Справа № 520/5338/14-ц
Провадження № 2/520/4324/14
17 вересня 2014 року
Київський районний суд м. Одеси у
головуючого судді - Прохорова П.А.,
при секретарі - Козловій Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
У травні 2014 року позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом до
відповідача про стягнення грошових
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що
в травні 2011 року між сторонами по
справі було укладено попередній
договір з приводу подальшого укладення
договору купівлі-продажу нерухомого
майна, та на виконання зазначеного
попереднього договору позивачем було
передано відповідачу грошові кошти,
на день укладення такого договору,
119700,00 грн. Відповідно до умов
попереднього договору основний
договір купівлі-продажу повинен бути
укладений сторонами не пізніше 20 липня
2011 року, а у випадку коли відповідач
відмовиться продавати умовлене майно,
останній зобов'язаний повернути
позивачу грошові кошти у гривневому
офіційним курсом НБУ на день
розрахунку. Відповідно до пояснень
позивача основний договір
купівлі-продажу нерухомого майна між
сторонами не укладено, а відповідач в
свою чергу ухиляється від сплати
належних позивачу коштів.
За викладеного позивач просив суд
стягнути з відповідача грошові кошти в
курсом валют, встановленим НБУ на дату
звернення до суду з цим позовом,
компенсацію втрат від інфляції та три
відсотки річних за прострочення
виконання грошового зобов'язання, що в
цілому за підрахунками позивача
становить 182668,64 грн.
Додатково позивач просив суд стягнути
з відповідача на його користь
компенсацію судових втрат, які він
поніс в зв'язку зі зверненням до суду з
цим позовом: витрат по сплаті судового
збору в розмірі 1826,69 грн. та витрат на
правову допомогу, в розмірі 3000 грн.
В подальшому позивач звернувся до суду
з уточненнями до позову та просив суд
стягнути з відповідача заборгованість
у гривневому еквіваленті виходячи з
курсу валют, що буде встановлено
Національним Банком України на дату
ухвалення рішення, у тому числі 3%
річних по дату ухвалення рішення судом.
В судове засідання сторони не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.
Представник позивача звернувся до суду
з заявою про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримав,
проти ухвалення заочного рішення не
Відповідач - ОСОБА_2, про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином шляхом надсилання
судових ухвал та повісток на адресу,
зазначену у довідці з ВАДР ГУ ДМС
України в Одеській області, у судові
засідання не з'явився, не повідомив суд
про поважні причини такої неявки,
жодних клопотань, заяв або заперечень
Відповідно до ст.ст. 169, 224, 225 ЦПК
України, суд, за згодою позивача
ухвалив постановити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи суд
встановив наступні обставини та
кореспондуючі ним правовідносини.
27 травня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, від
імені якого діяла ОСОБА_3, уклали
попередній договір про зобов'язання
ОСОБА_2 передати у власність ОСОБА_1
домоволодіння під номером АДРЕСА_1 в м.
Одесі, та земельну ділянку, на якій це
домоволодіння розташоване, загальною
площею 0,0987 га та укласти в майбутньому
договір купівлі-продажу вказаного
майна. Вказаний попередній договір був
посвідчений приватним нотаріусом ОМУЮ
ОСОБА_4 і зареєстрований у відповідному
реєстрі за №1701
Правовими підставами для вчинення
такого правочину є положення ст.ст. 509,
635, ЦК України, відповідно до змісту
яких попередній договір є
правовідносинами, сторони яких
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
Відповідно до умов попереднього
договору від 27 травня 2011 року р.н. 1701,
копія дублікату якого долучена до
матеріалів справи (а.с.5) сторони
домовилися про укладення основного
договору купівлі-продажу
домоволодіння під номером АДРЕСА_1 в м.
Одесі у строк до 20.07.2011 року (п. 5
попереднього договору). Згідно п.4
договору позивач передав відповідачу в
особі його представника грошові кошти
укладення попереднього договору
становило 119700,00 грн.; вказана обставина
випливає зі змісту попереднього
договору та факту його підписання
Попереднім договором передбачено, що у
випадку, коли одна із сторін буде не
обґрунтовано ухилятись від укладення
основного договору, то така сторона
зобов'язана відшкодувати іншій стороні
збитки та сплатити штрафні санкції (п.10
попереднього договору), зокрема у разі,
якщо ОСОБА_5 відмовиться продавати
вказану нерухомість, то грошова сума,
сплачена відповідно до п.4
попереднього договору підлягає
Згідно наданої суду інформації,
основний договір купівлі-продажу
нерухомого майна між сторонами не
укладено (що підтверджується
інформаційною довідкою з Реєстру прав
власності на нерухоме майно №23914877 від
07.07.2014 року, а.с. 25), змін або доповнень до
попередньої угоди ними не погоджено, та
всупереч приписам п. 10 попереднього
США відповідачем позивачу не сплачена.
Згідно тлумачення положень ст. 635 ЦК
України попередній договір є
різновидом договору в загальному
розумінні ст. 509 та 626 ЦК України, та щодо
нього поширюють свою дію відповідні
правові положення, зокрема положення
ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, тобто умови
попереднього договору мають
виконуватися його сторонами належним
чином та у встановлений таким
договором строк, при цьому
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.
Відповідно до положень ст.ст.610-611 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання, або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання, у разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки
встановлені договором або законом,
зокрема правовим наслідком порушення
зобов'язання з укладення основного
договору купівлі-продажу між сторонами
попереднього договору, визначено
виникнення у відповідача обов'язку
повернення позивачу коштів,
НБУ на день проведення розрахунку (абз.
2 п.10 попереднього договору, а.с.5), що
кореспондує положенням ч.2 ст. 635 ЦК
Відповідно до положень ч.2 ст. 524 ЦК
України сторони зобов'язання можуть
визначити його грошовий еквівалент в
Частиною 2 ст. 533 ЦК України визначено,
що зобов'язання, визначене у грошовому
еквіваленті до іноземної валюти, сума,
що підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлено договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.
Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи в межах заявленого
позову, з чого, в контексті вимог
позивача вбачається, що сума
заборгованості відповідача перед
відповідачем підлягає стягненню у
за курсом валют 1 дол. США до 13,082315 грн.,
що встановлено Національним Банком
України станом на 17.09.2014 року (100 дол. США
до 1308,2315 грн., згідно витягу з
офіційного сайту Національного банку
Виходячи з засад змагальності
цивільного судочинства, визначених ст.
10 ЦПК України та викладеного вище,
враховуючи що суду не надано доказів з
приводу виконання відповідачем його
зобов'язань, передбачених попереднім
договором щодо сплати на користь
дол. США, суд доходить висновку проте,
що такі кошти в загальному розмірі
196234,73 грн. (відповідно до наступного
Щодо вимог позивача про застосування
наслідків прострочення грошового
зобов'язання, передбачених ст. 625 ЦПК
України (стягнення втрат від інфляції
та 3% річних), то суд зазначає наступне.
Згідно роз'яснень, наданих у Оглядовому
листі ВГСУ від 29.04.2013 № 01-06/767/2013,
вираження у договорі грошових
зобов'язань в іноземній валюті не
суперечить чинному законодавству,
однак унеможливлює урахування
розрахованого Державним комітетом
статистики України індексу інфляції
для обґрунтування вимог, пов'язаних із
знеціненням валюти боргу. Аналогічних
висновків дійшов Верховний Суд України
при проведенні аналізу практики
застосування ст. 625 Цивільного кодексу
України в цивільному судочинстві (від
04.03.2014 року): як передбачено нормами
Закону № 1282-ХІІ, індекс інфляції
(індекс споживчих цін) - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купує населення для невиробничого
споживання, а ціни в Україні
встановлюються в національній валюті -
гривні. Офіційний індекс інфляції, що
розраховується Державним комітетом
статистики України, визначає рівень
знецінення національної грошової
одиниці України, тобто купівельної
спроможності гривні, а не іноземної
Отже, індексації внаслідок знецінення
підлягає лише грошова одиниця України -
гривня, а іноземна валюта, яка була
предметом договору, індексації не
підлягає (рішення ВСУ від 28 березня 2012
625 ЦК України щодо сплати боргу з
урахування встановленого індексу
інфляції поширюються лише на випадки
прострочення грошового зобов'язання,
яке визначене у гривні.
Вимоги позивача про стягнення 3% річних
відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦПК
України підлягають задоволенню, так
грошове зобов'язання з сплати на
користь ОСОБА_1 у ОСОБА_2 гривневого
липня 2011 року, та термін його
прострочення складає 3 роки 60 днів (з
врахуваннями вимоги позивача про
стягнення заборгованості станом на
дату ухвалення рішення судом - 17.09.2014
року, та дати виникнення обов'язку), а за
такого за вимогою позивача
відповідачем має бути сплачено
гривневий еквівалент 1423,97 дол. США
(загальна кількість днів
прострочення)), що за курсом НБУ України
грн. (відповідно до розрахунку
1423,97*1308,2315/100).
На підставі викладених юридичних та
фактичних обставин суд доходить
висновку про необхідність задоволення
уточненого позову та стягнення з
відповідача на користь позивача
грошових коштів в загальному розмірі
214763,55 грн., з яких 196234,73 грн. - є гривневим
- є гривневим еквівалентом 1423,97 дол.
США, нарахованих 3% річних.
Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України суд стороні, на користь якої
ухвалено рішення, присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
В силу положень ст. 79 ЦПК України судові
втрати складаються з судового збору та
витрат, пов'язаних з розглядом справи,
до яких, зокрема, належать витрати на
Так матеріали справи містять
документальне підтвердження судових
витрат позивача в загальній сумі 4826,68
грн. (1826,68 грн. витрати по сплаті
судового збору, квитанція №210046863 від
07.05.2014 року та квитанція про сплату 3000,00
грн. згідно договору про надання
правової допомоги №29/04/14 від 29.04.2014
року), та враховуючи, що судом позовні
вимоги задоволено у повному обсязі,
обґрунтованим вбачається висновок про
необхідність стягнення з відповідача
на користь позивача компенсації таких
витрат в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 10,11, 79-88, 169, 208, 213-215, 224-226
ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 524, 526, 530, 533, 610,
611, 625, 626, 633 ЦК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошові кошти в загальному розмірі
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
компенсацію судових витрат в
загальному розмірі 4826,68 грн.
Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом десяти днів з
моменту отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Київський
районний суд м. Одеси протягом 10 днів
після проголошення рішення.

Суддя
Прохоров П. А.