УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Бурлай О.Б.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяву представника
відповідача ОСОБА_4 про перегляд
заочного рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 20.08.2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_6, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої залиттям
квартири, -

у с т а н о в и в :

15.09.2014 року представник відповідача
ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про
перегляд заочного рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 20.08.2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_6, про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди завданої залиттям
квартири. Вимоги заяви мотивовано тим,
що відповідач не був належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справи, оскільки в цей час перебуваючи
у важкому психологічному стані після
смерті дружини, та проживав на дачі за
адресою: АДРЕСА_1. Крім того,
представник зазначає, що 02.06.2014 року
відповідачу було накладено гіпс, який
був знятий 23.07.2014 року. Відсутність
позивача при розгляді справи позбавило
його передбаченого цивільним
законодавством права надати суду
докази, якими відповідач заперечує
проти позову. Представник вказує, що
позивачем не було надано суду ніяких
доказів на підтвердження позовних
вимог про стягнення моральної шкоди.
Також представник не погоджується з
розміром заподіяної матеріальної
шкоди, оскільки, за твердженням
представника, наявний альтернативний
Експертний висновок, за яким вартість
пошкодженого майна та робіт є значно
меншою. Крім того, представник звертає
увагу суду на те, що рахунок-фактура
№26/05/2014 від 26.05.2014 року (а.с. 73) не є
підтвердженням оплати позивачем 16100,00
грн., оскільки сам по собі
рахунок-фактура не є документом,
підтверджуючим передання коштів
позивачем.

Відповідач в судовому засіданні
підтримав вимоги заяви з підстав
викладених у ній.

Представники відповідача в судовому
засіданні підтримали вимоги заяви з
підстав викладених у ній, просять заяву
задовольнити скасувавши заочне
рішення суду та призначити справу до
розгляду в загальному порядку.
Додатково представники пояснили, що
звіт про оцінку матеріального збитку
безпідставно проведений лише на
підставі акту ЖЕКу про візуальний
огляд пошкоджень, ніяких більш
детальних актів працівниками ЖЕКу не
складалось. Представники зазначають,
що факт залиття квартири позивача
дійсно був, але розмір збитків є
завеликим і погодитись із ним, на думку
представників, не можливо.

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги заяви не визнав,
просить залишити без задоволення заяву
про перегляд заочного рішення суду,
посилаючись на те, відсутні підстави
для перегляду рішення суду, оскільки
відповідачем не доведено дійсне його
перебування під час заочного розгляду
справи на дачі. На думку представника,
відповідач лише намагається затягнути
розгляд даної справи.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась, причини неявки суду не
повідомила.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін та відповідача,
вивчивши подану заяву про перегляд
заочного рішення та додані до неї
документи, дослідивши матеріали справи
приходить до висновку про те, що заява
не підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК
України, у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в
судові засідання призначені на 24.07.2014
року та на 20.08.2014 року відповідач не
з'явився. До суду повернулись поштові
конверти з судовою кореспонденцією
адресованою відповідачу з відміткою
поштового відділення «за закінченням
встановленого строку зберігання», що
відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК
України визнається належним врученням
судового повідомлення. Тому враховуючи
думку представника позивача, який не
заперечував проти ухвалення у справі
заочного рішення, що міститься у
письмовій заяві до суду, суд прийняв у
справі заочне рішення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 232 ЦПК
України, заочне рішення підлягає
скасуванню, якщо судом буде
встановлено, що відповідач не з'явився
в судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин і
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Отже, зі змісту ст. 232 ЦПК України
випливає, що скасування заочного
рішення судом, що його ухвалив, можливе
у випадку встановлення судом одночасно
двох обставин: відповідач не з'явився в
судове засідання, в якому ухвалено
заочне рішення, та не повідомив про
причини неявки з поважних причин;
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Однак, в даному випадку, суд не вбачає
наявності обох обставин, які є
підставою для скасування заочного
рішення суду та призначення справи до
розгляду в загальному порядку.

Так, посилаючись на начебто існуючий
Експертний висновок за яким вартість
пошкодженого майна та робіт є значно
меншою, відповідач та його
представники вказаного експертного
висновку суду не надали, його копії до
матеріалів заяви про перегляд заочного
рішення не додали. За таких умов
посилання на існування вказаного
доказу є безпідставним.

Згідно положень ч. 1 ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

При проведенні заочного розгляду
справи суд прийняв у якості належного
та допустимого доказу наданий
позивачем висновок про вартість
проведення відновлювального ремонту
квартири №19 після її залиття, яка
розташована за адресою: м. Київ, пр-т.
Ватутіна, буд, 28а на суму 51300,00 грн.

Посилання сторони відповідача на те, що
рахунок-фактура №26/05/2014 від 26.05.2014 року
(а.с. 73) не є підтвердженням оплати
позивачем 16100,00 грн., оскільки сам по
собі рахунок-фактура не є документом
підтверджуючим передання коштів
позивачем суд не приймає до уваги,
оскільки зазначений рахунок-фактура є
додатком до вказаного висновку про
вартість проведення відновлювального
ремонту, який враховувався при
проведенні оцінки збитку, при цьому, як
зазначено вище, суд прийняв
відповідний доказ позивача як належний
та допустимий і окремій оцінці
рахунок-фактура не підлягає. Наведеним
сторона відповідача фактично не
погоджується з висновком суду при
оцінці відповідно доказу, а саме
висновку про вартість проведення
відновлювального ремонту, що не є
доказом в розумінні ст. 232 ЦПК України, і
з цих підстав заочне рішення не може
бути переглянуте, адже в своєму рішенні
суд надав оцінку наявному доказу, а
нових доказів суду надано не було.

Також, не заслуговують на увагу й
посилання сторони відповідача на
відсутність підстав для стягнення з
відповідача моральної шкоди та
відсутність обґрунтування її розміру.
Так, позивачем було заявлено вимогу про
стягнення моральної шкоди у зв'язку з
пошкодженням належного йому майна у
розмірі 5000,00 грн., при цьому суд,
враховуючи, що душевні страждання у
зв'язку з пошкодженням належного
позивачу майна у відповідності до
вимог чинного законодавства України є
підставою для стягнення завданої
моральної шкоди, визначив розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди та зменшив відповідний розмір
стягнення до 1000,00 грн. з урахуванням
принципів розумності, справедливості
та співмірності.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 228, 229, 231, 232 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву представника відповідача ОСОБА_4
про перегляд заочного рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 20.08.2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_6, про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди завданої залиттям
квартири - залишити без задоволення.

Роз'яснити відповідачу та його
представникам, що у разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення заочне рішення може
бути оскаржене в загальному порядку,
встановленому ЦПК України. У цьому разі
строк на апеляційне оскарження рішення
починає відраховуватися з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -