Справа №: 398/6353/13-цРІШЕННЯ
"14" жовтня 2014 р. Олександрійський
міськрайонний суд
Кіровоградської області
у складі: головуючого - судді Петрової
при секретарі Сніжко І.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Олександрії цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, товариства з обмеженою
відповідальністю «Спільне
підприємство «Торнадо-Пласт» та
приватного підприємства «Елвіс», де
третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
є Центр надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів з обслуговування м.
Олександрії, Олександрійського та
Петрівського району при УМВС України в
Кіровоградській області, про визнання
недійсною довідки-рахунку, скасування
державної реєстрації напівпричепу,
визнання права власності на нього,
витребування напівпричепу із чужого
незаконного володіння,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, де
третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета
спору, є Центр надання послуг,
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів з
обслуговування м. Олександрії,
Олександрійського та Петрівського
району при УМВС України в
Кіровоградській області, про визнання
недійсною довідки - рахунку КІМ № 161393
від 1 вересня 2010 р., видану приватним
підприємством «Елвіс», про скасування
державної реєстрації за ОСОБА_3
напівпричепу марки TRAIL ONA 40FT 2ATDP, номер
шасі НОМЕР_1, 2007 року випуску, визнання
за нею права власності на
напівпричіп, повернення його у її
володіння та стягнення з відповідачів
судових витрат.
До участі у справі як відповідачі
залучені товариство з обмеженою
відповідальністю «Спільне
підприємство «Торнадо-Пласт» та
приватне підприємство «Елвіс».
Позивачка мотивує свої вимоги
тим, що 25 червня 2009 р. між нею та ОСОБА_2
було укладено договір позики, згідно
якого вона отримала від останнього
грошові кошти в розмірі 70 000 грн. на
строк до 1 січня 2010 р.
9 червня 2010 р. між нею та ТОВ «СП
«Торнадо - Пласт» (м. Каховка
Херсонської обл.) було укладено договір
поставки № 09/06-1, згідно якого вона
придбала у товариства
напівпричіп-платформу-Е, марки
40FTATDPGTP2ALOWBED, номер шасі НОМЕР_1, 2007 року
випуску, який належав підприємству
згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_2. На день
продажу транспортного засобу його ціна
була визначена за залишковою
балансовою вартістю в розмірі 50 000 грн.
з урахуванням ПДВ. Грошові кошти було
сплачено на рахунок ТОВ «СП
«Торнадо-Пласт», що підтверджується
квитанцією № 180 від 14 червня 2010 р.
З метою взяття на облік транспортного
засобу в органах МРЕВ необхідно було
надати документи, що підтверджують
договір купівлі - продажу. 1 вересня 2010
р. ТОВ «СП «Торнадо-Пласт» уклало з
приватним підприємством «Елвіс»
договір комісії. За умовами вказаного
договору ПП «Елвіс» за дорученням ТОВ
«СП «Торнадо-Пласт» мав від свого імені
здійснити продаж напівпричепу та
видати покупцеві довідку-рахунок.
З огляду на те, що за договором позики
її зобов'язання перед ОСОБА_2 лишалося
невиконаним, останній запропонував
передати йому напівпричіп, який вона
придбала у ТОВ «СП»Торнадо-Пласт», і
щоб уникнути зайвих витрат, одразу
виписати довідку-рахунок на його ім'я, а
він, в свою чергу, мав видати їй
розписку про виконання нею своїх
зобов'язань. Вона погодилася, не
дивлячись на те, що вартість причепа
майже вдвічі перевищувала суму боргу
Довідка - рахунок була видана на ім'я
ОСОБА_2 Будь-яких розписок ОСОБА_2 їй не
надав. Вона вважала, що зобов'язання за
договором позики виконала.
22 квітня 2011 р., тобто наступного дня
після реєстрації напівпричепа в
Олександрійському МРЕВ, ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до неї про
стягнення боргу за договором позики. З
метою забезпечення позову ухвалою суду
на її майно накладено арешт.
Позивачка вважає, що ОСОБА_2 набув
право власності на майно за її рахунок
без достатньої правової підстави, а
тому зобов'язаний повернути їй набуте
майно в натурі. Ці правовідносини
врегульовані ст. 1212 ЦК України. Крім
того, відповідно до ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов
про визнання його права власності,
якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою.
Оскільки ОСОБА_2 перереєстрував
напівпричіп за ОСОБА_3, то суд за
клопотанням позивача залучив його до
участі у справі як співвідповідача.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
та її представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Позивачка ОСОБА_1 пояснила, що раніше з
ОСОБА_2 вона укладала договір позики та
мала повернути кошти в січні 2010 р., але
після спливу строку виконання
зобов'язання коштів у неї не було.
ОСОБА_2 погодився отримати від неї
причіп в рахунок погашення
заборгованості за договором позики.
Починаючи з 2009 р. цей причіп
використовувала за договором оренди, а
потім в червні 2010 р. придбала за
власні кошти. Для того, щоб уникнути
зайвих витрат, вона попросила виписати
довідку-рахунок на ім'я ОСОБА_2 Після
цього вважала, що виконала свої
зобов'язання в повному обсязі. На даний
час напівпричіп коштує більше. Суд
стягнув з неї суму за договором
позики. Рішення суду звернуто до
Представник позивача - ОСОБА_4 вважає,
що довідка-рахунок не є документом, що
підтверджує право власності ОСОБА_2
Останній ввів в оману ПП «Елвіс», бо
мова йшла про те, що довідку-рахунок
буде видано тоді, коли прийде власник з
документами. ОСОБА_2 не мав права
відчужувати напівпричіп, однак зробив
це на користь свого онука ОСОБА_3
Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_6 позов не визнав та пояснив, що
ОСОБА_2 має двох дорослих синів, один з
яких водій дальніх рейсів. Цей причіп
він купував для сина, щоб останній міг
працювати , а причіп передати в оренду
ОСОБА_1 Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було
укладено договір позики. Остання кошти
не повертала. ОСОБА_2 звернувся до неї
з позовом, який судом задоволено.
Доказом придбання ОСОБА_2 напівпричепа
є довідка-рахунок. Договір поставки не
є правовим документом, а в договорі
комісії відсутнє посилання на особу
покупця. ОСОБА_2 придбав напівпричіп, а
коли сина запросили на роботу до
Мурманська, ОСОБА_2 вирішив причіп
реалізувати. Згодом розпорядився ним
Представник приватного підприємства
«Елвіс» в судове засідання не з'явився,
однак від останнього надійшли
письмові пояснення, відповідно до яких
відповідач визнає позов та зазначає, що
довідка - рахунок на напівпричіп була
виписана на ім'я ОСОБА_2 , бо саме він
приїхав з представником ТОВ СП
«Торнадо-Пласт» за ним і мав при собі
документи на напівпричіп. Приватне
підприємство «Елвіс» не укладало з
ОСОБА_2 договорів купівлі-продажу
напівпричепа і ніяких коштів в касу чи
на розрахунковий рахунок
підприємства від нього не надходило.
Представник товариства з обмеженою
відповідальністю «СП «Торнадо-Пласт»
теж не з'явився в судове засідання,
натомість надав письмове пояснення
щодо визнання позову з огляду на те, що
ОСОБА_1 відповідно до договору поставки
між нею та ТОВ «СП «Торнадо - Пласт»
придбала напівпричіп, повністю
оплативши його вартість. Оскільки
підприємство не є спеціалізованою
організацією з продажу транспортних
засобів і не мало право видавати
довідку-рахунок покупцю для взяття на
облік в органах МРЕВ, то ТОВ «Торнадо -
Пласт» уклало з приватним
підприємством «Елвіс» договір комісії
від 1 вересня 2010 р. За умовами цього
договору ПП «Елвіс» зобов'язалося за
дорученням ТОВ «СП «Торнадо-Пласт»
здійснити продаж напівпричепа та
видати покупцеві довідку-рахунок.
Договірні відносини існували лише між
ТОВ «СП «Торнадо - Пласт» та ОСОБА_1
Жодних договорів з ОСОБА_2 не
укладалося. ТОВ «Торнадо-Пласт» не
володіє інформацією про характер
домовленостей між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - Центру надання
послуг, пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів з
обслуговування м. Олександрії,
Олександрійського та Петрівського
району при УМВС України в
Кіровоградській області, не з'явився.
Вислухавши пояснення позивачки, її
представників, представника
відповідача ОСОБА_2, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню частково.
Суд встановив, що 9 червня 2010 р. між ТОВ
«СП «Торнадо - Пласт» та ОСОБА_1 було
укладено договір поставки
напівпричепа. ОСОБА_1 як покупець
оплатила вартість придбаного товару,
обумовлену договором, в сумі 50 000 грн.,
про що свідчить квитанція від 14
червня 2010 р. та довідка ТОВ «СП
«Торнадо - Пласт». 1 вересня 2010 р. між ТОВ
«СП «Торнадо - Пласт» та приватним
підприємством «Елвіс» було укладено
договір комісії. За умовами цього
договору ПП «Елвіс» за дорученням ТОВ
«Торнадо-Пласт» зобов'язалося
здійснити продаж напівпричепа та
видати покупцеві довідку-рахунок,
оскільки підприємство - ТОВ «СП
«Торнадо - Пласт» не є спеціалізованою
організацією з продажу транспортних
засобів і не мало право видавати
довідку-рахунок покупцю для взяття на
облік в органах МРЕВ.
Довідка - рахунок була видана не
стороні договору поставки, а сторонній
особі - ОСОБА_2, який не оплачував
вартість товару. В подальшому
напівпричіп було зареєстровано за
ОСОБА_3 на підставі довідки рахунку №
ААВ 399852 від 9 жовтня 2013 р., яка, в свою
чергу, була видана на підставі
договору купівлі-продажу, укладеному
між ОСОБА_3 та приватним підприємством
«МПП Вибір», згідно Правил комісійної
торгівлі непродовольчими товарами.
В зв'язку з помилкою при першій
реєстрації напівпричепу - платформі -
Е присвоєно нову назву : марка TRAIL ONA,
модель 40 - FT2ATDP.
Позивачка вимагає відновити її
цивільні права та повернути
напівпричіп у її власність.
Суд дійшов висновку, що майнові права
позивачки підлягають захисту, а
правовідносини, що виникли між
сторонами у справі, врегульовано
відповідними нормами цивільного
Згідно ч.1 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти
товар і сплатити за нього певну
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін( ч.2 ст. 712 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно другій стороні
(покупцеві), а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.
Предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому ( ч.1 ст. 656 ЦК
Наразі між позивачем та ТОВ «СП
«Торнадо - Пласт» виникли
правовідносини з приводу поставки, до
якого застосовуються загальні
положення про купівлю - продаж, якщо
інше не встановлено договором, законом
або не випливає з характеру відносин
сторін ( ч.2 ст. 712 ЦК України).
Відповідно до пункту 2 частини
першої статті 208 ЦПК України правочини
між фізичною та юридичною особою, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу,
належить вчиняти у письмовій формі.
Згідно ч. 1 ст. 218 ЦК України
недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсність, крім випадків,
встановлених законом. Заперечення
однією із сторін факту вчинення
правочину або оспорювання окремих
його частин може доводитися
письмовими доказами, засобами аудіо, -
відеозапису та іншими доказами.
Рішення суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків.

Відповідно до Закону України "Про
захист прав споживачів" продавцем
виступає підприємство, установа,
організація або
громадянин-підприємець, які реалізують
товари за договором купівлі-продажу, а
покупцем (споживачем) - громадянин, який
придбаває ці товари.

Під продавцями закон має на увазі ті
підприємства та громадян-підприємців,
для яких продаж товарів є їх
професійною діяльністю, тобто
торговельною діяльністю (торговельним
обслуговуванням).

Порядок державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 року N 1388, передбачає
письмову форму договору
купівлі-продажу автомобілів.

Пункт 8 «Порядку державної реєстрації
(перереєстрації) зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів» передбачає, що
державна реєстрація (перереєстрація)
транспортних проводиться на підставі
заяв власників, поданих особисто, і
документів, що посвідчують їх особу,
підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення (далі - правомірність
придбання) транспортних засобів,
відповідність засобів конструкції
транспортних засобів установленим
вимогам безпеки дорожнього руху, а
також вимогам, які є підставою для
внесення змін до реєстраційних
документів.

Документами, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів, їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери, зокрема
є : засвідчені підписом
відповідної посадової особи, що
скріплений печаткою, зокрема,
довідка-рахунок за формою згідно з
додатком 1, видана суб'єктом
господарювання, діяльність якого
пов'язана з реалізацією транспортних
засобів та їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери;

копія рішення суду, засвідчена в
установленому порядку, із зазначенням
юридичних чи фізичних осіб, які
визнаються власниками транспортних
засобів, марки, моделі, року випуску
таких засобів, а також
ідентифікаційних номерів їх складових
частин;

акт приймання-передачі транспортних
засобів за формою згідно з додатком 6,
виданий підприємством-виробником або
підприємством, яке переобладнало чи
встановило на транспортний засіб
спеціальний пристрій згідно із
свідоцтвом про погодження
конструкції транспортного засобу щодо
забезпечення безпеки дорожнього руху,
із зазначенням ідентифікаційних
номерів такого транспортного засобу та
конкретного одержувача.

Наразі покупцем напівпричепу є
позивачка, яка використала його як
засіб розрахунку з відповідачем
ОСОБА_2 за запозичені у нього кошти.

Доводи представника відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_6 про те, що саме ОСОБА_2
придбав напівпричіп та розрахувався
за нього, не відповідають фактичним
обставинам справи і спростовуються як
поясненнями позивачки , так і
письмовими поясненнями відповідачів
- ТОВ «СП «Торнадо - Пласт» та ПП
«Елвіс».

Більш того, представник
відповідача ОСОБА_2 пояснив, що
останній не пам'ятає, коли, де та за
яких обставин він розраховувався за
напівпричіп, а документи, які б
підтверджували дану обставину, він не
зберіг.

Матеріали справи свідчать також
про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно
існували правовідносини , пов'язані
із укладенням договору позики. ЇЇ дії,
направлені на передачу напівпричепа
ОСОБА_2, були викликані бажанням
розрахуватися з останнім.

Як з'ясував суд, будь-яких інших
майнових відносин між ними не
існувало.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду від 2 жовтня 2013 р. з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто борг
за договором позики.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 без
достатньої правової підстави за
рахунок ОСОБА_1 придбав напівпричіп, а
отримана ним довідка-рахунок, яка
стала підставою для державної
реєстрації напівпричепу, за наявності
доказів про іншу особу, яка придбала
майно за свій кошт, необхідно визнати
недійсною та визнати право власності
на напівпричіп за ОСОБА_1

Як передбачено ч.1 ст. 1212 ЦК
України, особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно і тоді, коли
підстава, на якій воно було набуте,
згодом відпала.

Відповідно до ч.2 ст. 1212 ЦК
України положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події.

Відповідач ОСОБА_2, який без
достатньої правової підстави набув
майно - напівпричіп-платформу, в
період перебування зазначеної
цивільної справи в провадженні суду
реалізував його ОСОБА_3, своєму
родичеві.

Відповідно до ч.1 ст. 387 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Причому, якщо майно за відплатним
договором придбане в особи , яка не
мала права його відчужувати, про що
набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно від
набувача лише у випадках, передбачених
ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України,
якщо майно набуте безвідплатно в
особи, яка не мала права його
відчужувати, власник має право
витребувати його від добросовісного
набувача у всіх випадках.

Як зазначено в п.23 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав» від 7 лютого 2014 р. № 5
відповідно до статті 387 ЦК України та
частини третьої статті 10 ЦК України,
яка звернулася до суду з позовом про
витребування майна із чужого
незаконного володіння, повинна довести
своє право власності на майно, що
знаходиться у володінні відповідача.

При цьому суди повинні мати на
увазі, що право власності на рухоме
майно доводиться за допомогою
будь-яких передбачених процесуальним
законодавством доказів, що
підтверджують виникнення такого права
у позивача.

Факт знаходження майна на балансі
особи сам по собі не є доказом права
власності чи законного володіння.

Як свідчить довідка директора
ПП «МПП Вибір», 9 жовтня 2013 р. між цим
підприємством та ОСОБА_2 було укладено
договір комісії з реалізації
напівпричепа - платформи - Е марки TRAIL
ONA, модель 40 - FT2ATDP, номер шасі НОМЕР_1,
2007 року випуску. Того ж дня між
приватним підприємством «МПП Вибір»
та ОСОБА_3 укладено договір купівлі -
продажу вищевказаного напівпричепа,
проте грошових коштів з оплати за
придбання напівпричепа в касу чи на
розрахунковий рахунок підприємства
від ОСОБА_3 не надходило.

Зазначене свідчить про те, що
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
намагаються утримати майно й
перешкодити ОСОБА_1 повернути його у
свою власність.

Зважаючи на родинність відносин
між цими відповідачами, обізнаність
щодо наявного спору, характер дій
впродовж розгляду цивільного спору,
суд вважає, що з боку ОСОБА_3
вбачається недобросовісність, а відтак
він має повернути майно законному
власнику.

Визнання довідки-рахунку на
напівпричіп недійсною та визнання
права власності за ОСОБА_1, незаконне
утримання майна ОСОБА_3 є підставою для
витребування його у останнього.

Відповідно до п. 40 Порядку
державної реєстрації (перереєстрації)
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів зняття з обліку
транспортних засобів проводиться
після їх огляду в підрозділах
Державтоінспекції на підставі заяви
власника, документа, що посвідчує
особу, виконавчого напису нотаріуса,
постанови державного виконавця або
рішення суду.

Отже, рішення суду є підставою для
зняття з реєстрації напівпричепу за
ОСОБА_3 та реєстрації за новим
власником в особі ОСОБА_1, право
власності за яким визнається судом.

Відтак вимоги позивачки в частині
скасування державної реєстрації
напівпричепа за ОСОБА_3 задоволенню не
підлягають.

Більш того, Центр надання послуг,
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів з
обслуговування м. Олександрії,
Олександрійського та Петрівського
району при УМВС України в
Кіровоградській області є третьою
особою, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору, а не
відповідачем.

Суд може зобов'язати вчинити певні дії
лише відповідача в тому випадку, якщо
він незаконно ухиляється від їх
вчинення.

З урахуванням того, що позовні вимоги,
не визнані відповідачами ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, задовольняються частково,
відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України суд
присуджує з відповідачів на користь
позивачки понесені нею судові витрати
в розмірі 737 грн. 20 коп. - по 369 грн. 60
коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 214, 215 ЦПК України,
-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, товариства з обмеженою
відповідальністю «Спільне
підприємство «Торнадо-пласт» та
приватного підприємства «Елвіс», де
третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета
спору, є Центр надання послуг,
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів з
обслуговування м. Олександрії,
Олександрійського та Петрівського
району при УМВС України в
Кіровоградській області, про визнання
недійсною довідки-рахунку, скасування
державної реєстрації напівпричепу,
визнання права власності на нього,
витребування напівпричепу із чужого
незаконного володіння задовольнити
частково.

Визнати недійсною довідку - рахунок КІМ
№ 161393 від 1 вересня 2010 р., видану
приватним підприємством «Елвіс» (м.
Нова Каховка) на ім'я ОСОБА_2 щодо
продажу та видачі напівпричепу -
платформи.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності на напівпричіп - платформу -
Е марки TRAIL ONA, модель 40 - FT2ATDP, номер шасі
НОМЕР_1, 2007 року випуску.

Зобов'язати ОСОБА_3 повернути
напівпричіп - платформу - Е марки TRAIL ONA,
модель 40 - FT2ATDP, номер шасі НОМЕР_1, 2007
року випуску, у володіння ОСОБА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судові витрати - по 369 грн. 60
коп. з кожного.

Апеляційну скаргу на рішення може
бути подано до апеляційного суду
Кіровоградської області через
Олександрійський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особами, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час його проголошення, -
протягом того ж строку з дня отримання
копії рішення.

Суддя