Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2587/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Осадчук В. П.
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

21.10.2014

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Дьомич Л.М.

суддів -
Дуковського О.Л.; Єгорової С.М.

з участю секретаря - Лазаренко
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Капустянський граніт» на рішення
Новоукраїнського районного суду
Кіровоградської області від 27 серпня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«Капустянський граніт» про стягнення
заробітної плати, не виплаченої при
звільненні та середнього заробітку за
час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до публічного акціонерного
товариства «Капустянський граніт» про
стягнення невиплаченої при звільненні
заробітної плати в розмірі 4357, 58 грн. та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку в розмірі 9829,98 грн.

В обгрунтування позовних вимог
зазначив, що 04 квітня 2011 року згідно
наказу № 74 к позивача прийнято на
роботу до ЗАТ «Капустянський граніт»
на посаду колія плит та блоків 5-го
розряду.

21 лютого 2014 року наказом № 13 к від 17
лютого 2014 року ОСОБА_2 звільнено з
роботи за власним бажанням.

Відповідач не розрахувався з
позивачем в день його звільнення, у
зв'язку з чим останньому не виплачено
заробітну плату за фактично
відпрацьований час.

Згідно довідки ПАТ «Капустянський
граніт» № 26 від 18 лютого 2014 року
заборгованість по заробітній платі
позивача складає 4357,58 грн.

Оскільки відповідачем не виплачено
нараховану заробітну плату позивачу в
день його звільнення, стягненню також
підлягає і середній заробіток за час
затримки розрахунку в розмірі 9829,98 грн.

Рішенням Новоукраїнського районного
суду Кіровоградської області від 27
серпня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з публічного акціонерного
товариства «Капустянський граніт» на
користь ОСОБА_2 не виплачену при
звільненні заробітну плату в розмірі
4357,58 грн.

Стягнуто з публічного акціонерного
товариства «Капустянський граніт» на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час затримки розрахунку в розмірі 9525,96
грн.

Стягнуто з публічного акціонерного
товариства «Капустянський граніт» на
користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі
243,60 грн.

Публічне акціонерне товариство
«Капустянський граніт» звернулося з
апеляційною скаргою, в якій просить про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення яким відмовити в
задоволенні позовних вимог в частинні
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку. Зазначає, що суд
першої інстанції приймаючи рішення не
повно з'ясував обставини, що мають
істотне значення для справи,
неправильно застосовано норми
матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
дослідивши письмові докази по справі,
перевіривши рішення суду у межах
доводів апеляційної скарги колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню за таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що в день звільнення позивача з ним
не проведено розрахунок та не
виплачено заробітну плату за фактично
відпрацьований час у зв'язку з чим
утворилася заборгованість по
заробітній платі, яка складає 4357,58 грн.

Вказаний висновок відповідає
обставинам справи, яким суд дав належну
правову оцінку.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 працював в ЗАТ «Капустянський
граніт» на посаді колія плит та блоків
5-го розряду з відрядно-преміювальною
оплатою праці з 04 квітня 2011 року, що
підтверджується наказом № 74 к від 04
квітня 2011 року (а.с.15).

21 лютого 2014 року наказом № 13к від 17
лютого 2014 року ОСОБА_2 звільнено за
власним бажанням за ст. 38 КЗпП України
(а.с.16).

Відповідачем в порушення вимог ст.ст. 47
та 116 КЗпП України з позивачем в день
його звільнення не проведено
розрахунок, у зв'язку з чим ОСОБА_2 не
виплачену заробітну плату за фактично
відпрацьований час. Згідно довідки № 26
від 18 лютого 2014 року заборгованість по
заробітній платі ОСОБА_2 складає 4357,58
грн. (а.с.8).

Статтею 115 КЗпП України передбачено, що
заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом ( а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що перевищує
шістнадцять календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Згідно приписів ст.47 КЗпП України
роботодавець зобов'язаний виплатити
працівникові при звільненні всі суми,
що належать йому від підприємства у
строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу.

У разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
(ч.1 ст.117 КЗпП України).

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що
середня заробітна плата визначається
діленням заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох повних
місяців робочі дні на число
відпрацьованих робочих днів.

Відповідно до п. 5 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№ 100, нарахування виплат у випадку
збереження середньої заробітної плати
провадиться виходячи з розміру
середньоденної заробітної плати.

Нарахування виплат проводиться
шляхом множення середньоденного
заробітку на число робочих днів.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції, на підставі повно і
всебічно досліджених доказів, з
дотриманням норм процесуального права
дійшов обґрунтованого висновку, що з
вини відповідача з позивачем не
проведений повний розрахунок при його
звільненні, у зв'язку з чим позивачу не
виплачено заробітну плату за фактично
відпрацьований час та станом на 18
лютого 2014 року заборгованість по
заробітній платі останнього складає
4357,58 грн.

Визначаючи розмір середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, судом першої інстанції
вірно встановлено, що виплата
належних позивачу сум складає 94
робочих дні ( з 22 лютого 2014 р. по 15 липня
2014 р. час звернення до суду), згідно
трудової книжки ОСОБА_2 звільнено з ПАТ
«Капустянський граніт» за власним
бажанням 21 лютого 2014 року, визначивши
середній заробіток за затримку
розрахунку виходячи з середньоденного
заробітку вирахуваного за фактично
відпрацьований термін протягом двох
повних місяців, що передували місяцю
звільнення поділений на робочі дні за
ці місяці. За таких обставин, суд
правильно стягнув на користь позивача
середній заробіток в сумі 9525,96 грн.

Колегія суддів не погоджується з
доводами апеляційної скарги про те, що
відсутні підстави для стягнення
середнього заробітку за затримку
розрахунку, так як в день звільнення
позивач не працював, а пізніше із
заявою про розрахунок до ПАТ
"Капустянський граніт" не звертався.

Відповідач не застосував жодних дій
для здійснення виплати звільненому
працівникові заборгованих коштів, що
також підтверджується і судовим
провадженням, за час якого це питання
так і не вирішено.

Отже доводи відповідача про те, що
він не міг провести остаточний
розрахунок з позивачем з вини
останнього, є безпідставними.

Факт накладення державним
виконавцем арешту на грошові кошти
відповідача не має правового значення
для вирішення спору так, як
законодавством не передбачено такої
підстави для звільнення роботодавця
від відповідальності перед
працівником за порушення трудових
прав.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому,
відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України,
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315,
ст. 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
"Капустянський граніт" - відхилити.

Рішення Новоукраїнського районного
суду Кіровоградської області від 27
серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: