АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5177/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3267/14
Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л.
Доповідач Одринська Т. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого судді: Одринської Т.В.,

суддів: Лобова О.А., Акопян В.І.

при секретарі: Гнатюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Київського районного суду м.
Полтави від 09 вересня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до Київської
районної в м. Полтаві ради про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування, треті особи -
Приватний нотаріус Диканського
районного нотаріального округу ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 09 вересня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської
районної в м. Полтаві ради про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування - відмовлено.

З даним рішенням не погодилася
позивачка та подала на нього
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі. Апелянт вважає, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню, в зв'язку з порушенням
судом норм матеріального та
процесуального права. При цьому
апелянт просила залучити в якості
співвідповідача Полтавську міську
раду зазначаючи, що суд першої
інстанції мав би роз'яснити їй право
щодо заміни належного відповідача у
справі, шляхом повторного виклику
позивача в судове засідання чи
визнання її явки обов'язковою.

Колегія суддів, перевіривши доводи
апеляційної скарги та дослідивши
матеріали справи, дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_5, після смерті якого залишилося
спадкове майно, а саме: квартира
АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 приватним
нотаріусом Диканського районного
нотаріального округу ОСОБА_2 відкрита
спадкова справа, у встановленому
законом порядку з заявою про прийняття
спадщини звернулася ОСОБА_1

В свою чергу ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відмовилися від належної обов'язкової
частки та від спадщини.

У видачі свідоцтва про право власності
на квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_1 було
відмовлено, в зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
спірну квартиру / а.с. 8, 176 /.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Вважаючи своє право на отримання
свідоцтва про право на спадщину за
законом порушеним, позивач, обираючи
спосіб захисту порушеного права,
звернулася в суд з позовом до Київської
районної в м. Полтаві ради про визнання
права власності в порядку спадкування
на квартиру.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем пред'явлено позовні вимоги
до неналежного відповідача, оскільки
спадкоємці за ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відмовилися від прийняття спадщини, то
відповідачем у справі має бути
територіальна громада в особі
Полтавської міської ради.

Такий висновок суду першої інстанції є
вірним, оскільки, відповідачами у
справах щодо визнання права власності
на спадкове майно є спадкоємці, які
прийняли спадщину. При відсутності
інших спадкоємців за заповітом і за
законом, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Положеннями ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України
визначено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд. Таке право мають також
особи (за винятком тих осіб, які не
мають цивільної процесуальної
дієздатності), в інтересах яких
заявлено вимоги.

За змістом ст. 33 ЦПК України належними є
сторони, які є суб'єктами спірних
правовідносин. Належним є відповідач,
який дійсно є суб'єктом порушеного,
оспорюваного чи невизнаного
матеріального правовідношення.
Належність відповідача визначається,
перш за все, за нормами матеріального
права. Відтак, неналежним відповідачем
є особа, яка не має відповідати за
пред'явленим позовом.

З аналізу наведеної статті слідує, що
законодавець поклав на позивача
обов'язок визначати відповідача у
справі і суд повинен розглянути позов
щодо тих відповідачів, яких визначив
позивач. Водночас якщо позивач
помилився і подав позов до тих, хто
відповідати за позовом не повинен, або
притягнув не всіх, він не позбавлений
права звернутись до суду з клопотанням
про заміну неналежного відповідача чи
залучення до участі у справі
співвідповідачів і суд таке клопотання
задовольняє. Тобто ініціатива щодо
заміни неналежного відповідача
повинна виходити від позивача, який
повинен подати клопотання. У цьому
клопотанні позивач обґрунтовує
необхідність такої заміни, а саме, чому
первісний відповідач є неналежним і
хто є відповідачем належним. Подання
позивачем такого клопотання свідчить,
що він не лише згідний, але й просить
про заміну неналежного відповідача
належним.

З урахуванням принципу
диспозитивності суд не має права
проводити заміну неналежного
відповідача належним з власної
ініціативи. Якщо суд вважає, що
відповідач визначений неправильно, суд
може інформувати позивача про
можливість заміни, але якщо позивач
відповідного клопотання не подає, суд
повинен розглядати справу далі і
відмовляти у позові.

Встановивши, що належним відповідачем
у справі має бути територіальна
громада міста в особі Полтавської
міської ради, місцевий суд дійшов
вірного висновку про відмову у
задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
Київської районної в м. Полтаві ради
про визнання права власності на
нерухоме майно в порядку спадкування,
оскільки даний позов заявниця
пред'явила до неналежних відповідачів.

Посилання апелянта на ту обставину, що
суд не визнав її явку обов'язковою та не
роз'яснив право на залучення належного
позивача у справі, не заслуговують на
увагу.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач належним чином була
повідомлена про час та місце розгляду
справи, проте своїм процесуальним
правом згідно ст. 27 ЦПК України, брати
участь у судових засіданнях, не
скористалася, в судове засідання не
з'явилася.

Отже, доводи про порушення її прав як
позивача є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції
відповідають зібраним у справі
доказам, яким судом дана належна
оцінка, правильно визначена юридична
природа правовідносин, і закон який їх
регулює.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Київського
районного суду м. Полтави від 09 вересня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий :
Одринська Т.В.

судді:
Лобов О.А.

ОСОБА_7