Провадження №2/761/6641/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Юзькової О.Л.,

при секретарі
Звонцовій О.І,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з
даним позовом та просить суд виселити з
квартири АДРЕСА_1 в м. києві ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 з усіма залежними від неї
особами. Свої вимоги мотивує тим, що
предметом спору є однокімнатна
квартира власником якої є позивач на
підставі договору дарування від 11.07.2014
р., посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно. Договір дарування
укладено відповідачем ОСОБА_2 на
користь позивача, другий же відповідач
є зареєстрованим у спірній квартирі.
Зважаючи на те, що колишній власник та
ОСОБА_3 перешкоджають ОСОБА_5
здійснювати право власності, не
звільняють квартиру та не знімаються з
реєстрації права позивача підлягають
захисту, а тому представник ОСОБА_1 і
звернувся до суду.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги,
просив задовольнити. Також просив суд
покласти судові витрати на ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнала. Пояснила, що позивач є
її рідною сестрою. Оскільки відповідач
народилася в м. Брянськ, довгий час там
проживала, а також у зв'язку із тим, що
не склалися відносини з донькою ОСОБА_3
вона вирішили переїхати та проживати
до м. Брянськ. Відповідач домовилась, що
подарує позивачу належну їй квартиру в
будинку АДРЕСА_1 де сестра і буде
проживати. 11 липня 2014 р. було укладено
договір купівлі-продажу. Проте, на
даний час відповідач не може звільнити
квартиру, їй потрібен певний час для
того щоб зібрати речі, а тому вона і
заперечує щодо задоволення вимог
ОСОБА_1

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась,
про день та час розгляду справи
повідомлялась належним чином, доказів
на підтвердження поважності причин
неявки не надала.

Вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача ОСОБА_2, вважає,
що позов підлягає задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Встановлено і не заперечується
сторонами, що 11 липня 2014 р. між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 було укладено договір дарування
квартири АДРЕСА_1.

За умовами договору, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського округу ОСОБА_4 ОСОБА_2 передала
у власність, а ОСОБА_1 прийняла у дар
квартиру АДРЕСА_1.

Право власності позивача на нерухоме
майно зареєстровано в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно,
що підтверджується витягом з
Державного реєстру.

Як свідчить довідка ЖБК «Імпульс» від
30.07.2014 р. в квартирі АДРЕСА_1 в м. києві
зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 з 1976
року та ОСОБА_3 з 1988 р.

Як пояснив в судовому засіданні
відповідач і така обставина не
оспорювалась представником ОСОБА_1,

За приписами ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Право власності, відповідно до ст. 328 ЦК
України, набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

В свою чергу положеннями ст. 317 ЦК
України встановлено. що власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Представник позивача зазначає, що
проживання відповідачів в квартирі,
яка належить на праві власності ОСОБА_1
позбавляє останню повної мірою
розпоряджатися належним майном, а тому
і виникла необхідність у захисті права
шляхом виселення відповідачів.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечуючи права
позивача на спірну квартиру зазначила,
що на день розгляду справи не готова
звільнити помешкання, потрібен деякий
час.

За приписами ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

До членів сім'ї, за положеннями ст. 64 ЖК
України належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Зважаючи на встановлені в судовому
засіданні обставини, відповідачі не є
членам сім'ї власника житла та позивач
не має бажання використовувати належне
йому майно для проживання як ОСОБА_6 так
і ОСОБА_3

За положеннями ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 є власником
спірної квартири і дана обставина не
оспорюється ОСОБА_2, беручі до уваги
право позивача на володіння і
користування належним майном та з
огляду на те, що відповідачі не є
членами сім'ї власника , суд приходить
до висновку щодо можливості
задоволення вимог позивач в частині
виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири
АДРЕСА_1.

При цьому суд не може взяти до уваги
доводи відповідача щодо необхідності
певного часу для звільнення квартири,
як підстави для відмови у задоволенні
вимог про виселення, оскільки такі
підстави не встановлені чинним
законодавством України.

Також суд вважає за можливе відмовити у
задоволенні позовних вимог в частині
виселення і всіх залежним від ОСОБА_3
осіб, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 11 ЦПК України
передбачено обов'язок суду розглядати
цивільні справи в межах заявлених
позовних вимог та на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

При цьому відповідно до ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Зважаючи на те, що представником
відповідача в судовому засіданні не
доведено як наявність так і проживання
в спірній квартирі осіб, залежних від
ОСОБА_3 підстави для їх виселення
відсутні.

Розподіляючи судові витрати суд
керується положеннями ст. 88 ЦПК
України, проте бере до уваги прохання
представника позивача покласти
останні на ОСОБА_1

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
3,11,57,60,88,169,212-215 ЦПК України, ст.ст. 316,317,391
ЦК України, ст. 64 ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Виселити з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та
ОСОБА_3.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення набирає законної сили в разі
закінчення вищезазначених строків або
якщо його не скасовано після розгляду
справи судом апеляційної інстанції.

Суддя