Провадження № 2/235/2004/14
Єдиний унікальний номер 235/5162/14-ц
03 листопада 2014 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області
в складі: головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Красноармійську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,-
26.12.2012 року позивач Публічне акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України» звернувся до Буддьонівського
районного суду м.Донецька із позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
солідарно заборгованості за кредитним
договором у сумі 252574,05 грн., у тому
числі: 120422,90 грн. - непогашена
заборгованість за основним
зобов'язанням по тілу кредиту, 132151,15грн.
- нарахована пеня за період з 20 грудня
2009 року по 20 грудня 2012 року посилаючись
на те, що 21 грудня 2007 року, між позивачем
та відповідачем ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № Н-А-220315591, у
відповідності до умов якого, ОСОБА_2
отримала кредит у сумі 156300,00грн.
строком на 72 місяці, з терміном
кінцевого погашення не пізніше 20
грудня 2013 року, за умови сплати
відсотків за користування кредитом у
розмірі 18,00% річних. З метою
забезпечення виконання зобов'язання
ОСОБА_2 були укладені: 1) договір застави
транспортного засобу № Н-А-220315591/1 від
21.12.2007 р.; 2) договір поруки №
Н-А-220315591/1 від 21.12.2007 р., який укладений
між ОСОБА_4, Банком та ОСОБА_2; 3)
договір поруки № Н-А-220315591/2 від 18.02.2010
року, укладений між ОСОБА_3, Банком та
Позивачем всі зобов'язання за
кредитним договором було виконано
належним чином, кредитні кошти
перераховано на поточний рахунок ФОП
ОСОБА_5, що підтверджується
року з метою оплати вартості
автомобіля марки «KIA MAGENTIS GE 2.0», однак
відповідачем ОСОБА_2 з 07.02.2008 року не
сплачуються суми основного боргу та
проценти відповідно графіку погашення
кредитного договору.
На виконання п.п.3.4.1 та 6.1 Кредитного
договору, п. 10 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», банк надсилав
відповідачу ОСОБА_2 претензію від 23
квітня 2008 року, щодо сплати
заборгованості за кредитним договором,
однак претензія задоволена не була.
Крім того, на виконання п.п. 2.1, 2.4
договорів поруки банк надсилав
претензії поручителю (відповідачу-3)
ОСОБА_4 від 23 квітня 2008 року та
поручителю (відповідачу-2) ОСОБА_3
від 30 грудня 2010 року, які також
залишились без задоволення.
Відповідно до п.3.2.2 кредитного договору
банк має право у разі порушення
позичальником умов договору або
застави транспортного засобу
достроково стягнути кредит та суму
нарахованих процентів, комісійних
винагород та інших платежів, що
достроково підлягають сплаті. Пунктом
3.3.6 кредитного договору встановлено, що
за порушення взятих на себе зобов'язань
по кредитному договору та договору
застави позичальник повинен на вимогу
банку достроково повернути кредит з
одночасною сплатою процентів за
фактичний час користування кредитними
ресурсами, комісійних винагород, та/або
штрафних санкцій в порядку
передбаченому п.п. 2.3, 2.4 кредитного
договору відповідно до чинного
законодавства України. Пунктом 3.3.7
кредитного договору встановлено, що
позичальник зобов'язаний відповідати
всіма коштами та майном по своїх
зобов'язаннях, що випливають з
кредитного договору.
Згідно п. 7.7 кредитного договору строк
позовної давності, відповідно до ч. 1 ст.
259 ЦК України, збільшується до 3 років
для всіх грошових зобов'язань
позичальника (в тому числі щодо
повернення суми кредиту, сплати
процентів за його користування,
комісійних винагород, штрафів, пені).
Пунктами 1.1 та 3.1 Договорів поруки №
Н-А-220315591/1 від 21.12.2007 року та №
Н-А-220315591/2 від 18.02.2010 року передбачено,
що поручитель зобов'язується перед
кредитором відповідати солідарно в
повному обсязі за своєчасне і повне
виконання боржником зобов'язання в
тому ж обсязі що і боржник.
Станом на 20 грудня 2012 року
заборгованість у відповідача ОСОБА_2
складає 252574,05 грн., у тому числі: 120422,90
грн. - непогашена заборгованість за
основним зобов'язанням по тілу кредиту,
132151,15 грн. - нарахована пеня за період з
20 грудня 2009 року по 20 грудня 2012 року.
Рішенням Будьонівського районного
суду м.Донецька від 23.09.2013 року позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором задоволені та
стягнуто солідарно з відповідачів на
користь позивача заборгованість за
кредитним договором в сумі 252574,05грн. та
витрати по сплаті судового збору в сумі
2525,74грн. (т.1 а.с.164-168).

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 16.12.2013 року апеляційну
скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилено,
рішення Будьонівського районного суду
м.Донецька від 23.09.2013 року залишено без
змін (т.1 а.с.216-222).

Ухвалою Колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27.08.2014 року касаційну скаргу
відповідача ОСОБА_3 задоволено
частково, рішення Будьонівського
районного суду м.Донецька від 23.09.2013
року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 16.12.2013 року
скасовано (т.2 а.с.36-40), справу передано
на новий розгляд до Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
(т.2 а.с.41).

При новому розгляді вказаної справи
позивачем Публічним акціонерним
товариством «Державний ощадний банк
України» 17.10.2014 року до
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області надана уточнена
позовна заява до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором посилаючись на те,
що 04.03.2014 року позичальник (відповідач-1)
надав до банку заяву, в якій ініціював
питання щодо реалізації предмету
застави автомобіль марки «KIA MAGENTIS GE 2.0»
за ціною, що буде визначена експертним
шляхом. Після отримання згоди на
провадження такої операції від Банку,
предмет застави був реалізований і
кошти у розмірі 65701,20грн. були
зараховані Банком у рахунок погашення
заборгованості за тілом кредиту.

Таким чином, станом на 13.10.2014 року
заборгованість Позичальника
(відповідача-1) складає 118392,50грн., у тому
числі:

-54721,70грн. - непогашена сума основної
заборгованості за основним
зобов'язанням за кредитом;

-34548,10грн. - пеня з 13.10.2013 року по 13.10.2014
року;

-10074,80грн. - 3% річних, нарахованих на суму
простроченої заборгованості;

-19047,90грн. - сума боргу з урахуванням
індексу інфляції за весь час
прострочення і указану суму
заборгованості за кредитним договором
позивач просить стягнути з
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
та витрати по сплаті судового збору у
сумі 2525,74грн.

Представник позивача ПАТ «Державний
Ощадний банк України» в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи за відсутністю
представника та не заперечує проти
заочного рішення, на позові наполягав.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися по невідомій суду причині,
про день та час слухання справи
повідомлялися належним чином, тому суд,
зі згоди представника позивача,
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
докази у їх сукупності, суд вважає, що
позовні вимоги позивача підлягають
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 21
грудня 2007 року, між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № Н-А-220315591 (т.1 а.с.5-6),
у відповідності до умов якого, ОСОБА_2
отримала кредит у сумі 156300,00 грн.
строком на 72 місяці, з терміном
кінцевого погашення не пізніше 20
грудня 2013 року, за умови сплати
відсотків за користування кредитом у
розмірі 18,00% річних.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання відповідачем ОСОБА_2 були
укладені: 1) договір застави
транспортного засобу №Н-А-220315591/1 від
21.12.2007 р. (т.1 а.с.5-6); 2) договір поруки
№Н-А-220315591/1 від 21.12.2007 р. (т.1 а.с.21-24), який
укладений між ОСОБА_4, Банком та ОСОБА_2;
3) договір поруки №Н-А-220315591/2 від 18.02.2010
року, укладений між ОСОБА_3, Банком та
ОСОБА_2 (т.1 а.с.25).

Позивачем всі зобов'язання за
кредитним договором було виконано
належним чином, кредитні кошти
перераховано на поточний рахунок ФОП
ОСОБА_5, що підтверджується
меморіальним ордером № 60351 від 21.12.2007
року (т.1 а.с.20) з метою оплати вартості
автомобіля марки «KIA MAGENTIS GE 2.0», однак
Позичальником (відповідачем) ОСОБА_2 з
07.02.2008 року не сплачуються суми
основного боргу та проценти відповідно
графіку погашення кредитного договору
(т.1 а.с7).

На виконання п.п.3.4.1 та 6.1 Кредитного
договору, п. 10 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», банк надсилав
позичальнику ОСОБА_2 претензію від 23
квітня 2008 року (т.1 а.с.15-16), щодо сплати
заборгованості за кредитним договором,
однак претензія задоволена не була.

Крім того, на виконання п.п. 2.1, 2.4
договорів поруки банк надсилав
претензії поручителю ОСОБА_4 від 23
квітня 2008 року (т.1 а.с.17-18) та поручителю
ОСОБА_3 від 30 грудня 2010 року (т.1
а.с.19), які також залишились без
задоволення.

Ст.1054 ЦК України встановлено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до п.3.2.2 кредитного договору
банк має право у разі порушення
позичальником умов договору або
договору застави транспортного засобу
достроково стягнути кредит та суму
нарахованих процентів, комісійних
винагород та інших платежів, що
достроково підлягають сплаті.

Пунктом 3.3.6 кредитного договору
встановлено, що за порушення взятих на
себе зобов'язань по кредитному
договору та договору застави
позичальник повинен на вимогу банку
достроково повернути кредит з
одночасною сплатою процентів за
фактичний час користування кредитними
ресурсами, комісійних винагород, та/або
штрафних санкцій в порядку
передбаченому п.п. 2.3, 2.4 кредитного
договору відповідно до чинного
законодавства України.

Пунктом 3.3.7 кредитного договору
встановлено, що позичальник
зобов'язаний відповідати всіма коштами
та майном по своїх зобов'язаннях, що
випливають з кредитного договору.

Згідно п. 7.7 кредитного договору строк
позовної давності, відповідно до ч. 1 ст.
259 ЦК України збільшується до 3 років
для всіх грошових зобов'язань
позичальника (в тому числі щодо
повернення суми кредиту, сплати
процентів за його користування,
комісійних винагород, штрафів, пені).

Ст.625 ЦК України встановлено, що боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Ст.ст.553,554 ЦК України встановлено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку. У разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники. Це ж
саме передбачено і п.п. 1.1 та 3.1
Договорів поруки № Н-А-220315591/1 від 21.12.2007
року та № Н-А-220315591/2 від 18.02.2010 року.

Згідно з п.3.2.3 Кредитного Договору, при
виникненні простроченої
заборгованості за кредитом, процентами
і чи комісійними винагородами Банк
вправі здійснити погашення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави згідно з
Договором застави транспортного
засобу або скористатись своїм правом
договірного списання, в тому числі з
рахунків в іншій валюті в сумі
еквівалентній сумі заборгованості за
кредитним договором.

Відповідно до заяви позичальника
ОСОБА_2 від 04.03.2014 року (т.2 а.с.65)
відповідач-1 ініціювала питання щодо
реалізації предмету застави -
автомобіль марки «KIA MAGENTIS GE 2.0» за ціною,
що буде визначена експертним шляхом.
Після отримання згоди на провадження
такої операції від Банку, предмет
застави був реалізований і кошти у
розмірі 65701,20грн. були зараховані
Банком у рахунок погашення
заборгованості за тілом кредиту (т.2
а.с.66).

Таким чином, станом на 13.10.2014 року
заборгованість Позичальника
(відповідача ОСОБА_2.) складає 118392,50грн.,
у тому числі:

-54721,70грн. - непогашена сума основної
заборгованості за основним
зобов'язанням за кредитом;

-34548,10грн. - пеня з 13.10.2013 року по 13.10.2014
року;

-10074,80грн. - 3% річних, нарахованих на суму
простроченої заборгованості;

-19047,90грн. - сума боргу з урахуванням
індексу інфляції за весь час
прострочення (т.2 а.с.63) і вказану суму
заборгованості за кредитним договором,
суд вважає, необхідно стягнути
солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_4

Щодо стягнення заборгованості за
кредитним договором з поручителя
(відповідача ОСОБА_3), то суд вважає, що в
цій частині позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступного.

Згідно з п.5.1 Договору поруки при
виконанні даного договору сторони
керуються ст.539-559 ЦК України .

Ч.4 ст.559 ЦК України визначено, що порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Аналогічна правова позиція викладена
Верховним Судом України в Постанові
від 17.09.2014 року у справі №6-53цс14,яка була
прийнята відповідно до ст.360-7 ЦПК
України за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах.

Припинення поруки, пов'язано, зокрема,
із закінченням строку її чинності.

Отже, порука, це строкове зобов'язання,
і незалежно від того, встановлений
строк її дії договором чи законом, його
сплив припиняє суб'єктивне право
кредитора.

Таким чином, умови договору поруки про
його дію до повного припинення
зобов'язань боржника не свідчать про
те, що цим договором установлено строк
припинення поруки в розумінні ст.251, ч.4,
ст.559 ЦК України, тому в цьому випадку
підлягають застосування норми ч.4 ст.559
ЦК України про те, що порука
припиняється якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що вимогу до поручителя про
виконання ним солідарного з боржником
зобов'язання за договором повинно бути
пред'явлено в судовому порядку в межах
дії строку поруки, тобто протягом 6
місяців з моменту настання строку
погашення чергового платежу за
основним зобов'язанням (якщо умовами
договору передбачено погашення
кредиту періодичними платежами) або з
дня, встановленого кредитором для
дострокового погашення кредиту в
порядку реалізації ним свого права,
передбаченого ст.1050 ч.2 ЦК України,
або з дня настання строку виконання
основного зобов'язання (у разі, якщо
кредит повинен бути погашений
одноразовим платежем).

В судовому засіданні встановлено, що
заочним рішенням Краматорського
міського суду Донецької області від
13.08.2008 року за позовом ВАТ «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором від 21.12.2007 року позовні
вимоги банку були задоволені і з
відповідача стягнуто заборгованість
за кредитним договором у сумі 165926,91грн.
(т.1 а.с.74), однак вказане заочне рішення
ухвалою Краматорського міського суду
Донецької області від 26.11.2010 року було
скасовано, справа призначена до нового
розгляду.

Ухвалою Краматорського міського суду
Донецької області від 03.03.2011 року (т.1
а.с.100) позовна заява ВАТ «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитом,
процентів та пені була залишена без
розгляду на підставі того, що
представник позивача повторно не
з'явився в судове засідання, будучи
належним чином повідомленим про час і
місце судового засідання.

Отже, з 26.11.2010 року (з дати призначення
судом до нового розгляду справи) банк
(позивач) повторно скористався своїм
правом на повернення кредиту
достроково, при чому вже після
укладення з відповідачем ОСОБА_3
договору поруки від 18.02.2010 року.

Таким чином, з 26.11.2010 року почав
обчислюватися 6-тимісячний строк для
пред'явлення банком позову для ОСОБА_3,
як поручителя, однак позивач в період з
26.11.2010 по до 26.05.2011 року позов до ОСОБА_3
не пред'явив і наданим йому
процесуальним правом про залучення у
справі у якості співвідповідача
ОСОБА_3, як поручителя не скористався.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України, з відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 необхідно стягнути понесені
судові витрати по сплаті судового
збору по 1262,87грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.553, 554, 559, 625, 1054 ЦК України, ст.10, 11, 57,
58, 59, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224-226, 227-228 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, - задовольнити
частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» (р/р № 043, МФО № 335106, ) заборгованість за
кредитним договором № Н-А-220315591 від 21
грудня 2007 року в розмірі 118392,50грн., у
тому числі:

-54721,70грн. - непогашена сума основної
заборгованості за основним
зобов'язанням за кредитом;

-34548,10грн. - пеня з 13.10.2013 року по 13.10.2014
року;

-10074,80грн. - 3% річних, нарахованих на суму
простроченої заборгованості;

-19047,90грн. - сума боргу з урахуванням
індексу інфляції за весь час
прострочення.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2 на користь Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» (р/р № 043,
МФО № 335106, ) судові
витрати по сплаті судового збору по
1262,87грн. з кожного.

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором у сумі 118392,50грн, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Суддя: