У х в а л а

27 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Парінової І.К.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 червня 2014 року у справі за
позовом Державного підприємства
«Житомирське лісове господарство» до
Новогуйвинської селищної ради
Житомирського району Житомирської
області, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про
визнання недійсними та скасування
рішення Новогуйвинської селищної ради
Житомирського району Житомирської
області, визнання недійсними та
скасування державних актів на право
власності на земельні ділянки та їх
державної реєстрації,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ДП «Житомирське лісове
господарство» звернулося до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
рішенням від 26 сесії 4 скликання
Новогуйвинської селищної ради
Житомирського району Житомирської
області від 27 січня 2006 року передано у
власність фізичним особам земельні
ділянки площею 0,93 га. На підставі
указаного рішення ОСОБА_10, ОСОБА_9,
ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_11 ОСОБА_4,
ОСОБА_3 отримали державні акти на право
власності на земельні ділянки. Позивач
зазначає, що вказані земельні ділянки
відповідно до ст. 19 Земельного кодексу
України відносяться до земель
лісогосподарського призначення з
цільовим призначенням - для ведення
лісового господарства. До 12 травня 2009
року право постійного користування
вказаною земельною ділянкою площею 0,93
га, що розташована на території
Новогуйвинської селищної ради
Житомирського району, належало ДП
«Житомирське лісове господарство» на
підставі матеріалів
лісовпорядкування. Незважаючи на те, що
селищній раді було відомо про
належність вказаної земельної ділянки
на праві постійного користування ДП
«Житомирське лісове господарство»,
селищною радою було прийнято рішення
про передачу земельних ділянок у
власність відповідачам.

Враховуючи наведене, позивач просив
суд визнати недійсним та скасувати
рішення 26 сесії 4 скликання
Новогуйвинської селищної ради
Житомирського району Житомирської
області від 27 січня 2006 року щодо
передачі у власність земельних
ділянок, визнати недійсним та
скасувати державні акти на право
власності на землю, а саме: державні
акти серії ЯБ № 841294 та серії ЯБ
№ 841291 від 6 липня 2006 року видані
ОСОБА_10, державний акт серії ЯБ № 841292
від 6 липня 2006 року виданий ОСОБА_9,
державний акт серії ЯБ № 841295 від 6 липня
2006 року виданий ОСОБА_8,
державний акт серії ЯБ № 841296 від 5
липня 2006 року виданий ОСОБА_7, державний
акт серії ЯБ № 841293 від 6 липня 2006 року
виданий ОСОБА_6, державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,15 га виданий ОСОБА_11, державні акти
серії ЯГ № 784714, серії ЯГ № 784718, серії ЯГ
№ 784717, серії ЯГ № 784725, серії ЯГ № 784715
від 28 листопада 2007 року видані ОСОБА_4,
державний акт серії ЯД № 5650004 від 15
травня 2009 року виданий ОСОБА_3;
скасувати державну реєстрацію
вказаних державних актів.

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 7 серпня 2013
року позов задоволено частково.
Скасовано рішення 26 сесії 4 скликання
Новогуйвинської селищної ради
Житомирського району Житомирської
області від 27 січня 2006 року у частині
передачі у власність земельних ділянок
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 Скасовано
державні акти на право власності на
земельні ділянки: ОСОБА_4 серії ЯГ №
784715, серії ЯГ № 784718, серії ЯГ №
84717, серії ЯГ № 784725, серії ЯГ № 784714 від 28
листопада 2007 року; ОСОБА_3 серії
ЯГ № 565004 від 15 травня 2009 року; ОСОБА_5,
ОСОБА_6 серії ЯБ № 841293 від 6 липня 2006
року; ОСОБА_7 серії ЯБ № 841296 від 5 липня
2006 року; ОСОБА_8 серії ЯБ № 841295 від 28
серпня 2006 року; ОСОБА_9 серії ЯБ
№ 841292 від 6 липня 2006 року; ОСОБА_10 серії
ЯБ № 841294 та серії ЯБ № 841291 від 6 липня 2006
року, а також скасовано їх державну
реєстрацію. Вирішено питання про
стягнення судового збору.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 9 грудня 2013
року рішення Житомирського районного
суду Житомирської області від 7 серпня
2013 року у частині скасування рішення 26
сесії 4 скликання Новогуйвинської
селищної ради Житомирського району
Житомирської області від 27 січня 2006
року щодо передачі у власність
земельних ділянок змінено, виключено з
абзацу другого резолютивної частини
рішення наступні слова: «ОСОБА_4,
ОСОБА_3.». Рішення суду першої інстанції
в частині скасування рішення 26 сесії 4
скликання Новогуйвинської селищної
ради Житомирського району
Житомирської області від 27 січня 2006
року щодо передачі у власність
земельних ділянок ОСОБА_10 та у частині
скасування державних актів на право
власності на земельні ділянки ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_10 та їх державної
реєстрації залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 4 червня 2014 року
рішення апеляційного суду
Житомирської області від 9 грудня 2013
року залишено без змін.

У вересні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 4 червня 2014 року
з підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, а
саме: ст. ст. 116, 140 Земельного кодексу
України.

До заяви про перегляд судових рішень як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, додано копії:
постанови Верховного Суду України від
12 вересня 2012 року у справі про визнання
державного акта на право власності на
земельну ділянку недійсним; ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 жовтня 2012 року у справі про
визнання недійсним державного акту про
право власності на земельну ділянку;
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 жовтня 2013 року
у справі про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, скасування державної
реєстрації та повернення земельної
ділянки.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Із змісту заяви та долучених до неї
копії рішення Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 жовтня 2012 року
на яке здійснюється посилання як на
приклад неоднакового застосування
норм матеріального права судом
касаційної інстанції, не вбачається
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права. Зокрема,
судові рішення судів касаційної
інстанції ухвалені у справах, в яких
предмет спору, підстави позову та зміст
позовних вимог не є тотожним, та в
справах за різних встановлених судами
фактичних обставин.

У п. 5 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що встановлений
ст. 355 ЦПК перелік підстав для подання
заяви про перегляд Верховним Судом
України судових рішень у цивільних
справах є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає. Неоднакове
застосування норм процесуального
права не може бути підставою для
подання заяви про перегляд судових
рішень Верховним Судом України згідно
з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК.

У п. 9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення:

- Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ;

- Вищого адміністративного суду
України;

- Вищого господарського суду України;

- Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції;

- апеляційних судів загальної
юрисдикції, як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом "Про внесення змін до Закону
України "Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ" від 22 лютого 2007 року N
697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Постанова Верховного Суду України від
12 вересня 2012 року та ухвала Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 жовтня 2013 року ухвалені не
як судом касаційної інстанції, а,
відтак, не є судовими рішеннями, на які
заявник може посилатися на
підтвердження підстави неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права.

За таких обставин, неоднакового
застосування судами касаційних
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права не відбулось, а
тому у допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
Державного підприємства «Житомирське
лісове господарство» до
Новогуйвинської селищної ради
Житомирського району Житомирської
області, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про
визнання недійсними та скасування
рішення Новогуйвинської селищної ради
Житомирського району Житомирської
області, визнання недійсними та
скасування державних актів на право
власності на земельні ділянки та їх
державної реєстрації, за заявою ОСОБА_3
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 4 червня 2014 року,
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С.
Висоцька

М.К. Гримич

І.К. Парінова

І.М. Фаловська