РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/5905/14-ц

пр. № 2/759/3042/14

24 вересня 2014 року Святошинський
районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -
Макаренко В.В.,

при секретарі -
Копчук Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Житлово-будівельного кооперативну
«Алмаз-4», 3-я особа: ОСОБА_2 про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом,
який уточнивши 07.07.2014 року просить
визнати за нею право власності на
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 48,8
кв.м., житловою площею 30,79 кв.м. у порядку
спадкування за законом після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3. В обґрунтування
позову вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3
помер її чоловік ОСОБА_3, після смерті
якого відкрилась спадщина, до складу
якої увійшла квартира АДРЕСА_1.
Зазначає, що вона в установлений
законом строк після смерті чоловіка
звернулась до Першої Київської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_3, проте їй було відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом, оскільки
відсутній правовстановлюючий документ
на спірну квартиру, у зв`язку з чим
позивач вимушений звернутись до суду
із вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач
підтримала уточнену позовну заяву в
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві.

Представник ЖБК «Алмаз-4» в судове
засідання не з'явився, повідомлений
належним чином, причини неявки в судове
засідання не повідомив.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому
засіданні не заперечував проти
задоволення позову.

Суд, з урахуванням думки учасників
процесу, які не заперечують проти
заочного розгляду справи у відсутності
представника відповідача, вважає
можливим розглядати справу у його
відсутність на підставі ст.224 ЦПК
України.

Вислухавши позивача, третю особу,
дослідивши письмові докази, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню,
виходячи із наступного.

Встановлено, що 02 квітня 1975 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб,
про що зроблено актовий запис № 729 у
Палаці одруження «Жовтневий» у м.
Києві, що підтверджується свідоцтвом
про укладення шлюбу, виданого 02 квітня
1975 року Палацом одружень «Жовтневий» у
м. Києві серія НОМЕР_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданого Відділом реєстрації смерті у
м.Києві 11 вересня 2013 року серія НОМЕР_3.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що померлий ОСОБА_3 був
членом ЖБК «Алмаз-4» та йому на праві
власності належала квартира АДРЕСА_1,
що підтверджується довідкою виданою
ЖБК «Алмаз-4» № 243 від 19 вересня 2013 року
про повну сплату 03 лютого 1995 року
пайового внеску у розмірі 7284 руб. 63 коп.

Відповідно до довідки ЖБК «Алмаз-4» від
25.09.2013 року за № 1688 ОСОБА_3 з 03.03.1981 року
по день смерть проживав у спірній
квартирі та був зареєстрований в ній.

Крім того, відповідно до довідки з
місця проживання сім'ї та реєстрації
виданої ЖБК «Алмаз-4» від 02.10.2013 року за
№ 1731, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає
за адресою: АДРЕСА_1, що вказує, на те, що
після смерті чоловіка остання фактично
прийнала спадщину на кооперативну
квартиру.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК
України спадкуванням є перехід прав
та обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно положень ст. 1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
та за законом.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України,
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою і часом відкриття спадщини є
день смерті особи.

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що після смерті ОСОБА_3 із
заявою про прийняття спадщини за
законом у встановлений законом строк
14 жовтня 2013 року звернулась ОСОБА_1.

Матеріали спадкової справи свідчать
про те, що будь-які інші особи із заявою
про прийняття спадщини не звертались.

З матеріалів спадкової справи також
вбачається, що ОСОБА_2 14 жовтня 2013
року відповідно до поданої заяви
відмовився від прийняття спадщини за
законом на користь ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ч. 3 ЦК
України, спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270
цього Кодексу,він не заявив про
відмову від неї.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_2 син
позивача як спадкоємець за законом
відмовився від прийняття спадщини на
користь позивача, та інші спадкоємці за
законом відсутні, суд вважає, що
відповідно до ст.1261 ЦК України позивач
як спадкоємець першої черги має право
на одержання спадщини за законом після
смерті ОСОБА_3.

Проте, 21 березня 2014 року Першою
Київською державною нотаріальною
конторою позивачу відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на спірну квартиру, оскільки
відсутній правовстановлюючий документ
на спірну квартиру.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» від
01.07.2004 року № 1952-ІV, однією із підстав
державної реєстрації прав на нерухоме
майно є рішення судів, що набрали
законної сили, оскільки визнання права
власності на нерухоме майно є
прерогативою суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України,
способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права на
спадкове майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.09.87 року
№ 9 « Про практику застосування судами
законодавства про житлово-будівельні
кооперативи», член ЖБК, який повністю
вніс свій пайовий внесок за квартиру,
надану йому в користування, набуває
право власності на квартиру і вправі
розпоряджатись нею на свій
розсуд-продавати, заповідати,
обмінювати, в тому числі на інше жиле
приміщення у будинку державного або
громадського житлового фонду чи іншого
ЖБК, на жилий будинок ( частину будинку),
що належить громадянину на праві
власності і вчиняти відносно неї інші
угоди, що не забороні законом.

У разі смерті члена
житлово-будівельного, садівницького
товариства, якщо спадкодавець повністю
вніс пайовий внесок, але свідоцтво про
право власності не отримав, квартира в
житлово-будівельному кооперативі та
житловий будинок у садівницькому
товаристві входить до складу спадщини.
Такої ж правової позиції дотримується
Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, виклавши її у Інформаційному
листі за № 24-753/0/04-13 від 16.05.2013 року.

Таким чином, оскільки пайовий внесок
померлим за життя був повністю
сплачений, він набув право власності на
спірну квартиру.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№ 7 «Про судову практику у справах про
спадкування», зазначено, що свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків
встановлених, ст. 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Таким чином, досліджуючи зазначені
обставини справи та оцінюючи зібрані
докази у їх сукупності, враховуючи те,
що здійснення державної реєстрації за
померлою особою суперечить чинному
законодавству, а відсутність такої
реєстрації перешкоджає оформленню
спадщини позивачем, суд приходить до
висновку, що порушене право позивача
підлягає захисту, та як наслідок за ним
підлягає визнанню право власності в
порядку спадкування за законом.

На підставі наведеного,
керуючисьст.ст.15,16,328,392,1216,1217,1217,1218, 1261,1268
ЦК України, ст.ст.3,10,57,60,61,209,212-215 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Житлово-будівельного
кооперативну «Алмаз-4», 3-я особа: ОСОБА_2
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_2 право
власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 48,8 кв. м.,
житловою площею 30,79 кв.м. у порядку
спадкування за законом після
спадкодавця ОСОБА_3.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва шляхом подання через
Святошинський районний суд м. Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, а у
разі, якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після
закінчення зазначених вище строків
або після розгляду справи в
апеляційному порядку Апеляційним
судом м. Києва, якщо воно не буде
скасоване.

СУДДЯ: