Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року
місто
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючої судді - Лемак О.В.

при секретарі - Сухан Н.В.,

з участю представника позивачів -
ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгороді
цивільну справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу,
який вчинено під впливом тяжкої
обставини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовом,
в якому просять визнати недійсним
договір купівлі-продажу земельної
ділянки площею 0,0959га розміщеною за
адресою АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_4
та ОСОБА_3 та визнати право власності на
земельну ділянку за ОСОБА_4

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
зазначили, що 23 липня 2013 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_3 укладено договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,0959га розміщеною за адресою
АДРЕСА_1, Закарпатська область. Продаж
майна вчинено за ціною 38 187,38 грн.
Зазначаючи, що при укладанні договору,
її волевиявлення не відповідало їй
внутрішній волі, а договір було
підписано під впливом тяжких для неї
обставин, а саме її фізичний стан та
чоловіка, необхідність продовження
лікування і на вкрай невигідних умовах,
а саме продаж земельної ділянки, яка
майже в десять разів менше його дійсної
вартості.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та просила
задовільнити його в повному обсязі.

Відповідач та його Представник в
судовому засіданні позов не визнали та
подали заперечення, в яких зазначає, що
позовні вимоги вважає
необґрунтованими та проти їх
задоволення заперечують.

Заслухавши пояснення сторін, повно і
всебічно з'ясувавши всі обставини
справи в їх сукупності, на підставі
чинного законодавства, перевіривши їх
дослідженими у судовому засіданні
доказами, суд вважає, що позов не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено в судовому засіданні 23
липня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було
укладено договору купівлі-продажу
земельної ділянки, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, відповідно до умов
якого земельна ділянка була продана за
38 187,38 грн., посвідченої приватним
нотаріусом ОСОБА_6 за реєстровим №896.

Відповідно до п.5 договору
купівлі-продажу земельної ділянки
вбачається, що згідно висновку
експерта про оцінку вартість земельної
ділянки, що міститься у Звіті про
експерту грошову оцінку земельної
ділянки, виданого приватним
підприємцем ОСОБА_7 19.06.2013 року, оцінна
вартість відчужуваної земельної
ділянки становить на дату оцінки 38 187,38
грн.

Відповідно до п.7 договору
купівлі-продажу земельної ділянки
вбачається, що сторонам умови договору
зрозумілі і відповідають реальній
домовленості; договір не приховує
іншого правочину і спрямований на
реальне настання наслідків, які
обумовлені в ньому; у тексті цього
договору зафіксовані усі істотні
умови, що стосуються купівлі-продажу
нерухомого майна. Будь-які попередні
домовленості, які мали місце до
укладення цього договору і не
відображені у його тексті, після
підписання договору, не матимуть
правового значення.

Відповідно до п.11 договору
купівлі-продажу земельної ділянки
вбачається, що продавець та покупець
заявляють, що продаж земельної ділянки
вчиняється за 38 187,38 грн. і така ціна
продажу є дійсним еквівалентом її
вартості та результатом домовленості
продавця та покупця.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено,
що підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 1 ст. 233 ЦК України передбачено,
що правочин, який вчинено особою під
впливом тяжкої для неї обставини і на
вкрай невигідних умовах, може бути
визнаний судом недійсним незалежно від
того, хто був ініціатором такого
правочину.

В обґрунтування вимог про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
земельної ділянки позивачка
посилається, зокрема, на норми ст. 233 ЦК
України і стверджує, що оскаржуваний
правочин вчинений позивачем під
впливом тяжких для неї обставин, через
важкий фізичний її та чоловіка стан (із
2007 року позивачка хворіє, за останні
п'ять років бореться за життя проти
ракової пухлини, у поважному віці
пережила хірургічне втручання із ціллю
видалення пухлини, перенесла
неодноразові процедури опромінювання
пухлини та лікування хіміопрепаратими)
і на вкрай невигідних умовах, а саме
продаж земельної ділянки, яка майже в
десять разів менше його дійсної
вартості.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
зазначається, що правочин може бути
визнаний судом недійсним на підставі
статті 233 ЦК України якщо його вчинено
особою під впливом тяжкої для неї
обставини і на вкрай невигідних умовах,
чим друга сторона правочину
скористалася. Тяжкими обставинами
можуть бути тяжка хвороба особи, членів
її сім'ї чи родичів, смерть
годувальника, загроза втратити житло
чи загроза банкрутства та інші
обставини, для усунення або зменшення
яких необхідно укласти такий правочин.

Особа (фізична чи юридична) має вчиняти
такий правочин добровільно, без
наявності насильства, обману чи
помилки. Особа, яка оскаржує правочин,
має довести, що за відсутності тяжкої
обставини правочин не було б вчинено
взагалі або вчинено не на таких умовах.

Однак обставини, на які посилається
позивачка як на підставу для
задоволення позову, не є тяжкими в
розумінні ст. 233 ЦК України та такими,
під впливом яких позивачка вимушена
була вчинити цей правочин.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог та
заперечень.

Позивачкою не надано належних та
допустимих доказів наявності тяжких
обставин, їх впливу на вчинення
оспорюваного договору купівлі-продажу,
які б свідчили про відсутність дійсної
волі позивача на їх укладення.

З огляду на обставини справи у
позивачки не було жодної тяжкої
обставини, під впливом якої, вона
вимушена була укласти договір
купівлі-продажу.

Представником позивачки не надано суду
доказів, які б вказували на те, що за
відсутності тяжкої обставини правочин
не було б вчинено взагалі або вчинено
не на таких умовах.

Більш того, оспорюваний договір
купівлі-продажу був укладений між
позивачкою та відповідачем відповідно
до чинного на момент укладення
цивільного законодавства за ринковою
вартістю квартири, та не містить
будь-яких вкрай невигідних умов для
позивачки.

Згідно ст. 212 Цивільного процесуального
кодексу України, оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб,поданим відповідно до цього
Кодексу ,в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб,які беруть участь у справі.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного, підстав для визнання
недійсним договору купівлі-продажу к
земельної ділянки, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 не вбачається.

Керуючись ст.ст. 213,215, 294 ЦПК України,
суд, -

Р І Ш И В:

У задоволенні позові ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про визнання дійсним договору
купівлі-продажу, який вчинено під
впливом тяжкої обставини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а у разі
проголошення рішення без участі особи,
яка її оскаржує, протягом десяти днів з
дня його отримання.

Суддя
Лемак
О.В.