ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 жовтня 2014 р.
Справа №174/959/14-ц

п/с 2/174/471/2014

Вільногірський
міський суд Дніпропетровської
області,

в складі:
головуючого судді Шаповала
Г.І.

при секретарі
Пелипас Н.І.

з участю:
позивача ОСОБА_1

представника
відповідача адвоката ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Вільногірську, Дніпропетровської
області, цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання дружини,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду
30.09.2014 р., позивачка зазначила, що з
відповідачем вона знаходиться у
зареєстрованому шлюбі з 23.06.2012 року, що
підтверджується ксерокопією Свідоцтва
(повторного) про шлюб. Від цього шлюбу у
них з відповідачем сумісних дітей
немає.

Під час реєстрації шлюбу з
відповідачем, вона, як одинока мати,
мала двох повнолітніх дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4

З моменту реєстрації шлюбу вона та
відповідач проживали однією сім'єю
разом з її дітьми і вели сумісне
господарство.

В подальшому спільне життя з
відповідачем не склалася через те, що у
них не стало взаємного порозуміння, в
результаті чого сталося охолодження
взаємних почуттів і основа подружніх
відносин втрачена.

На сьогоднішній день їхній з
відповідачем шлюб є практично
формальним. Відповідач, проживаючи
окремо від неї і знаючи про її складне
матеріальне становище, ніякої
матеріальної допомоги їй не надає.

Стаття 75 СК України визначає загальні
положення права подружжя на утримання.
Правове регулювання відносин подружжя
по утриманню спрямоване на реалізацію
положень загальної частини Сімейного
Кодексу щодо необхідності побудови
сімейних відносин на паритетних
засадах, на почуттях взаємної любові та
поваги, взаємодопомоги і підтримки (ч. 2
ст. 1 СК України) та з максимально
можливим урахуванням інтересів
непрацездатних членів сім'ї (ч. 8 ст. 7 СК
України). За юридичною природою право
подружжя на утримання є особливим
майновим суб'єктивним правом. Причому
його реалізація можлива лише за умови
настання такого юридичного факту як
реєстрація шлюбу, за винятком відносин,
що регламентуються ст. 91 СК України.

Частина 1 статті 75 СК України
встановлює юридичний обов'язок,
відповідно до якого дружина та чоловік
повинні матеріально підтримувати один
одного. Вказана правова норма має
стимулювати подружжя виконувати цей
обов'язок добровільно, без
застосування передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 18
СК України такого способу захисту
сімейних прав та інтересів, як
примусове виконання добровільно не
виконаного обов'язку. Цьому обов'язку
кореспондується відповідне право на
утримання тому з подружжя, який
відповідає встановленим законом
критеріям для його набуття. В частині 2
ст. 75 СК визначаються умови виникнення
права на утримання: той з подружжя, хто
претендує на це право, має бути
непрацездатним; він має потребувати
матеріальної допомоги; інший з
подружжя, який зобов'язаний утримувати,
може надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з цих вимог закону, вона
заявляє, що вона потребує матеріальної
допомоги в зв'язку з наступним: її
особисті доходи у вигляді грошової
допомоги період часу з березня по
серпень 2014 року (відповідно до Закону
України "Про державну допомог) сім'ям з
дітьми" від 21.11.1992 року № 2811-ХІІ), як
одинокій матері на її дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
складають 771,60 грн. в місяць, що
підтверджується Довідкою про
отримання допомоги від 26.09.2014 року. При
цьому за вересень 2014 року вона
матеріальної допомоги не отримувала.
Ці кошти йдуть виключно на утримання її
неповнолітніх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5.

Її особисті доходи, які вона отримувала
з березня по червень 2014 р. (включно) як
безробітна, з Вільногірського МЦЗ,
складають на сьогоднішній день 00,0 грн.,
що підтверджується Довідкою № 392 від
29.09.2014 року. Інших джерел доходу вона не
має.

Окрім цього, на сьогоднішній день вона
перебуває на обліку у Вільногірському
міському центрі медичної допомоги, як
вагітна жінка, що підтверджується
протоколом № 90 від 26.09.2014 року. Майбутня
дитина - це дитина відповідача.

Таким чином, вона не має доходів, які
забезпечили б їй прожитковий мінімум,
встановлений законом. Матеріальну
допомогу їй в цій ситуації тимчасово
надають її батьки.

Відповідач в змозі надавати їй
матеріальну допомогу, так як: має
постійне місце роботи - TOB
«Вільногірське скло» і його щомісячний
дохід складає не менш 2000 грн.; у
відповідача відсутні інші діти, а також
непрацездатні батьки, яким він надає
матеріальну допомогу.

Вона приймала всі можливі заходи для
отримання матеріальної допомоги від
відповідача, але не змогла її добитися
у зв'язку з небажанням відповідача
надавати їй таку матеріальну допомогу
в добровільному порядку.

Вона бажає отримувати кошти (аліменти)
від відповідача на своє утримання за
судовим рішенням, незалежно від бажань
відповідача надавати їй матеріальну
допомогу чи ні, в зв'язку з чим вона
звертається до суду з цим позовом.

За таких підстав вона вважаю, що
відповідач може бути притягнутий до
сплати коштів (аліментів) на її користь
на її утримання в розмірі ? частини його
доходів кожного місяця .

Виходячи з вище викладеного, керуючись
ст. 75 CK України, позивачка прохає:
стягнути з відповідача, ОСОБА_3, на її
утримання кошти (аліменти) у розмірі ?
частини його доходів, щомісяця,
починаючи стягнення з моменту подачі
цього позову; всі судові витрати,
передбачені ЦПК України, а також
витрати на правову допомогу адвоката,
після розгляду судом справи, покласти
на відповідача.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позовні вимоги та їх
обґрунтування, що викладені в позовній
заяві, підтримали в повному обсязі, з їх
додаткових пояснень витікає, що
позивачка на час розгляд справи
перебуває в стані вагітності - 16 тижнів.
Батьком зачатої дитини є відповідач. З
15 вересня 2014 р. позивачка та відповідач
спільно не проживають і відповідач не
надає їй будь-якої допомоги на її
утримання. При цьому, вона перебуває на
обліку в центрі зайнятості, але не
отримує державної допомоги по
безробіттю, оскільки за станом здоров'я
змушена була відмовитися від
працевлаштування, для збереження
вагітності. На двох своїх дітей вона
отримує державну допомогу у розмірі 771
грн.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав в повному обсязі. З його
пояснень витікає, що він визнає своє
батьківство стосовно зачатої у
позивачки дитини. Позов не визнає тому,
що між ним і позивачкою виникли
неприязненні стосунки, внаслідок
конфліктів, які вчиняє позивачка
безпричинно. Останній раз вона просто
вигнала його із дому. Окрім того,
позивачка не надала довідки про
необхідність звертатися в лікарню для
збереження вагітності, вона перебуває
на обліку в центрі зайнятості, тому
вважається працездатною.

Приймаючи до уваги надані сторонами
пояснення, дослідивши письмові докази
у справі, а саме: копію паспорта
громадянки України ОСОБА_1; копію
свідоцтва про укладення шлюбу 23.06.2012 р.
між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, після реєстрації
шлюбу яким присвоєне спільне прізвище -
ОСОБА_1; протокол № 90 від 26.09.2014 р. КП
Вільногірський міський центр
первинної медсандопомоги, згідно якого
ОСОБА_1 перебуває на «Д» обліку зі
строком ІІІ беременності 12 тижнів;
копію свідоцтва про народження
ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_5; копію свідоцтва
про народження ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_4;
довідку ДСГП Вільногірської міської
ради про надання державної допомоги,
одинокій матері, ОСОБА_1, у розмірі 771-60
грн.; довідку Вільногірського міського
центру зайнятості, згідно якої, ОСОБА_1
перебуває на обліку як безробітна з
27.09.2013 р., отримувала грошову допомогу з
березня по червень 2014 р. - щомісячно по
936.64 грн.; довідку ЗОШ № 3, згідно якої
ОСОБА_5 навчається в 2-Б класі; довідку
ЗОШ № 3, згідно якої ОСОБА_4 навчається в
6-Б класі; довідку про склад сім'ї
ОСОБА_1; квитанцію від 29.09.2014 р. про
оплату послуг адвоката ОСОБА_2 по
складанню документів про стягнення
аліментів в сумі 350.00 грн.; довідку
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС
УДМС України у Дніпропетровській
області від 08.10.2014 р., згідно якої ОСОБА_3
зареєстрований за місцем проживання по
АДРЕСА_2; копію паспорта громадянина
України ОСОБА_3; довідку про заробітну
плату ОСОБА_3 в ТОВ «Лабтрансхім» - 7098.24
грн. за період з квітня по вересень 2014 р.
та переведення його на роботу до іншого
підприємства; довідку про заробітну
плату ОСОБА_3 в ТОВ «Укр-Біогаз» - 910.85
грн. за вересень 2014 р.; квитанцію від
22.10.2014 р. про оплату послуг адвоката
ОСОБА_2 по представництву інтересів
ОСОБА_1 в судовому засіданні в сумі 350.00
грн., - та оцінивши зазначені докази в їх
сукупності та взаємозв'язку, керуючись
законом, суд дійшов висновку, що позов
підлягає задоволенню в повному обсязі,
за наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами мають
місце правовідносини, які виникають із
факту невиконання встановленого
законом обов'язку чоловіком щодо
утримання дружини, в тому числі в
зв'язку з тим, що дружина перебуває в
стані вагітності.

Суд встановив наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Сторони перебувають в зареєстрованому
шлюбі, від якого спільних дітей не
мають, проте з 15 вересня 2014 р. спільно не
проживають, при цьому відповідач
ухиляється від надання матеріальної
допомоги позивачці, яка як дружина має
право на таку допомогу, в тому числі в
зв'язку з тим, що перебуває в стані
вагітності.

Позивачка потребує надання їй
матеріальної допомоги, оскільки не має
ніяких власних доходів.

Відповідач працевлаштований має
постійний заробіток, на утриманні
інших непрацездатних осіб не має, стан
здоров'я задовільний, тому він може
надавати своїй дружині матеріальну
допомогу на її утримання у розмірі ?
частини свого щомісячного доходу,
відповідно до положень ст.ст. 75,84 СК
України.

Так, згідно ст. 84 СК України: 1. Дружина
має право на утримання від чоловіка під
час вагітності. 2. Дружина, з якою
проживає дитина, має право на утримання
від чоловіка - батька дитини до
досягнення дитиною трьох років. 3. Якщо
дитина має вади фізичного або
психічного розвитку, дружина, з якою
проживає дитина, має право на утримання
від чоловіка до досягнення дитиною
шести років. 4. Право на утримання
вагітна дружина, а також дружина, з якою
проживає дитина, має незалежно від того
чи вона працює та незалежно від її
матеріального становища, за умови, що
чоловік може надавати матеріальну
допомогу. 5. Аліменти, присуджені
дружині під час вагітності,
сплачуються після народження дитини
без додаткового рішення суду. 6. Право
на утримання вагітна дружина, а також
дружина, з якою проживає дитина, має і в
разі розірвання шлюбу.

Визначаючи розмір аліментів, суд
приймає до уваги, згідно ст. 182 СК
України, стан здоров'я та матеріальне
становище позивача та відповідача.

Згідно ст.ст.10,11,60 ЦПК України, суд
розглядає справу в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд доходить висновку, що аліменти на
утримання позивача можливо стягнути з
відповідача у розмірі, який зазначений
в позовній заяві, тобто у розмірі ?
частини доходу відповідача,
враховуючи, що позивачка не
працевлаштована, ніяких доходів не має,
перебуває в стані вагітності, що не
заперечується відповідачем, який
визнає своє батьківство стосовно
зачатої дитини. Також суд виходить з
наступного розрахунку: 7098.24+910.85:6=1334.80
грн. (середньомісячний заробіток
відповідача) : 4 = 333.71 грн. (1/4 від
середньомісячного заробітку), тобто
розмір аліментів буде відповідати
вимогам розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд, керуючись ст. 88 ЦПК України,
ЗУ «Про судовий збір» дійшов висновку
про покладення судових витрат на
відповідача, ОСОБА_3, для чого з нього
слід стягнути на користь ОСОБА_1 - 750.00
грн., для відшкодування судових витрат
в виді оплати юридичної допомоги
адвоката ОСОБА_2, та в дохід держави
України судовий збір - 243.60 грн., за
задоволену позовну вимогу про
стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 88, 209 ч.3, 212-215, 222, 223, 292-294, 367 ч.1 п.1
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5,
уродженця с. Биково, Криничанського
району, Дніпропетровської області, ІПН
№ НОМЕР_1, працюючого водієм
навантажувача в ТОВ «Укр-Біогаз»,
зареєстрованого за місцем проживання
по АДРЕСА_2, на користь та утримання
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м.
Вільногірська, Дніпропетровської
області, ІПН № НОМЕР_2, перебуваючої на
обліку у Вільногірському міському
центрі зайнятості, як безробітна,
зареєстрованої за місцем проживання по
АДРЕСА_1, яка перебуває в стані
вагітності - 16 тижнів, аліменти у
розмірі 1/4 частини його щомісячного
доходу, щомісячно, починаючи з дати
подачі позову, тобто, з 30 вересня 2014
року, і по день припинення права на
утримання.

Допустити негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
-750.00 грн., для відшкодування судових
витрат в виді оплати юридичної
допомоги адвоката ОСОБА_2, та в дохід
держави України судовий збір - 243.60 грн.,
за задоволену позовну вимогу про
стягнення аліментів.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через
Вільногірський міський суд,
Дніпропетровської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію рішення, протягом двох днів з
часу виготовлення його в повному
обсязі, надіслати рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
сторонам.

Головуючий суддя
Шаповал Г.І.