Справа № 463/309/14
Головуючий у 1 інстанції: Шеремета
Провадження № 22-ц/783/4585/14
Доповідач в 2-й інстанції: Левик
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі представника позивача -
Жарського І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 10 квітня 2014 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
боргу, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 10 квітня 2014 року в
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення боргу відмовлено.

Вказане рішення оскаржило ПАТ КБ
«Приватбанк».

В своїй апеляційній скарзі просять
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити в повному
обсязі позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк». Вважають рішення
незаконним, винесеним з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, за недоведеністю обставин, що
мають значення та невідповідності
висновків суду обставинам справи.
Висновки суду про те, що позивачем
пропущений строк позовної давності,
зроблені внаслідок неналежного
з'ясування обставин справи,
незастосування норм цивільного
законодавства України. Оскільки
відповідач не надав банку заяву про
припинення строку дії договору, то
договір автоматично пролонгувався
щоразу на той же термін. Оскільки,
судом не взято до уваги, що договір не є
припинений, а отже строк позовної
давності не може бути пропущеним. Судом
порушені також норми та принципи
процесуального права, а саме: рівність
перед законом і судом, змагальність
сторін, диспозитивність цивільного
судочинства, а також ст. 60 ЦПК України.

В судове засідання відповідач не
з'явився, однак суд вважав за можливе
проводити розгляд справи у його
відсутності враховуючи, що такий
належним чином (відповідно до ст. 74 ЦПК
України, зокрема, і ч.5) повідомлявся про
час та місце розгляду справи, причин
неявки суду не повідомив, клопотань про
відкладення розгляду справи від нього
до суду не надходило та зважаючи на
вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача на підтримання
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення.

Як вбачається із змісту оскаржуваного
рішення суд, відмовляючи у задоволенні
позову у зв'язку із спливом строку
позовної давності, виходив з того, що
позивачем пропущено строк позовної
давності з даними вимогами, оскільки
термін дії картки, що зазначено на її
лицьовому боці не означає, що такий
рівний терміну дії самого договору.
Такий трирічний строк позовної
давності, на думку суду, відраховується
від дати останньої проплати, оскільки
про невиконання зобов'язання
відповідачем протягом усього часу був
повідомлений позивач.

Однак, на думку колегії суддів, такі
висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи та
вимогам закону, крім цього обставини,
які суд вважав встановленими не
доведені.

Так, суд, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог за пропуском строку
позовної давності, посилався на ст. 258
ЦК України, яка стосується випадків
спеціальної позовної давності, а не
строку загальної позовної давності, на
пропуск якого, як на підставу для
відмови у задоволенні позову,
посилався суд першої інстанції та
взагалі не стосується застосування
наслідків спливу позовної давності.

Статтею ж 267 Цивільного кодексу України
передбачено наслідки спливу позовної
давності. Згідно вказаної статті особа,
яка виконала зобов'язання після спливу
позовної давності, не має права
вимагати повернення виконаного, навіть
якщо вона у момент виконання не знала
про сплив позовної давності. Заява про
захист цивільного права або інтересу
має бути прийнята судом до розгляду
незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Враховуючи вказану норму закону
відмова судом у позові за пропуском
строку позовної давності може мати
місце лише за заявою відповідача
зробленою до винесення рішення. Як
вбачається із матеріалів справи така
заява відсутня, крім цього відповідач
жодного разу не був присутній у судових
засіданнях під час розгляду справи ні у
суді першої, ні апеляційної інстанції.

Крім цього, із матеріалів справи
(розрахунок заборгованості а.с. 6-9,
заява позичальника а.с. 10, умови та
правила надання банківських послуг а.с.
11-14, копія паспорту відповідача а.с. 15)
вбачається, що 7.11.2005 року між ПАТ КБ
«Приватбанк», як кредитодавцем та
відповідачем як позичальником був
укладений кредитний договір шляхом
приєднання (ч.1 ст. 634 ЦК України).
Відповідно до укладеного договору
відповідач отримав право на отримання
кредиту із кредитним лімітом 4800 грн. П.
9.12 умов та правил надання банківських
послуг було передбачено строк дії
договору протягом 12 місяців та його
лонгування на такий же термін, якщо
жодна із сторін не проінформує іншу про
припинення дії договору. Даних про те,
що відповідач інформував позивача або
навпаки позивач інформував
відповідача про припинення дії
договору у матеріалах справи - немає.
Договором також було передбачено строк
дії кредитного ліміту відповідно до
строку дії картки, даних про який у
матеріалах справи немає. Однак, як
вбачається із розрахунку
заборгованості, востаннє кошти були
зняті з картки 30.09.2010 року та строк їх
повернення,у відповідності до умов
договору без нарахування відсотків,
склав місяць, тобто до 29.10.2010 року. Після
цієї дати кошти відповідачем не
знімались та не повертались та розмір
заборгованості за кредитом незмінний
та становить 4533,45 грн. Відповідно з цієї
дати Банк вправі був заявити позов до
суду про стягнення неповернених вчасно
кредитних коштів, отже і почав свій
перебіг строк позовної давності за
вимогами. Такий, що є загальним та
становить три роки завершується 28.10.2013
року, у день коли і було подано позовну
заяву до суду, тобто у останній день
строку позовної давності. Враховуючи
вказане такий і не слід вважати
пропущеним Банком.

Не слід вважати вірним посилання суду
на останню здійснену оплату кредитних
коштів відповідачем, а саме 3.09.2007 року,
оскільки після цього неодноразово
відповідач отримував кредитні кошти,
ними користувався та договір
продовжував свою дію і розмір
заборгованості не перевищуючи ліміту
за договором змінювався до згаданого
вже 29.10.2010 року (4533,45 грн.).

Враховуючи вказане, вимоги ст.ст. 526, 530,
1054 ЦК України, на які і посилався суд у
рішенні, вимоги Банку про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
що виникла внаслідок неналежного
виконання умов договору відповідачем є
підставними та підлягають до
задоволення.

Так, слід стягнути заборгованість, що
виникла станом на 31.07.2013 року,
розрахована відповідно до умов
договору та про стягнення якої просив
Банк у позовній заяві, а саме: 24916,97 грн.
заборгованості за кредитним договором,
що складається з: 4533,45 грн. -
заборгованості за тілом кредиту; 18720,81
грн. - заборгованості за відсотками за
користування кредитом; 500 грн. - штраф
(фіксована частина); 1162,71 грн. - штраф
(процентна складова).

Зважаючи на вказане рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухвалення нового про задоволення
позову у повному обсязі. Вказаним слід
визнати обґрунтованими доводи
апеляційної скарги та таку
задовольнити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. 3,
4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» - задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 10 квітня 2014 року -
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» 24916,97
грн. заборгованості за кредитним
договором, що складається з: 4533,45 грн. -
заборгованості за кредитом; 18720,81 грн. -
заборгованості за відсотками за
користування кредитом; 500 грн. - штраф
(фіксована частина); 1162,71 грн. - штраф
(процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» 249,17 грн.
судового збору за подання позовної
заяви та 124,58 грн. судового збору за
подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
шляхом подання касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :
Я.А. Левик

Судді:
В.Я.
Бакус

Т.А. Гірник