
сервітут на обмежене користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_2 по 1
варіанту судової будівельно-технічної
експертизи від 17 червня 2014 р. № 125-065 для
забезпечення доступу та отримання
права проходу через ворота, які
розташовані на фасадній стороні
земельної ділянки по АДРЕСА_2, і до
крайньої межі розташування стіни
житлового будинку літ. «А» (є стіною для
житлових кімнат 1-1, 1-2 і коридору 1-3) по
АДРЕСА_1 на межі земельної ділянки
АДРЕСА_2 з метою обслуговування,
ремонту стіни та вимощення житлового
будинку літ. «А» по АДРЕСА_1, щорічно
весною, влітку, восени по 3 робочих дні в
кожну пору року, з 09:00 до 18:00 годин, із
направленням повідомлення власнику
земельної ділянки по АДРЕСА_2 про
надання доступу та проходу
рекомендованим листом або телеграмою
не пізніш ніж за 10 календарних днів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 1147,05 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - в тому
ж порядку і в той самий строк, який
обраховується з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Д.Г. Губницький