Справа № 465/4480/14
Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/6040/14
Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник
Н.П., Мельничук О.Я.,

за секретаря
Данилик І.І.,

з участю
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Франківського районного суду
м. Львова від 29 липня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Франківського районного суду
м. Львова від 29 липня 2014 року матеріали
справи за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Фінростбанк»
про стягнення коштів за договором
банківського вкладу повернуто
позивачу для подання до належного суду.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2, подавши
на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що ухвала суду є
незаконною та необґрунтованою,
оскільки суд неправильно застосував
норми матеріального та процесуального
права.

Апелянт стверджує, що висновок суду про
те, що на відносини, які виникли між нею
та ПАТ «Фінростбанк» на підставі
договору про строковий вклад №284-Д від
08.07.2013 року не поширюється дія Закону
України «Про захист прав споживачів», а
відтак, позов поданий нею з порушенням
ч.5 ст. 110 ЦПК України, є абсолютно
безпідставним та не ґрунтується на
законі.

Апелянт просить скасувати ухвалу
Франківського районного суду м. Львова
від 29 липня 2014 року та направити справу
до суду першої інстанції для вирішення
питання про відкриття провадження у
справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
належить задовольнити частково з
наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

В червні 2014 року позивач, який проживає
у АДРЕСА_1, звернувся до
Франківського районного суду м.Львова
з позовом до ПАТ «Фінростбанк»,
юридична адреса якого: м.Одеса
пр.Академіка Глушка, 13, про стягнення
грошових коштів за договором
банківського вкладу (депозиту) у
зв'язку з закінченням строку дії цього
договору.

Ухвалою Франківського районного суду
м.Львова від 29.07.2014 року матеріали
справи повернуто позивачу для
скерування до належного суду з підстав,
що місцезнаходження відповідача не
відноситься до територіальної
підсудності цього суду, а положення п.5
ст.110 ЦПК України на дані
правовідносини не поширюються.

Проте, з висновком суду не можна
погодитись, оскільки він не
ґрунтується на матеріалах справи та
вимогах цивільного процесуального
права.

Статтями 1, 2, 3 ЦПК України передбачено,
що завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції України та
цього Кодексу.

Кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 107 ЦПК України, усі
справи, що підлягають вирішенню в
порядку цивільного судочинства,
розглядаються районними, районними у
містах, міськими та міськрайонними
судами.

Правила щодо підсудності цивільних
справ, які підлягають вирішенню в
порядку цивільного судочинства, тобто
розмежування компетенції щодо
розгляду і вирішенню підвідомчих суду
цивільних справ всередині системи
судів цивільної юрисдикції, визначені
в Главі 1 Розділу III ЦПК України.

Статтею 109 ЦПК України, якою
визначається так звана загальна
територіальна підсудність цивільних
справ, та на яку послався суд першої
інстанції в обґрунтування свого
процесуального рішення про повернення
позивачу поданої ним позовної заяви
для подачі до належного суду за місцем
знаходження відповідачів, дійсно
передбачено, що позови до юридичних
осіб пред'являються в суд за їхнім
місцезнаходженням.

Разом із тим, статтею 110 ЦПК України
встановлена альтернативна підсудність
цивільних справ, яка визначається
вказівкою законодавця про можливість
розгляду і вирішення окремих цивільних
справ конкретним судом за вибором
позивача.

Встановлення альтернативної
підсудності, яка на відміну від
загальної, є додатковою процесуальною
гарантією забезпечення інтересів
окремих категорій позивачів, пов'язане
з необхідністю створення позивачеві
більш сприятливих умов для звернення
за судовим захистом.

Так, частиною 5 статті 110 ЦПК України
передбачено, що позови про захист прав
споживачів можуть пред'являтися також
за зареєстрованим місцем проживання чи
перебування споживача або за місцем
заподіяння шкоди чи виконання
договору.

Як вбачається із матеріалів позовної
заяви, позивач звернувся з позовом до
суду за місцем свого проживання про
стягнення з відповідача грошового
вкладу у зв'язку з закінченням дії
строкового договору (депозиту),
укладеного між ним та відповідачем
08.07.2013 року строком до 08.07.2014 року,
відповідно до умов якого позивач
передав банку (відповідачу), а банк
прийняв в депозит грошові кошти на
умовах, визначених цим договором.

Згідно з п.2 роз'яснень Постанови
Пленуму Верховного суду України № 5
від 12.04.1996 року (зі змінами) «Про
практику розгляду цивільних справ за
позовами про захист прав споживачів»,
до відносин, які регулюються законом
України «Про захист прав споживачів»
належать, зокрема ті, що виникають із
договорів про надання
фінансово-кредитних послуг для
задоволення власних побутових потреб
громадян (у тому числі про надання
кредитів, відкриття й ведення рахунків,
проведення розрахункових операцій,
приймання і зберігання цінних паперів,
надання консультативних послуг).
Договір банківського вкладу (депозиту)
в якому вкладником є фізична особа,
відповідно до ч.2 ст.1058 ЦК України є
публічним договором.

За змістом ч.1 ст.633 ЦК України,
публічний договір - це договір, в якому
одна сторона - підприємець, взяла на
себе обов'язок здійснювати продаж
товарів, виконання робіт або надання
послуг кожному, хто до неї звернеться
(роздрібна торгівля, перевезення
транспортом загального користування,
послуги зв'язку, медичне, готельне,
банківське обслуговування, тощо).

Виходячи з викладеного вище, вкладник
за договором банківського вкладу
(депозиту) є споживачем послуг банку,
зокрема, у сфері залучення коштів на
депозитні рахунки, а відтак, захист
його прав як споживача регулюється
Законом України «Про захист прав
споживачів» та відповідними нормами
матеріального права.

Відповідно до п.5 роз'яснень Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
12.04.1996 року «Про практику розгляду
цивільних справ про захист прав
споживачів», споживачі за власним
вибором звертаються до суду за місцем
свого проживання, що узгоджується з п. 5
ст.110 ЦПК України відповідно до якої
позивач звернувся до суду з означеним
позовом за зареєстрованим місцем свого
проживання.

З урахуванням наведеного, у суду
першої інстанції не було правових
підстав для повернення позивачу
позовної заяви з підстав порушення ним
підсудності, а відтак ухвалу, яка
постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального права
належить скасувати з передачею питання
про відкриття провадження у справі на
новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 312, п.2 ч.1 ст. 314, ст. 315
ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м.
Львова від 29 липня 2014 року скасувати та
передати питання про відкриття
провадження у справі на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Курій Н.М.

Судді:
Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.