Справа № 368/1039/14-ц Головуючий у І
інстанції Шевченко І.І.Провадження №
22-ц/780/6055/14 Доповідач у 2
інстанції ФінагєєвКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

21 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області на ухвалу
Кагарлицького районного суду
Київської області від 17 вересня 2014 року
про роз'яснення рішення у справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Горохуватської сільської ради
Кагарлицького району Київської
області, ОСОБА_3, Державної інспекції
архітектурно-будівельного контролю
Київської області, третя особа:
Державна реєстраційна служба
Кагарлицького районного управління
юстиції про визнання права власності
на частину житлового будинку та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, треті особи: Горохуватська
сільська рада Кагарлицького району
Київської області, Державна інспекція
архітектурно-будівельного контролю
Київської області, Державна
реєстраційна служба Кагарлицького
районного управління юстиції про
визнання права власності на частину
житлового будинку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року позивачі звернулись до
суду з позовом про визнання права
власності на частину житлового будинку
у зв'язку з самочинною забудовою.

Рішенням Кагарлицького районного суду
від 03 липня 2014 року визнано за ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 право власності на 1/3
частину за кожним самочинно
перебудованого житлового будинку та
господарські будівлі і споруди, що
розташовані за адресою АДРЕСА_1.

Позивачі звернулись до Державної
реєстраційної служби Кагарлицького
районного управління юстиції
Київської області із заявою про
реєстрацію права власності на частини
житлового будинку. Однак, за
результатами розгляду заяви державним
реєстратором прийнято рішення про
зупинення розгляду заяви та зазначено,
що заявниками не додано документ, що
підтверджує введення об'єкта
нерухомого майна в експлуатацію.

У вересні 2014 року позивачі звернулись
до Кагарлицького районного суду з
заявою про роз'яснення судового
рішення від 03 липня 2014 року. Заяву
обґрунтовували тим, що під час
виконання рішення суду виникла
необхідність у його роз'ясненні, а саме
чи підлягає він введенню в
експлуатацію та чи необхідні
документи, що підтверджують введення
житлового будинку в експлуатацію у
разі визнання судом права власності на
житловий будинок.

Ухвалою Кагарлицького районного суду
Київської області від 17 вересня 2014 року
дано наступне роз'яснення рішення суду
- визнання права власності на житловий
будинок не потребує додаткового
введення в експлуатацію житлового
будинку та рішення суду є підстава для
реєстрації права власності за
позивачами та відповідачем.

В апеляційній скарзі інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області просить
скасувати ухвалу суду у зв'язку з
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що згідно із пунктом 10
Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 13 квітня 2011 року
зазначено, що у разі коли на самочинно
збудоване нерухоме майно визнано право
власності за рішенням суду, воно
приймається в експлуатацію згідно з
цим Порядком.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про задоволення
заяви, суд першої інстанції вважав, що
рішення суду є незрозумілим для сторін,
а тому потребує роз"яснення.

Однак, колегія суддів не може
погодитися з висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Кагарлицького районного суду від 03
липня 2014 року було визнано за ОСОБА_2
право власності на 1/3 частину самочинно
перебудованого житлового будинку
(площею по внутрішньому обміру 73.3 кв. м
загальною площею 52,9 кв. м. житловою
площею та на господарські будівлі і
споруди, що розташовані за адресою
АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_1 право
власності на 1/3 частину самочинно
перебудованого житлового будинку
(площею по внутрішньому обміру 73.3 кв. м.
загальною площею 52,9 кв. м. житловою
площею 52,9 кв. м. та господарські будівлі
і споруди, що розташовані за адресою
АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_3 право
власності на 1/3 частину самочинно
перебудованого житлового будинку
(площею по внутрішньому обміру 73.3 кв. м.
загальною площею 52,9 кв. м. житловою
площею 52,9 кв. м. та господарські будівлі
і споруди, що розташовані за адресою
АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. 221 ЦПК України
якщо рішення суду є незрозумілим для
осіб, які брали участь у справі, або для
державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту. В заяві про
роз'яснення рішення позивачі
зазначили, що їм було відмовлено у
реєстрації права власності на частину
самочинного будівництва, оскільки вони
не надали реєстраційній службі
документи, що підтверджують введення
будинку в експлуатацію. І саме з цієї
підстави вони звернулись до суду з
заявою про роз'яснення рішення.

Роз'яснюючи зазначене рішення та
зазначаючи, що визнання судом права
власності на самочинно збудований
будинок не потребує введення
останнього в експлуатацію, суд першої
інстанції фактично ухвалив
неправосудну ухвалу.

Так, у відповідності до п. 10 порядку,
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 13 квітня 2011 р. № 461 - у разі коли на
самочинно збудоване нерухоме майно
визнано право власності за рішенням
суду, воно приймається в експлуатацію
згідно з цим Порядком.

Таким чином, постановляючи ухвалу про
роз'яснення рішення суду в такий
спосіб, суд першої інстанції фактично
не роз'яснював зміст свого рішення, а
вказав на можливість реєстрації права
власності без введення будинку в
експлуатацію, що прямо суперечить
чинному законодавству, та відноситься
до питань, які не охоплювалися ні
предметом судового розгляду ні змістом
ухваленого рішення у справі.

Отже постановивши зазначену ухвалу про
роз'яснення судового рішення, суд
першої інстанції вочевидь діяв
незаконно та не добросовісно,
створюючи не передбачені законом
передумови для незаконної реєстрації
права власності на самочинно збудовані
об'єкти.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала суду скасуванню з
постановленням нової ухвали про
відмову у задоволенні заяви про
роз'яснення рішення. На підставі
викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 312
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області
задовольнити.

Ухвалу Кагарлицького районного суду
Київської області від 17 вересня 2014 року
скасувати та ухвалити нову, якою у
задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
роз'яснення судового рішення
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А