Справа № 682/2180/14-ц
Провадження № 2/682/697/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2014 року

Славутський міськрайонний суд
Хмельницької області у складі:

головуючого судді
Мацюка Ю.І.,

при секретарі
Захарчук С.П.,

з участю представника позивача

за первісним позовом
Дацюк С.Л.,

представника відповідача

за первісним позовом
ОСОБА_2,

представника органу опіки та
піклування Шаргородської Н.І.,

представника виконавчого
комітету

Славутської міської ради

Хмельницької області
Федорчук С.Й.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Славутського
міськрайонного суду Хмельницької
області цивільну справу за позовом КП
"Славутське ЖКО" до ОСОБА_5, треті особи
орган опіки та піклування виконавчого
комітету Славутської міської ради
Хмельницької області, виконавчий
комітет Славутської міської ради
Хмельницької області, про виселення
без надання іншого жилого приміщення,
зустрічний позов ОСОБА_5 до КП
"Славутське ЖКО", третя особа орган
опіки та піклування Славутської
міської ради Хмельницької області, про
визнання права користування житловим
приміщенням,

встановив:

Позивач КП «Славутське ЖКО» в особі
начальника Яцюка В.В. звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_5 про виселення
без надання іншого жилого приміщення. В
обґрунтування заявлених позовних
вимог вказують про те, що житловий
будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі
підприємства. При перевірці
паспортного режиму 08 липня 2014 року було
виявлено, що в квартирі № АДРЕСА_1 у
вказаному житловому будинку більше
двадцяти років проживає відповідачка
ОСОБА_5 з двома неповнолітніми дітьми.
Позивач вказує про те, що ОСОБА_5 було
самовільно зайнято дану квартиру,
оскільки зареєстрованих осіб у
квартирі немає та ордеру на вселення в
квартиру відповідачка не отримувала.
Просять суд виселити ОСОБА_5 із
самовільно зайнятого жилого
приміщення та зобов'язати видати ключі
від квартири.

Відповідачка за первісним позовом
ОСОБА_5 подала до суду зустрічний позов
до КП "Славутське ЖКО", третя особа
орган опіки та піклування Славутської
міської ради Хмельницької області, про
визнання права користування житловим
приміщенням, обґрунтовуючи позовні
вимоги тим, що вона на законних
підставах вселилася у дану квартиру.
Вказує про те, що рішенням профбюро
Славутського відділення КЕЧ від 04
червня 1996 року по списку розподілу
житлової площі по БУ-2 Шепетівської КЕЧ
ОСОБА_5 та її сину ОСОБА_7 була виділена
квартира АДРЕСА_1. Вона вселилася у
вказану квартиру на підставі рішення в
грудні 1996 року, без видачі ордера. З 1996
року відповідачка сплачує комунальні
послуги по відкритому самостійному
особистому рахунку № 2202, що
підтверджує укладення з нею договору
найму квартири.

В подальшому рішенням виконкому
Славутської міської ради № 173 від 17
червня 1999 року дана квартира була
визнана службовою і знову виділена
ОСОБА_5 в користування.

Відповідачка ОСОБА_5 вказує про те, що з
1996 року являється наймачем квартири та
проживає в ній з дітьми без реєстрації,
сплачує комунальні послуги, а тому
набула права користування цією
квартирою, постійно в ній проживає з
малолітньою донькою, оскільки іншого
житла немає. Просить суд визнати за нею
та малолітньою донькою ОСОБА_8 право на
користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 25 вересня 2014 року
вказані позови об'єднані в одне
провадження.

В судовому засіданні представник
позивача за первісним позовом Дацюк
С.Л. позовні вимоги підтримала з
підстав, зазначених в позовній заяві,
зустрічний позов не визнала, вказуючи
про те, що ОСОБА_5 не набула права на
користування даною квартирою, оскільки
вселилася в неї самоправно.

В судовому засіданні відповідачка за
первісним позовом ОСОБА_5 та її
представник ОСОБА_2 позовні вимоги за
первісним позов не визнали, підтримали
в повному обсязі зустрічний позов.
Зокрема, представник відповідачки за
первісним позовом пояснив, що дійсно
ОСОБА_5 заселилася у вказану квартиру в
1995 році, в подальшому в 1996 році було
прийнято відповідне рішення про
виділення їй даної квартири, в 1999 році
квартира була визнана службовою і
знову виділена для ОСОБА_5 Представник
відповідачки вказує про те, що дійсно
ордер на квартиру ОСОБА_5 не отримувала,
проте, їй було відкрито особистий
рахунок, по якому протягом 20 років вона
здійснює оплату за дану квартиру, а
тому вказує про те, що ОСОБА_5 разом з
донькою набули право користування
квартирою.

Представник відповідача зазначає, що
відповідачка є одинокою жінкою, має
неповнолітню дитину, а тому відповідно
до статті 125 ЖК України не може бути
виселена без надання іншого жилого
приміщення.

В судовому засіданні представник
третьої особи виконавчого комітету
Славутської міської ради Хмельницької
області Федорчук С.Й. щодо заявлених
позовних вимог покладається на розсуд
суду.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування виконавчого комітету
Славутської міської ради Хмельницької
області Шаргородська Н.І. в судовому
засіданні підтримала висновок щодо
доцільності визнання за відповідачкою
ОСОБА_5 та її малолітньою донькою права
на користування даною квартирою.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються доводи сторін,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що
будинок АДРЕСА_1 перебуває в
комунальній власності територіальної
громади міста Славута з серпня 2006 року,
що підтверджується даними
повідомлення № 1046/04-31 від 28 липня 2014
року Славутської міської ради
Хмельницької області.

За даними довідки КП «Славутське ЖКО»
№ 317 від 09 липня 2014 року, в квартирі
АДРЕСА_1 зареєстрованих осіб немає.

За даними акта від 08 липня 2014 року,
складеного паспортистами КП
«Славутське ЖКО», при перевірці
паспортного режиму в квартирі АДРЕСА_1,
було встановлено, що квартира зачинена,
у ній ніхто не проживає, за поясненнями
сусідів квартиру понад 20 років займає
ОСОБА_5 з дітьми, хоча фактично не
проживають у ній.

На підставі довідки про перевірку
житлових умов від 15 жовтня 1996 року було
прийнято рішення про виділення
однокімнатної службової квартири
ОСОБА_5, яка працювала бухгалтером у
Фонді реабілітації інвалідів та
проживала на приватній квартирі по
АДРЕСА_2.

За даними виписки з протоколу № 4
засідання профбюро Славутського
відділення КЕЧ від 04 грудня 1996 року,
ОСОБА_5 було виділено квартиру АДРЕСА_1,
в зв'язку з проживанням разом з іншою
сім'єю на житловій площі 18,39 кв.м, що не
відповідало житловим нормам.

ОСОБА_5 разом з сином ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, були внесені в Список
розподілення житлової площі - квартири
АДРЕСА_1, який був погоджений 27 грудня
1996 року та затверджений 08 січня 1997 року.

Рішенням виконавчого комітету
Славутської міської ради № 173 від 17
червня 1999 року однокімнатну квартиру
житловою площею 18 кв.м по АДРЕСА_1 було
визнано службовою.

За даними виписки з протоколу № 30
засідання профбюро Славутського
відділення КЕЧ від 24 червня 1999 року,
ОСОБА_5 було виділено службову
квартиру АДРЕСА_1, в зв'язку з
проживанням разом з іншою сім'єю на
житловій площі 18,3 кв. м, що не
відповідало житловим та санітарним
нормам.

ОСОБА_5 разом з сином ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, були внесені в Список
розподілу житлової площі - службової
квартири АДРЕСА_1, на підставі виписки з
протоколу № 30 засідання профбюро
Славутського відділення КЕЧ від 24
червня 1999 року, за підписом начальника,
без погодження та затвердження.

За даними копії виписки з особового
рахунку № 5526 від 10 жовтня 2006 року,
ОСОБА_5 проживає з сім'єю в складі 2
чоловік в будинку АДРЕСА_1 та займає
одну кімнату загальною жилою площею 32
кв.м, має самостійний особистий рахунок
№ 2202. За даними розрахункових книжок
ОСОБА_5 здійснювала оплату за квартиру
та комунальні послуги з 13 листопада 1995
року по грудень 1997 року по
розрахунковій книжці № 1716, з листопада
2001 року по травень 2005 року, та з травня
2005 року по травень 2007 року по
розрахункових книжках № 2202.

Рішенням виконавчого комітету № 146 від
18 квітня 2013 року ОСОБА_5 складом сім'ї
двоє чоловік, поставлено на квартирний
облік у виконавчому комітеті
Славутської міської ради Хмельницької
області.

Відповідно до ст. 58 ЖК України єдиною
підставою на вселення в житлове
приміщення є ордер.

Відповідно до статті 61 ЖК України
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення, який укладається на
підставі ордера на жиле приміщення.

Відповідно до статті 122 ЖК України, на
підставі рішення про надання
службового жилого приміщення
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті Ради народних
депутатів видає громадянинові
спеціальний ордер, який є єдиною
підставою для вселення у надане жиле
приміщення.

Ордер на вселення в квартиру ОСОБА_5 не
отримувала, за вказаною адресою ні вона
ні її малолітня донька не
зареєстровані, договір найму жилого
приміщення не укладався, а отже
відповідачка самоправно зайняли
спірне житлове приміщення.

У відповідності до ч.3 ст. 116 ЖК України,
осіб, які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

Обґрунтування зустрічного позову
відповідачкою ОСОБА_5 про те, що вона з
малолітньою дитиною проживає у спірній
квартирі спростовується актом
обстеження житлово-побутових умов, за
даними якого квартира складається з
однієї кімнати, кухні та коридору,
загальною площею 25 кв.м. в квартирі
наявні меблі, умови проживання не
відповідають санітарно-гігієнічним
нормам. Квартира без комунальних
зручностей, відсутня вода, туалет,
наявне пічне опалення, електроенергія
в квартирі відсутня за заявою власниці.
На день обстеження в квартирі ніхто не
проживає, в тому числі малолітня
ОСОБА_8, квартирна плата сплачується
вчасно, на даний час сім'я проживає в
АДРЕСА_3, малолітня дитина
зареєстрована по АДРЕСА_2. Отже,
відповідачка ОСОБА_5 даною квартирою
не користується.

Представник відповідачки за
первісним позовом ОСОБА_2 вказує на те,
що позивач повинен був змінити
підставу позову, вказуючи про те, що до
спірних правовідносин повинні
застосовуватися норми про виселення з
службового жилого приміщення, крім
того, відповідно до ст. 125 ЖК України
відповідачка є одинокою жінкою, яка має
неповнолітню дитину, а тому не може
бути виселена без надання іншого
жилого приміщення.

Такі доводи суд вважає
необґрунтованими з наступних підстав.

Сторонами не надано, а судом не здобуто
доказів, які підтверджують перебування
відповідачки ОСОБА_5 у трудових
відносинах з Славутським відділенням
КЕЧ. Крім того, судом встановлено, що на
момент зайняття квартири відповідачка
працювала на посаді бухгалтера у Фонді
реабілітації інвалідів, дана посада не
відноситься до категорії працівників,
яким могло бути надано службове жиле
приміщення. Службові жилі приміщення
надаються за рішенням адміністрації
підприємства, установи, організації,
правління колгоспу, органу управління
іншої кооперативної та іншої
громадської організації, у віданні
якої ці приміщення знаходяться, а отже
витяги з протоколів засідання профбюро
Славутського відділення КЕЧ суд не
може вважати належними та допустимими
доказами у розумінні прийнятого
рішення про виділення службової
квартири ОСОБА_5 уповноваженим на те
органом.

Враховуючи, що вселення відповідачки
за первісним позовом ОСОБА_5 в квартиру
відбулося самовільно, без законних на
те підстав, тому до даних правовідносин
повинні застосовуватися положення ст.
116 ЖК України.

Таким чином, виходячи з заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги позивача за первісним позовом
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Враховуючи, що ОСОБА_5 не зареєстрована
у встановленому порядку по АДРЕСА_1,
документів, підтверджуючих
правомірність її вселення, а саме
ордеру, який є єдиною підставою для
вселення у жиле приміщення, не надано,
договір найму жилого приміщення не
укладено, квартира є службовою,
перебуває у комунальній власності, суд
не знаходить підстав для задоволення
зустрічного позову про визнання права
користування житловим приміщенням за
ОСОБА_5 та її малолітньою донькою.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

На підставі ст.ст. 58,61,116, 122 ЖК України,
керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 27, 60, 61, 88, 213-215
ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Первісний позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_5 з самовільно зайнятого
жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1,
без надання іншого житлового
приміщення.

Зобов'язати ОСОБА_5 видати ключі від
квартири АДРЕСА_1 представнику КП
"Славутське ЖКО".

Стягнути з ОСОБА_5 на користь КП
"Славутське ЖКО" судові витрати в
розмірі 243,60 гривень.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 до КП "Славутське ЖКО", третя
особа орган опіки та піклування
Славутської міської ради Хмельницької
області, про визнання права
користування житловим приміщенням -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку, шляхом подачі
апеляційної скарги до апеляційного
суду Хмельницької області через
Славутський міськрайонний суд
Хмельницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення набирає чинності після
закінчення терміну подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано; після розгляду справи
апеляційним судом, якщо його не
скасовано.

Суддя
Мацюк Ю.< Б >.