Віньковецький районний суд
Хмельницької області
Справа № 670/552/14-ц
Провадження № 2/670/183/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
смт. Віньківці

Віньковецький районний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Потапова О.О.,

з участю секретаря Білої Л.М.,

за участю сторін: ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розгянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Віньківці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та
піклування Віньковецької районної
державної адміністрації, про усунення
перешкод в користуванні власністю,-

ВСТАНОВИВ:

До Віньковецького районного суду 21.07.2014
року звернулась з позовом ОСОБА_1, яка
діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до
ОСОБА_2. Повідомляє, що її син ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і колишній чоловік ОСОБА_2
являються співвласниками квартири
АДРЕСА_1. Кожен із них в ідеальних
частках володіє 1/2 частиною цієї
квартири. Вона складається із залу
площею 18,7 м.кв., житлової кімнати - 11,0
м.кв., кладової -0,9 м.кв., коридору- 3,3
м.кв., кухні - 7,6 м.кв., ванни 2,5 м.кв.,
вбиральні - 1,1 м.кв..

Відповідач чинить перешкоди їй та сину
у можливості користуватись квартирою.
Він змінив замки вхідних дверей і двері
зачинені. Добровільно не бажає
впускати сина та її в квартиру, також не
бажає ділити квартиру. Вона зверталась
в правоохоронні органи в червні 2014
року, але право її на вселення не
поновлено.

Посилаючись на вимоги ст. 319 ЦК України,
ст. 150, 155 ЖК України, вона просить
вселити її та сина у спірну квартиру і
визначити порядок користування
приміщеннями цієї квартири. Їй і сину
залишити в користуванні залу площею 18,7
м.кв., відповідачу в користуванні -
житлову кімнату - 11,0 м.кв.. У спільному
користуванні залишити кладову площею
0,9 м.кв., коридор - 7,3 м.кв., кухню - 7,6 м.кв.,
ванну - 2,5 м.кв., вбиральню - 1,1 м.кв.,
стягнувши з відповідача судові
витрати. Витребувати у відповідача
оригінали правовстановлюючих
документів: технічний паспорт, договір
дарування від 10.06.2013 року, витяги про
реєстрацію права власності.
Зобов'язати відповідача повернути їй
оригінали зазначених документів на
спірну квартиру.

В судовому засіданні позивачка
підтримала заявлені вимоги. Вона та її
представник повідомили, що ОСОБА_2 не
пускає в квартиру ні позивачку, ні сина,
а син не бажає проживати спільно з
батьком в цій квартирі. Вона і син
живуть в селі Майдан - Олександрівський
і в зимовий період дитині досить
складно відвідувати в смт. Віньківці
школу та секцію з футболу в спортивному
комплексі цього селища, а хлопчик
талановитий.

Відповідач заперечував проти позову.
Повідомив, що він не відмовляється
впустити сина в квартиру, але колишню
дружину не бажає бачити в ній. Він має
намір утворити іншу сім'ю і не уявляє
можливість проживання в цій квартирі
колишньої дружини. Замок на вхідних
дверях він міняв. Повідомив, що він має
намір оспорити договір дарування в
судовому порядку через психічну
хворобу.

Представник третьої особи - органу
опіки та піклування Віньковецької РДА
в судове засідання не з'явився, був
повідомлений належно про час та місце
розгляду справи. Справа розглядалась в
його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін,
представника позивача, свідків,
дослідивши письмові докази, слід
вважати позов обґрунтованим та таким,
що підлягає частковому задоволенню.

Встановлено судом і не оспорюється
сторонами, що батько і син ОСОБА_2
являються співвласниками, кожен по 1/2
частині квартири АДРЕСА_1 Зазначену
квартиру 10 червня 2013 року батько
подарував сину. Договір дарування
посвідчений нотаріально. ОСОБА_4
являється власником 1/2 частини
квартири, про що зазначено у витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності № 4646023.

Квартира складається із зали площею 18,7
м.кв., житлової кімнати - 11,0 м.кв.,
кладової - 0,9 м.кв., коридору - 7,3 м.кв.,
кухні - 7,6 м.кв., ванної кімнати -2,5 м.кв.,
вбиральні - 1,1 м.кв..

Відповідач не заперечує те, що дружина
та син не живуть в спірній квартирі і не
бажає бачити дружину в квартирі. Факт
вчинення їм перешкоди в доступі до
житла підтвердила свідок ОСОБА_6. Він
також підтверджується копією листа на
ім'я відповідача, актом обстеження
житла від 13.07.2014 року, висновком органу
дізнання Віньковецького РВ УМВС
України в Хмельницькій області. Син
проживає з матір'ю в с. Майдан -
Олександрівський Віньковецького
району (довідка № 232), хоча
зареєстрований в спірній квартирі
(довідка №1415) і навчається в школі смт.
Віньківці, куди їздить із села.

Із аналізу досліджених доказів факт
вчинення перешкод в користуванні
житлом доведений. ОСОБА_1 власного
житла не має, живе з малолітнім сином у
своїх батьків. Син - власник, фактично
позбавлений права користування
квартирою через зміну батьком замків
на вхідних дверях, а тому дії
відповідача не відповідають вимогам
ст. 41 Конституції України, яка гарантує
власнику право володіти і
користуватись своєю власністю, а також
вимогам статті 317 ЦК України, оскільки
власник квартири - син, вправі
запрошувати інших осіб в квартиру,
реалізуючи принцип вільного
користування своїм майном.

Принцип непорушності права приватної
власності означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди відповідно до
закону за своєю волею незалежно від
волі інших осіб, визначений ст.41
Конституції України та ст. 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, до якої
Україна приєдналась 17 липня 1997 року
відповідно до Закону України від 17
липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію
конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, Першого
протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до
Конвенції», закріплено.

Відповідно до ст.ст. 383, 391 ЦК України,
син має право користуватися своїм
житлом на свій розсуд як для власного
проживання, так і для проживання члена
сім'ї - матері, має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування і розпорядження
своїм майном.

Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. Статті 9, 150 ЖК України
стверджують, що ніхто не може бути
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом, а
громадяни, які мають у приватній
власності квартиру, користуються нею
для особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд.

Враховуючи вищенаведене та конкретні
обставини справи, суд приходить до
переконання, що позов про усунення
перешкоди в користуванні квартирою
обґрунтований і підлягає до
задоволення. Проте немає необхідності
змінювати діючі замки вхідних дверей, а
лише передати позивачам ключі від
вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 та
заборонити відповідачу самовільно
здійснювати заміну замка на вхідних
дверях вказаної вище квартири.

Також частково слід задовольнити
вимоги позивачки і зобов'язати
відповідача надати ОСОБА_1 як законному
представнику малолітнього ОСОБА_4
оригінали правовстановлюючих
документів на квартиру з метою
виготовлення їх дублікату і
послідуючого повернення їх
відповідачу.

Відповідно до ч.2 ст. 160 СК України, спір
про місце проживання дитини, яка
досягла 10 років, визначається за
спільною згодою батьків та самої
дитини. В судовому засіданні
малолітній ОСОБА_4 повідомив про
бажання проживати з матір'ю в одній
кімнаті.

Згідно статті 7 ч.7 СК України, дитина
має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, які встановлені
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, іншими міжнародними
актами, визнаними в Україні.
Враховуючи, що відповідач проживає
один, а син бажає жити з матір'ю удвох,
їм слід виділити кімнату в
користування більшого розміру. При
цьому суд виходить також з вимог ст. 11
ч.2 Закону України «Про охорону
дитинства», що кожна дитина має право
на проживання разом з батьками або в
сім'ї кожного з них і не приймає
заперечення відповідача про те, що
приведення іншої особи в квартиру, де
буде проживати колишня дружина, буде
порушенням його прав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові
витрати в розмірі 245 грн. 60 коп. слід
стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 208, 202, 212-218, 224-226
ЦПК України, ст.ст.150, 167 ЖК України,
ст.ст. 379, 382, 383, 391 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні квартирою -
задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом
передачі ключів від вхідних дверей
квартири АДРЕСА_1 та заборонити
відповідачу самовільно здійснювати
заміну замка на вхідних дверях
вказаної вище квартири.

ОСОБА_2 зобов'язати передати ОСОБА_1
оригінали правовстановлюючих
документів на квартиру АДРЕСА_1 з метою
виготовлення нею дублікатів цих
правовстановлюючих документів.

Вселити ОСОБА_1 разом із
сином-власником ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
квартиру АДРЕСА_1

Визначити порядок користування
власниками квартирою АДРЕСА_1 між
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, виділивши в
користування ОСОБА_4 - залу площею 18,7
м.кв., ОСОБА_2 - житлову кімнату площею 11,0
м.кв..

У спільному користуванні ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 залишити кладову площею 0,9 м.кв.,
коридор - 3,3 м кв., кухню - 7,6 м.кв., ванну
кімнату - 2,5 м.кв., вбиральню - 1,1 м.кв..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 243 (двісті
сорок три) грн. 60 коп..

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Хмельницької
області через Віньковецький районний
суд шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. У разі постановлення
рішення суду без участі особи, яка його
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя О.О. Потапов