Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2014 Справа №607/3570/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючого-судді Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Тернопільська районна державна
адміністрація про визначення місця
проживання дитини з матір»ю за адресою
АДРЕСА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із
позовом до ОСОБА_2, третя особа
Тернопільська районна державна
адміністрація Тернопільської області
про визначення місця проживання
малолітньої дитини, в якому просить
визначити місце проживання її
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
разом із позивачем, за адресою в
АДРЕСА_2. Свої вимоги мотивує тим, що у
неї ІНФОРМАЦІЯ_1 року із відповідачем
за час перебування у шлюбі народився
син ОСОБА_4, який з липня 2013 року, після
прийняття рішення Тернопільським
міськрайонним судом про відібрання
дитини проживає із батьком ОСОБА_2 за
адресою: АДРЕСА_1. Оскільки, у неї з
відповідачем не досягнуто
добровільної згоди, щодо визначення
місця проживання дитини, а тому просить
суд визначити місце проживання
малолітнього сина разом із нею у
будинку свого батька за адресою:
АДРЕСА_2. Також, просить врахувати, що
відповідач тривалий час перешкоджає їй
у спілкуванні з дитиною та побаченнях,
раніше влаштовував бійки із нею під час
спільного проживання, що негативно
відбивається на дитині та впливає на
неї.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позов підтримали повністю,
посилаючись на мотиви, викладені в
заяві, та просять його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його
представник в судовому засіданні
проти задоволення позову заперечили,
суду пояснили, що відповідач не чинить
перешкод матері у побаченні з дитиною,
позивачка вчиняє з ним сімейні
скандали, що негативно впливають на
дитину, внаслідок чого він звертався до
лікувального закладу за наданням
дитині медичної допомоги. Зазначив, що
ОСОБА_1 на даний час притягується до
кримінальної відповідальності за ч.1
ст.122 КК України щодо заподіяння йому
тілесних ушкоджень, що негативно
характеризує її, не приходить до дитини
у дні встановленого їй графіку
побачень. Просить врахувати ті
обставини, що син ОСОБА_4 від народження
тривалий час проживає разом із ним у
будинку в селі Байківці, а тому у нього
склалось постійне стале оточення у
школі та побуті, відтак зміна місце
проживання негативно психологічно
вплине на сина. Також просить
врахувати, думку дитини, та ту
обставину, що син ОСОБА_4 насторожено
сприймає присутність матері, що
відображається на його психічному
стані. При визначені місця проживання
дитини просить врахувати також те, що у
позивачки є власне житло, у якому вона
не проживає, а чомусь просить
визначити місце проживання дитини у її
батька - ОСОБА_5, який має кредитні
зобов»язання перед банком. У позові
просять відмовити.

Представник третьої особи
Тернопільської районної державної
адміністрації Тернопільської області
в судовому засіданні підтримала
висновок комісії з питань захисту прав
дитини Тернопільської районної
державної адміністрації від 21 серпня
2014 року №01-1150/11, відповідно до якого,
місце проживання дитини визначено із
батьком ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд встановив.

Відповідно до свідоцтва про
народження, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
Тернопільського міського управління
юстиції Тернопільської області, ОСОБА_3
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року та його
батьками є сторони у справі - ОСОБА_2 та
ОСОБА_1.

Сторони ОСОБА_6 та ОСОБА_2
перебували в зареєстрованому шлюбі з 13
червня 2007 року, який на даний час
розірвано рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 10 липня 2013
року.

Відповідно до довідок, виданих
Байковецькою сільською радою №581 від 16
грудня 2013 року, №355 від 10.04.2014 року,
малолітній ОСОБА_3, 2008 року народження
зареєстрований в АДРЕСА_1 та проживає
там по даний час разом із батьком
ОСОБА_2.

Рішенням комісії з питань захисту
прав дитини Тернопільської
райдержадміністрації №16 від 30 травня
2013 року, вирішено визначити проживання
малолітнього ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2
за адресою: с.Байківці Тернопільського
району Тернопільської області.

Рішенням комісії з питань захисту
прав дитини Тернопільської
райдержадміністрації №33 від 26 вересня
2013 року, рекомендовано встановлення
ОСОБА_1 побачень з сином ОСОБА_3, з 19
години до 20 години 30 хвилин щопонеділка
і щосереди та у кожну першу суботу та
третю неділю місяця з 17 до 20 години 30
хвилин. Побачення мають відбуватись у
присутності батька за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається із висновку комісії
з питань захисту прав дитини
Тернопільської районної державної
адміністрації від 21 серпня 2014 року
№01-1150/11, який підтримано судовому
засіданні її представником, комісією з
питань захисту прав дитини
Тернопільської районної державної
адміністрації вирішено за доцільне
визначити місце проживання
малолітнього ОСОБА_3 разом із батьком
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. Крім цього,
у ньому зазначено, що, при обстеженні
умов проживання за адресою: АДРЕСА_2,
встановлено, що за даною адресою
зареєстровані і проживають ОСОБА_5 -
батько ОСОБА_1, ОСОБА_7 - мати ОСОБА_1,
ОСОБА_8 сестра, ОСОБА_9 чоловік сестри,
ОСОБА_10 - сестра, ОСОБА_11 - зведений брат.
Будинок на праві власності належить
ОСОБА_5 При обстеженні умов проживання
ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3,
встановлено, що за даною адресою
зареєстрована ОСОБА_1, зазначена
квартира належить їй на праві
власності. Необхідно створити умови
для розвитку дитини. При обстеженні
умов проживання ОСОБА_2 за адресою
АДРЕСА_1 встановлено, що за даною
адресою проживають та зареєстровані
ОСОБА_2, ОСОБА_12 - дочка ОСОБА_2 та син
ОСОБА_3 Будинок на праві приватної
власності належить ОСОБА_2, у якому
створені належні матеріально-побутові
та санітарно-гігієнічні умови для
проживання, виховання та розвитку
малолітнього ОСОБА_2

Згідно із довідкою, виданою ЖКК
ТОВ «Тернопільбуд» від 20.12.2013 року №1897,
ОСОБА_1 зареєстрована у місті Тернополі
за адресою АДРЕСА_3 з 23 жовтня 2013 року по
даний час.

Відповідно до довідки, ОСОБА_1
працює в ТОВ «Шарман» на посаді
маркетолога з 20 травня 2013 року із
посадовим окладом 1200 гривень.

Згідно із довідки, виданої
Тернопільською об»єднанню Державною
податковою інспекцією від 24.12.2013 року,
ОСОБА_2 перебуває на обліку в
Тернопільській ОДПІ як суб»єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа з 10.11.2005 року. Сума доходу, згідно
поданих податкових декларацій
платника єдиного податку за ІІ та ІІІ
квартал 2013 року становить 283 100,12
гривень.

Будучи допитаними в судовому
засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_13 суду пояснили, що під
час перебування ОСОБА_1 у шлюбі із
ОСОБА_2 у сторін виникали часті сімейні
конфлікти, у тому числі щодо визначення
місця знаходження неповнолітнього
ОСОБА_3.

Як вбачається із актів складених
ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_14 за період з
листопада 2013 року по квітень 2014 року, у
них зазначено, що ОСОБА_1 не відвідувала
свого сина ОСОБА_4 відповідно до
встановленого графіку побачень.

Як вбачається із актів від
03.02.2014 року та 05.02.2014 року, 16 жовтня 2013
року, складених ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_2
під час проведення побачень ОСОБА_1 із
малолітнім сином не впустив останню у
приміщення будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до
консультативного висновку спеціаліста
№98 від 07 серпня 2013 року, складеного
обласним психотерапевтом
Тернопільської обласної комунальної
клінічної психоневрологічної лікарні
ОСОБА_15, який ним було підтримано у
судовому засіданні, будучи допитаним у
якості свідка, у малолітнього ОСОБА_3
встановлено розлади адаптації з
астенічним, легким тривожним синдромом
внаслідок стресових ситуацій, які
виникли під час спілкування дитини з
матір»ю, існуючого конфлікту в сім»ї, а
тому рекомендовано обмежити стресові
ситуації дитині, яка ще не готова
психологічно до навантажень.

Як вбачається із виписки із
історії хвороби стаціонарного хворого
ОСОБА_3, 2008 року народження, він
перебував на стаціонарному обстеженні
в Тернопільській обласній клінічній
психоневрологічній лікарні з 02.09 по
24.09.2013 року з діагнозом розлади
адаптації дитячого віку, легкий
тривожний синдром, у анамнезі якого
зазначено, що «…після повернення
дитини від матері 16.07.2013 року, хлопчик
став замкнутим, тривожним,
боязливим…Проте періодично
замикається, буває тривожним,
хвилюється з приводу того, як буде
спілкуватись з матір»ю, боїться
зустрічі з нею…».

Будучи допитаним в судовому
засіданні свідок ОСОБА_16, яка працює на
посаді головного позаштатного
дитячого психіатра Тернопільської
обласної клінічної психоневрологічної
лікарні суду вказала, що негативний
вплив на психіку малолітнього ОСОБА_3
мають постійні сімейні конфлікти між
його батьками та які відбуваються в
присутності дитини.

Як вбачається із інформації
вихователя дошкільного закладу №21
ОСОБА_17, адресованої ОСОБА_2, у вересні
2013 року ОСОБА_1, прийшовши до свого сина
ОСОБА_3 з метою забрати його, почала
кричати, внаслідок чого дитина
розплакалась, та її неможливо було
заспокоїти.

Згідно із інформацією, наданою
Другим відділом Державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції від 28 липня 2014 року
№34/25042, на виконанні в Другому відділі
ДВС Тернопільського міського
управління юстиції перебувало
виконавче провадження №538/08 від 15
листопада 2012 року про стягнення з
батька позивачки ОСОБА_5 на користь ВАТ
КБ «Надра» заборгованості за кредитним
договором у розмірі 1678754,35 гривень. 04
березня 2013 року державним виконавцем
винесено постанову про накладення
арешту на все майно боржника, у тому
числі на будинок за адресою: АДРЕСА_2 та
оголошено заборону на його відчуження.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватись судом.

При вирішенні спору щодо місця
проживання дитини суд бере до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, батько
дитини приймав та приймає більшу
участь у вихованні малолітнього
ОСОБА_3, що підтверджується зазначеними
вище доказами. Суд зазначає, що
малолітній ОСОБА_3 від свого народження
проживає разом із відповідачем в
с.Байківці, де у нього склалось стале та
тривале оточення та побут, він відвідує
школу, має постійних друзів, а тому
зміна теперішнього місця проживання та
визначення місця проживання із
позивачкою може негативно вплинути на
його психологічний стан та здоров»я.
При цьому, суд враховує
консультативний висновок лікаря
психотерапевта, відповідно до якого,
слід обмежити стресові ситуації
дитині, які виникають під час тривалих
конфліктів між батьками дитини та
неспроможність останніх обмежити їх
вплив на психіку дитини. Також суд
зазначає, що позивачці належить на
праві власності квартира по АДРЕСА_3, у
якій вона зареєстрована, проте, місце
проживання дитини просить визначити по
АДРЕСА_2 у будинку свого батька ОСОБА_5,
який перебував під арештом згідно
постанови державного виконавця від 04
березня 2013 року та у якому проживають
інші особи, а тому вважає не доцільним
визначати місце проживання дитини за
вказаною адресою. Крім цього, суд
враховує, те, що на даний час
Тернопільським міськрайонним судом
розглядається кримінальне провадження
стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 КК України
щодо заподіяння тілесних ушкоджень
ОСОБА_2, що негативно характеризує
позивачку. Суд визнає вказані
обставини виключними, які узгоджуються
з положеннями принципу 6 Декларації
прав дитини від 20 листопада 1959 року.

Згідно п.1 ст.9 Конвенції про
права дитини від 20 листопада 1989 року
держави-учасниці забезпечують те, щоб
дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Проаналізувавши докази в їх
сукупності, враховуючи інтереси
дитини, приймаючи до уваги ставлення
кожного із батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків щодо них,
особисту прихильність дитини до
батьків, вік дитини, стан її здоров'я та
інші обставини, що мають істотне
значення, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення
місця проживання дитини з матір»ю до
задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 160, 161 Сімейного кодексу
України, Конвенцією про права дитини
від 20 листопада 1989 року, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Тернопільська районна
державна адміністрація про визначення
місця проживання дитини з матір»ю за
адресою АДРЕСА_2 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан