Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді
Миніч Т.І.,

суддів:
Трояновської Г.С.,

Павицької
Т.М.,

при секретарі судового

засідання
Ковальській Я.В.,

з участю представників
ДВС та апелянта

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Богунського районного суду
м.Житомира від 10 вересня 2014 року

у справі за поданням державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ у
Житомирській області про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року державний
виконавець звернувся до суду з
поданням, в якому просив тимчасово
обмежити у праві виїзду за межі України
ОСОБА_3 до повного виконання своїх
зобов"язань. При цьому посилався на те,
що на виконанні в ДВС перебуває
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3
на користь ПАТ „Райфайзен банк „Аваль"
3068521,99 грн. боргу. В обгрунтування
заявлених вимог посилався на п.п.2,5 ст.6
Закону України „Про порядок виїзду з
України та в"їзду в Україну громадян
України".

Ухвалою Богунського районного суду
м.Житомира від 10 вересня 2014 року
подання задоволено. Тимчасово обмежено
у праві виїзду за межі України ОСОБА_3
до повного виконання рішення суду.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить зазначену ухвалу скасувати та
відмовити в задоволенні подання,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
неповне з"ясування судом всіх обставин,
що мають значення для справи. Зокрема,
вважає, що державним виконавцем не
доведено факт її ухилення від
виконання судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів,
викладених в апеляційній скарзі, суд
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Обгрунтовуючи свої висновки, суд
посилався на п.2 ст.6 Закону України
„Про порядок виїзду з України та в"їзду
в Україну громадян України", яким
передбачено можливість тимчасового
обмеження у виїзді з України, якщо
діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші неврегульовані
зобов"язання - до виконання зобов"язань
або розв"язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов"язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

За змістом цього закону можливість
обмеження у виїзді не пров"язується з
розглядом цивільних справ, а
передбачається така можливість для
громадян суб"єктів цивільних відносин,
які мають неврегульовані відносини до
судового спору.

Тобто, суд не врахував, що вирішення
питання про обмеження у виїзді за межі
України можливе тільки у порядку,
визначеному ст.377-1 ЦПК у зв"язку з
ухиленням боржника від виконання
судового рішення чи рішення іншого
органу, що перебуває на виконанні.

За таких обставин, із мотивувальної
частини оскаржуваного судового
рішення слід виключити посилання на п.2
ст.6 Закону України „Про порядок виїзду
з України та в"їзду в Україну громадян
України".

Разом з тим, задовольняючи
клопотання, суд ухвалив по суті
правильне рішення, хоча воно зовсім не
вмотивоване.

Так, суд врахував, що з червня 2011 року
на виконанні в ДВС перебуває
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3
на користь ПАТ „Райфайзен банк „Аваль"
3 068 521,99 грн. боргу, про що боржниці
достеменно відомо.

Ухилення боржника від виконання
своїх обов"язків у виконавчому
провадженні, покладених на нього
рішенням суду, є оціночним поняттям.
При цьому, в даному випадку про
ухилення свідчить невиконання ОСОБА_3
своїх обов"язків, передбачених ст.6
Закону України „Про виконавче
провадження", що виразилось в утриманні
від вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення,
ненаданні державному виконавцю
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, про рахунки в банку тощо.

Не будучи позбавленою можливості
хоча б частково погасити борг, боржниця
не робить цього без поважних причин.

За наведених обставин та із
врахуванням величини заборгованості,
тривалості періоду невиконання
судового рішення з метою спонукання
ОСОБА_3 до вчинення активних дій,
направлених на виконання судового
рішення, на підставі ст.377-1 ЦПК суд
обгрунтовано обмежив її у праві виїзду
за кордон до виконання рішення суду.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст.209,303,304,307,312-315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити
частково.

Ухвалу Богунського районного суду
м.Житомира від 10 вересня 2014 року
змінити.

Виключити із мотивувальної частини
ухвали посилання на п.2 ст.6 Закону
України „Про порядок виїзду з України
та в"їзду в Україну громадян України".

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: