АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Винту Ю.М., Заводян К.І.,

секретар Ковальчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за скаргою
ОСОБА_1, в інтересах якої та за
довіреністю діє ОСОБА_2, на дії
державного виконавця Першотравневого
ВДВС Чернівецького міського
управління юстиції та скасування
постанови про розшук майна боржника, за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на ухвалу
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 11 серпня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року ОСОБА_1, в інтересах якої
та за довіреністю діє ОСОБА_2,
звернулася до суду з скаргою на дії
державного виконавця Першотравневого
ВДВС Чернівецького міського
управління юстиції та скасування
постанови про розшук майна боржника.

Ухвалою Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 11 серпня 2014 року
визнано неправомірними дії старшого
державного виконавця Першотравневого
ВДВС Чернівецького МУЮ в частині
винесення постанови від 18.02.2014 року про
розшук всього майна, що належить
боржнику ОСОБА_1

Скасовано постанову від 18.02.2014 року,
винесену старшим державним виконавцем
Першотравневого ВДВС Чернівецького
МУЮ про розшук всього майна, що
належить боржнику ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить вищезазначену
ухвалу суду скасувати та постановити
нову, якою відмовити у задоволені
скарги ОСОБА_1 Посилається на те, що
судом першої інстанції були порушені
норми матеріального та процесуального
права, а висновки суду не відповідають
обставинам справи. Зазначає, що дії
державного виконавця були законними та
передбачуваними, оскільки ОСОБА_1
жодного разу не з'являлась до
виконавчої служби для надання
інформації щодо свого майна та
постійно ухиляється від виконання
рішення суду. Вважає, що державний
виконавець не чітко зазначив про
розшук всього майна боржника та не міг
знати його вартість, оскільки обсяг
цього майна невідомий, а дії виконавця
були спрямовані саме на встановлення
такої інформації.

В запереченні на апеляційну скаргу
ОСОБА_1 просить залишити без
задоволення, а ухвалу суду першої
інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
відсутності відомостей про місце
проживання, перебування чи
місцезнаходження боржника - фізичної
особи, а також дитини за виконавчими
документами про відібрання дитини
державний виконавець звертається до
суду з поданням про винесення ухвали
про розшук боржника або дитини. У
разі необхідності розшуку
транспортного засобу боржника
державний виконавець виносить
постанову про такий розшук, яка є
обов'язковою для виконання органами
внутрішніх справ.

Розшук боржника - фізичної особи,
дитини, розшук транспортних засобів
боржника здійснюють органи внутрішніх
справ, а розшук боржника - юридичної
особи та іншого майна боржника
організовує державний виконавець.
Розшук оголошується відповідно за
місцем виконання рішення або за
останнім відомим місцем проживання,
перебування, місцезнаходженням
боржника чи місцезнаходженням його
майна, або за місцем проживання
(місцезнаходженням) стягувача.

Згідно п.п. «б» п.1.5.1 інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року № 512/5 постанова як окремий
документ містить такі обов'язкові
реквізити: мотивувальну частину із
зазначенням мотивів, з яких державний
виконавець прийняв відповідне рішення
(дійшов певних висновків), і посилання
на закон чи інший нормативно-правовий
акт (статтю, її частину, абзац, пункт,
підпункт), на підставі якого видано
постанову.

Відповідно до п.3.12 вищезазначеної
інструкції перед зверненням до суду з
поданням про винесення ухвали про
розшук боржника - фізичної особи або
дитини, який здійснюється відповідно
до статті 40 Закону, державний
виконавець вживає заходів, спрямованих
на встановлення фактичного
місцезнаходження боржника - фізичної
особи або дитини щодо: отримання
відповіді на запит від відповідних
територіальних органів МВС України
щодо місця реєстрації особи; отримання
інформації від учасників виконавчого
провадження та інших осіб, у тому числі
усно (в такому випадку отримана
інформація відображається в акті
державного виконавця), про можливі
місця перебування боржника; перевірки
наявності боржника за можливими
місцями його перебування,
встановленими під час проведення
виконавчих дій; отримання інформації
щодо місця роботи боржника; отримання
інформації про боржника з інших джерел.

Організацію розшуку боржника -
юридичної особи та майна боржника чи
інформації про місце отримання
боржником доходів державний
виконавець здійснює шляхом
направлення запитів до органів
державної податкової служби, Державної
реєстраційної служби України, банків,
Державної автомобільної інспекції
Міністерства внутрішніх справ України,
Державної казначейської служби
України, Державного агентства
земельних ресурсів, бюро технічної
інвентаризації, нотаріату, органів
статистики тощо або перевірки
інформації за даними електронних баз
даних та реєстрів, що містять
інформацію про майно чи доходи
боржника, а також за даними інших
джерел інформації як офіційних, так і
неофіційних (засобів масової
інформації, мережі Інтернет тощо). Крім
того, державний виконавець здійснює
вихід за місцезнаходженням (місцем
проживання) боржника.

Таким чином, якщо предметом розшуку не
є спеціально визначені Законом України
«Про виконавче провадження»
транспортні засоби, державний
виконавець здійснює розшук майна не
шляхом винесення постанови про розшук
майна боржника, а здійснює запити до
визначених органів. Доказів виконання
цих вимог державним виконавцем не
пред'явлено.

При виявленні майна державному
виконавцеві слід було керуватись
розділом IV інструкції, а саме
відповідно до п.4.1 та п.4.2 шляхом
винесення постанови про накладення
арешту, якщо предметом є кошти або інші
цінності, чи складанням акту опису та
арешту майна, якщо є інше майно. Таким
чином, інструкція передбачає
відповідний порядок арешту майна,
доказів на дотримання якого апелянтом
не пред'явлено.

Таким чином, суд першої інстанції з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, дослідивши в
сукупності надані докази та давши їм
належну оцінку, прийшов до правильного
висновку про порушення державним
виконавцем при винесенні оскаржуваної
постанови ст.40 Закону України «Про
виконавче провадження» та п.3.12
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року №512/5.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Ухвалу Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 11 серпня 2014 року залиши
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: