АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4920/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шавула В. С. Доповідач - Єлізаренко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І.,
Калиновського А.Б.

при секретарі - Сінченко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне
рішення Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
договором оренди житла,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором оренди
житла.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилалася на те, що вона є
власником 1/2 частини домоволодіння
АДРЕСА_1. 20 грудня 2012 року між нею та
відповідачем ОСОБА_4 було укладено
договір оренди житла з меблями та
побутовим обладнанням, строком до 20
грудня 2013 року. Розмір орендної плати у
місяць, згідно договору, становив 1600
грн. За умовами договору, відповідач
сплатив орендну плату за два
попередніх місяці, тобто за січень,
лютий 2013 року, після чого перестав
вносити плату взагалі. Також, за
умовами договору відповідач
зобов'язався щомісячно сплачувати
комунальні послуги за показниками
лічильників, але даний пункт договору
відповідач не виконує, тому просила
суд стягнути з відповідача на її
користь суму боргу по оплаті за житло
за період часу з лютого по липень 2013
року з урахування пені та 3% річних в
розмірі 9 784 грн. 99 коп., заборгованість
за сплату комунальних послуг в сумі 1 797
грн. 92 коп.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
26 грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 суму заборгованості у
сумі 11 582,91 грн., з якої: заборгованість
по сплаті за оренду житла - 9 600 грн.; пеня
- 152,64 грн.; 3% річних - 32,35 грн.;
заборгованість за комунальні послуги
(газ, електропостачання) - 1 797,92 грн.
Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2.
просить заочне рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що
на підставі договору купівлі-продажу
від 02 вересня 1980 року позивач ОСОБА_3 є
власником 1/2 частини домоволодіння
АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

20 грудня 2012 року між позивачем
ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було
укладено договір оренди житла, за
умовами якого наймач ОСОБА_2 прийняв в
оренду приватний будинок по АДРЕСА_1,
разом із меблями. Орендна плата за
користування - 1600 грн. в місяць, строк
оренди житла до 20 грудня 2013 року. Крім
орендної плати відповідач повинен
сплачувати за надані комунальні
послуги (газ, електроенергія за
лічильником) (а.с.5).

Задовольняючи позовні вимоги
позивача в повному обсязі суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем було порушено умови
договору оренди житла, у зв'язку з чим
утворилася вказана у позовній заяві
позивача заборгованість, однак,
повністю погодитися з такими
висновками суду неможливо, оскільки
суд дійшов них через неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
що у відповідності до ст.309 ЦПК України
є підставою для зміни рішення суду.

У відповідності до ч.1 ст.202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

За правилами ч.ч.1, 3 ст.810 ЦК України за
договором найму (оренди) житла одна
сторона власник житла (наймодавець)
передає або зобов'язується передати
другій стороні (наймачеві) житло для
проживання у ньому на певний строк за
плату. До договору найму житла, крім
найму житла, що є об'єктом права
державної або комунальної власності,
застосовується положення цього
Кодексу, якщо інше не встановлено
законом.

У відповідності з ч.1 ст.820 ЦК
України розмір плати за користування
житлом встановлюється у договорі найму
житла. Якщо законом встановлений
максимальний розмір плати за
користування житлом, плата встановлена
у договорі, не може перевищувати цього
розміру.

Із договору оренди житла, укладеного
між сторонами 20 грудня 2013 року,
вбачається, наймач ОСОБА_2 прийняв в
оренду приватний будинок по АДРЕСА_1,
разом із меблями. Орендна плата за
користування - 1600 грн. в місяць, строк
оренди житла до 20 грудня 2013 року. Крім
орендної плати відповідач повинен
сплачувати за надані комунальні
послуги (газ, електроенергія за
лічильником) (а.с.5).

Позивач, звернувшись до суду зі
вказаними позовними вимогами,
посилалася на те, що відповідач з
лютого по липень 2013 року включно не
сплачував кошти за оренду житла та
кошти за комунальні послуги, у зв'язку з
чим утворилася заборгованість за
вказаний період часу зі сплати за
орендну плату у сумі 9600 грн., на яку
нарахувала пеню в розмірі 152 грн. 64 коп.
та 3% річних в розмірі 32 грн. 35 коп., та
за сплату комунальних платежів у
розмірі 1797 грн. 99 коп. (а.с.2-4).

Як вбачається з позовної заяви,
позивач вказала, що відповідач сплатив
їй суму за оренду житла за перші два
місяці проживання - січень та лютий 2013
року (а.с.2-4).

За таких обставин, сума, яка має бути
стягнута з відповідача на користь
позивача за оренду житла за період
часу, зазначеній у позовній заяві,
тобто з січня по липень 2013 року, з
урахуванням сплаченої суми за січень
та лютий 2013 року, становить - 8000 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За таких обставин сума, яку просила
позивач стягнути з відповідача на її
користь у розмірі 32 грн. 35 коп., що
становила 3% річних від простроченої
суми за договором оренди житла має
бути стягнута з відповідача на користь
позивача.

Стосовно стягнення з відповідача на
користь позивача суми пені в розмірі 152
грн. 64 коп. слід зазначити, що умовами
договору оренди житла, укладеного між
сторонами, пеня за прострочення
зобов'язання передбачена не була, а
тому вимоги в цій частині задоволенню
не підлягають.

Позивачем до матеріалів справи надано
копії квитанцій про сплату нею
комунальних платежів у вказаному
будинку за період часу з січня по
липень 2013 року, на суму - 1797 грн. 92 коп.
(а.с.11-14).

В судовому засіданні в апеляційній
інстанції позивач пояснила, що
відповідач виселився із будинку 06
грудня 2013 року.

Відповідачем було надано суду копії
квитанцій про сплату ним суми на
картковий рахунок позивача коштів за
проживання та за комунальні платежі
(а.с.42, 43).

Однак, слід зазначити, періоди оплати,
вказані у квитанціях - серпень,
вересень, жовтень, листопад 2013 року, є
більш пізнішими, ніж період, за який
просила позивач стягнути з відповідача
на її користь суми заборгованості за
договором оренди житла - січень-липень
2013 року, тобто зазначений у квитанціях,
наданих відповідачем, період оплати
знаходиться поза межами позовних
вимог, та ці суми не можуть братися
судом до уваги, як суми сплачені за
оренду житла та комунальні платежі у
зазначений в позовній заяві період
часу, а тому суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
стягнення суми заборгованості за
оренду житла та суми заборгованості за
сплату комунальних послуг на користь
позивача.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду має бути змінено у
частині стягнення суми заборгованості
за оренду житла та зменшено суму з 9600
грн. до 8000 грн. Рішення суду в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача 152 грн. 64 коп. пені підлягає
скасуванню з ухваленням в цій частині
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог в цій
частині.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 309, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
26 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором оренди
житла змінити в частині стягнення із
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми
заборгованості по сплаті за оренду
житла, зменшивши суму з 9600 грн. до 8000
грн.

Рішення суду в частині стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми пені в
розмірі 152 грн. 64 коп. скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді