22-ц/775/1469/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Соловйов О.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого Песоцької Л.І.

суддів Мироненко І.П., Гаврилової
Г.Л.

при секретарі Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
27 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ
грошових вкладів.

Вказував на те, що 27 серпня 2002 року він
уклав шлюб з відповідачкою. Під час
перебування у шлюбі він працював за
контрактами на іноземних судах, а
отримані грошові кошти перераховував
на її карткові рахунки в іноземній
валюті в ПАТ «Перший Український
міжнародний банк». У середині грудня 2013
року між ними склались неприязні
відносини і відповідачка з донькою
переїхала проживати до своїх батьків. В
теперішній час судом розглядається
справа про розірвання їх шлюбу.

Посилаючись на те, що відповідачка
відмовляється поділити грошові кошти,
які є їх спільною сумісною власністю,
позивач просив прийняти рішення про
поділ грошових коштів, які знаходяться
на двох її карткових рахунках в
іноземній валюті.

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з
уточненою заявою і, посилаючись на те,
що після фактичного припинення 30
грудня 2013 року подружніх відносин
відповідачка без його згоди зняла 3, 21
та 23 січня 2014 року зі спірних
банківських рахунків 12060 грн., 24010,35 євро
та 11678 доларів США і відмовляється
сплатити йому ? їх частини, просив
визнати спільним сумісним майном
грошові вклади, які зберігались на її
рахунках в ПАТ «ПУМБ» в євро та в
доларах: в сумі 24010,35 євро, 11678 доларів
США та 12060 грн. і стягнути з неї на його
користь ? частину вкладів в загальній
сумі 296858 грн. (212790 + 78038 + 6030) та
відшкодувати судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
27 серпня 2014 року позов задоволено.
Визнано спільною сумісною власністю
сторін грошові кошти в сумі 24010,35 євро;
11678 доларів США та 12060 грн., які станом на
30 грудня 2013 року перебували на
карткових рахунках в євро та доларах на
ім'я ОСОБА_2 у ПАТ «ПУМБ», і стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію ?
їх частини в сумі 296858 грн. в рахунок їх
поділу, 250 грн. - у відшкодування витрат
на судовий збір та в дохід держави
судовий збір в розмірі 2718 грн. 58 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити
рішення про відмову у позові,
посилається на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
неврахування того, що спірні грошові
кошти витрачені нею в період шлюбу, на
термінове лікування доньки від першого
шлюбу і що грошова сума в розмірі 11220
грн., яка визнана спільним сумісним
майном, отримана як соціальна допомога
на дитину.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2 і її представника ОСОБА_3, які
підтримали доводи скарги, пояснення
ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_4, які
заперечували проти задоволення скарги,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст. 308
ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом встановлено, що з 27 серпня 2002 року
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі, дітей від якого не мають.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 16 квітня 2014 року шлюб між ними
розірвано.

Під час шлюбу на карткові рахунки в ПАТ
«ПУМБ» на ім'я ОСОБА_2 надходили грошові
кошти у доларах США та євро.

Після фактичного припинення шлюбних
відносин 30 грудня 2013 року ОСОБА_2 без
відома ОСОБА_1 зняла з рахунку в
доларах: 21 січня 2014 року 200 доларів США,
23 січня 2014 року - 900 доларів США, 23 січня
2014 року - 840 грн., 23 січня 2014 року - 10578
доларів США; з рахунку в євро: 03 січня 2014
року 11220 грн. і 23 січня 2014 року - 24010,35
євро (а.с. 36-37).

Задовольняючи позов про поділ
грошових коштів та стягнення з
відповідачки на користь позивача
компенсації ? їх частини, суд виходив із
того, що грошові кошти на карткові
рахунки в доларах та євро на ім'я
відповідачки в загальній сумі
еквівалентній 593716 грн. внесені в період
шлюбу та спільного проживання сторін і
були їх спільною сумісною власністю;
оскільки під час припинення шлюбних
відносин відповідачка без відома та
згоди позивача зняла вказану грошову
суму і використала не в інтересах чи на
потребу сім'ї, з неї на користь позивача
підлягає стягненню 296858 грн.

З урахуванням встановлених обставин
справи з висновком суду не можна не
погодитись.

Згідно зі ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 63 СК України
передбачено, що дружина та чоловік
мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 30
постанови Пленуму Верховного Суду
України N 11 від 21 грудня 2007 року "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", рівність
прав кожного із подружжя на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності (якщо інше не
встановлено домовленістю між ними) та
необхідність взаємної згоди подружжя
на розпорядження майном, що є об'єктом
права його спільної сумісної
власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст.
65 СК України. У випадку коли при
розгляді вимоги про поділ спільного
сумісного майна подружжя буде
встановлено, що один із них здійснив
його відчуження чи використав його на
свій розсуд проти волі іншого з
подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на
її потреби або приховав його, таке
майно або його вартість враховується
при поділі.

Зі справи вбачається, що під час
перебування у шлюбі були відкриті
карткові рахунки в іноземній валюті на
ім'я ОСОБА_2 в ПАТ «ПУМБ», на які
надходила заробітна плата позивача за
час роботи за іноземними контрактами.
Шлюбні відносини між сторонами
фактично припинені з 30 грудня 2013 року.

Відповідачка зняла з карткового
рахунку в євро 03 січня 2014 року 11220 грн. і
23 січня 2014 року 24010,35 євро; з карткового
рахунку в доларах США - 21 січня 2014 року
200 доларів США, 23 січня 2014 року 900
доларів США, 10578 доларів США і 840 грн., що
в загальній сумі еквівалентно 593716 грн.

З її пояснень у судовому
засіданні вбачається, що з 30 грудня 2013
року між нею та позивачем були фактично
припинені шлюбні відносини і вона з
донькою пішла від позивача, забравши
особисті речі, і з того часу з ним не
проживала; спірні грошові суми зняла
без відома позивача і повністю
витратила без його згоди за своїм
розсудом на лікування доньки,
проживання, придбання особистих речей
тощо.

Будь-яких доказів тому, грошові
кошти були зняті за згодою позивача та
використані в інтересах сім'ї за
взаємною згодою і конкретно на які
потреби, суду не надано.

Таким чином, оскільки встановлено, що
ОСОБА_2 після фактичного припинення
шлюбних відносин без відома ОСОБА_1
зняла 593716 грн., які були їх спільною
сумісною власністю, і не довела, що
витратила цю суму за його згодою або в
інтересах сім'ї, суд законно та
обґрунтовано дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог про
стягнення з неї на користь позивача
компенсації ? частини знятої грошової
суми.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідачка доводів у спростування
висновків суду не навела.

З посиланнями на те, що спірні грошові
кошти зняті нею до розірвання шлюбу з
позивачем, тому вона мала право без
його відома і на свій розсуд
розпоряджатися ними, та що кошти нею
витрачені і тому не було підстав для
задоволення позову, як з такими, що не
ґрунтуються на законі, погодитись не
можна.

Посилаючись на те, що частина коштів
була витрачена на лікування доньки,
відповідачка надала лише виписку з
історії хвороби її доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за 2012 рік та лист лікарні
Ізраїлю від 2012 року.

Пояснень про конкретні витрати та
доказів у їх підтвердження нею не
надано.

Відсутні підстави погодитись і з
доводами апеляційної скарги про те, що
судом визнана спільним сумісним майном
грошова сума в розмірі 11220 грн., яка
отримана як соціальна допомогу на
доньку.

З довідок управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневого району Маріупольської
міської ради вбачається, що з 2007 року по
березень 2013 року ОСОБА_2 отримувала
грошову допомогу на ОСОБА_5 у зв'язку з
втратою годувальника, яка
перераховувалась на її гривневий
рахунок в ПАТ «ПУМБ» НОМЕР_1. Судом
розглянуто позов про поділ грошових
коштів, які надходили на карткові
рахунки відповідачки в іноземній
валюті.

За таких обставин рішення суду
відповідає вимогам ст. ст. 10, 60, 214-215 ЦПК
України, ст. ст. 60, 63 СК України і підстав
для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
27 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів безпосередньо
до суду касаційної інстанції.

Судді