Справа № 649/906/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року Великолепетиський
районний суд Херсонської області у
складі:

головуючого
Мамаєв В.А.

секретаря
Шишка Н.М.

за участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Велика
Лепетиха цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання права
власності, мотивуючи свої вимоги тим,
що 17.10.2001 р. ним у шовкорадгоспу
«Великолепетиський» були куплені
будівлі, приміщення, благоустрій
(виробничу базу) коконосушарки, яка
розташована в АДРЕСА_1. За вказане майно
він сплатив 6000 грн., що підтверджується
квитанцією до прибуткового касового
ордеру № 34 від 17.10.2001 року, і прийняв
його. Відповідно до ст. 44 ЦК України 1963
року угоди між організацією та
громадянином укладається у письмовій
формі і не вимагає нотаріального
посвідчення. Відповідно до ч. 1 ст. 45 ЦК
України 1963 року недодержання форми
угоди, якої вимагає закон, тягне за
собою недійсність угоди лише в разі,
якщо такий наслідок прямо зазначено в
законі. Відповідно до ст. 46 ЦК України
1963 року недодержання простої письмової
форми, що вимагається законом (ст. 44 ЦК
України 1963 року) позбавляє сторони в
разі спору посилатися для
підтвердження угоди на показання
свідків. Таким чином, відповідно до
законодавства, чинного на час
укладення угоди купівлі-продажу
нерухомого майна, угода між ним та
шовкорадгоспом «Великолепетиський»
повинна була укладена в простій
письмовій формі, нотаріальна форма
угоди не вимагалась (нотаріальна форма
вимагалась лише для договорів купівлі-
продажу житлового будинку або квартири
(ст. 227 ЦК України 1963 року)). Угода між
нами не була укладена у письмовій
формі, але недодержання простої
письмової форми угоди не тягне її
недійсність. Підтвердженням укладення
угоди купівлі-продажу виробничої бази
коконосушарки є квитанція до
прибуткового касового ордеру № 34 від
17.10.2001 року. Таким чином, угода між ними
є укладеною та дійсною, а він є
власником виробничої бази
коконосушарки з 17.10.2001 р. - моменту
прийняття майна (момент виникнення
права власності). 2004 року набув
чинності закон України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» №1952-1V від 01.07.2014 р.
(надалі Закон №1952-IV), згідно якого
обов'язковій державній реєстрації
підлягає право власності на нерухоме
майно(ч.1 ст. 4), а інформація про права на
нерухоме майно підлягає внесенню до
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно (ч. 1 ст. 3). Крім того, ч. 4
ст. 3 Закону №1952-IV передбачено, що право
на нерухоме майно, що виникло до
набрання чинності цим Законом,
визнається дійсним. Позивач має намір
зареєструвати право власності на
виробничу базу коконосушарки, яке
виникло до набрання чинності Законом
№1952-1V. Відповідно до ч.2 ст. 12 закону
України «Про власність» № 697-ХІІ від
07.02.1991 р. (надалі Закон № 697-ХІІ), який
діяв на час виникнення цивільних
відносин, громадянин набуває право
власності на майно, одержане внаслідок
укладення угод, не заборонених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦК України 1963
року право власності у набувача за
договором виникає з моменту передачі
речі. Відповідно до ст. 41 Конституції
України, ст. 4 Закону № 697-ХІІ власник
володіє, користується і
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Позивач
просить суд визнати за ОСОБА_1, право
власності на виробничу базу
коконосушарки загальною площею 651 кв.м,
до складу якої входять: літ. А - склад;
літ. а - ґанок; літ. Б - приймальний пункт;
літ. б - ґанок; літ. б1 - ґанок; літ. В -
склад; літ. Г - туалет; літ. Д - гараж; літ.
Е - склад; літ. Ж - склад; літ. З -
коконосушарка; літ. И - склад; № 1 -
огорожа; № 2 - ворота; № 3 - пожежна
водойма; № І - вимощення, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 позов підтримав,
просить судовий збір з відповідача нг
стягувати.

Відповідач - ОСОБА_2 позов визнав.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 4 прикінцевих та
перехідних положень ЦК України, який
набрав чинності 01.01.2004 року, даний ЦК
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності.

З матеріалів справи вбачається,
що дані правовідносини між сторонами
виникли 17.10.2001 року, тобто до набрання
чинності ЦК України, який набрав
чинності 01.01.2004 року, а тому до них
потрібно застосовувати норми
матеріального права, які діяли до
набрання чинності цим кодексом, а саме
ЦК України від 18.07.1963 року.

17.10.2001 року між позивачем та
шовкорадгоспом "Великолепетиський" був
укладений договір купівлі-продажу
будівель, благоустрій (виробничої бази)
коконосушарки, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1. Позивач на виконання
умов договору від 17.10.2001 року сплатив
грошові кошти у повному обсязі, що
підтверджується квитанцією до
прибуткового касового ордеру № 34 від
17.10.2001 року, та прийняв вказану
виробничу базу коконосушарки.

Відповідно до ст. 44 ЦК України 1963 року
угоди між організацією та громадянином
укладається у письмовій формі і не
вимагає нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 ЦК України 1963
року недодержання форми угоди, якої
вимагає закон, тягне за собою
недійсність угоди лише в разі, якщо
такий наслідок прямо зазначено в
законі.

Відповідно до ст. 46 ЦК України 1963 року
недодержання простої письмової форми,
що вимагається законом (ст. 44 ЦК України
1963 року) позбавляє сторони в разі спору
посилатися для підтвердження угоди на
показання свідків.

Таким чином, недодержання сторонами
простої форми договору купівлі-продажу
нерухомого майна, не тягне за собою її
недійсність, а підтверденням укладання
договору є квитанція до прибуткового
касового ордеру № 34 від 17.10.2001 року. А до
відповідача право власності перейшло
відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦК України від
18.07.1963 року з моменту отримання майна.

Згідно технічного паспорту до складу
виробничої бази коконосушарки, яка
розташована в АДРЕСА_1, входять: літ. А -
склад загальною площею 27 кв.м.; літ. а -
ґанок площею забудови 1,2 кв.м.; літ. Б -
приймальний пункт загальною площею 52,8
кв.м.; літ. б - ґанок площею забудови 1,8
кв.м.; літ. б1 - ґанок площею забудови 3,5
кв.м.; літ. В - склад загальною площею 145,6
кв.м.; літ. Г - туалет площею забудови 2
кв.м.; літ. Д - гараж загальною площею 61,9
кв.м.; літ. Е -склад загальною площею 45,8
кв.м.; літ. Ж - склад загальною площею 170,8
кв.м.; літ. З -коконосушарка загальною
площею 118,3 кв.м.; літ. И - склад загальною
площею 28,8 кв.м.; №1 - огорожа; №2 - ворота;
№ 3 - пожежна водойма; №І - вимощення.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Враховуючи, що ОСОБА_1 являється
власником виробничої бази
коконосушарки, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
квитанцією до прибуткового касового
ордеру № 34 від 17.10.2001 року, технічним
паспортом та визнано відповідачем, але
не може зареєструвати своє право
власності і відповідно до ст. то суд
відповідно до ст. 41 Конституції
України, ст. ст. 4,12 Закону № 697-ХІІ, ст.ст.
44-46, 128 ЦК України 1963 року, ст.ст. 3, 4 Закон
№ 1952-IV, вважає можливим визнати за
позивачем право власності на виробничу
базу коконосушарки, а тому позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню.

На підставі ст. 41 Конституції України,
ст.ст. 4, 12 закону України «Про
власність», ст.ст. 3, 4 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень»,
ст.ст. 44, 45, 128 ЦК України 1963 року,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на
виробничу базу коконосушарки
загальною площею 651 кв.м, до складу якої
входять: літ. А - склад; літ. а - ґанок;
літ. Б - приймальний пункт; літ. б - ґанок;
літ. 61 - ґанок; літ. В -склад; літ. Г -
туалет; літ. Д - гараж; літ. Е -склад; літ.
Ж - склад; літ. З - коконосушарка; літ. И
-склад; № 1 - огорожа; № 2 - ворота; № 3 -
пожежна водойма; № 1 - вимощення, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Херсонської області через
Великолепетиський районний суд.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий
підпис

КОПІЯ ВІРНА:

Суддя
В.А. Мамаєв

Секретар судових засідань
Н.М. Шишка