Справа № 296/5331/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЗАОЧНЕ

"04" вересня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді - Рожкової О.С.

за участю секретаря судового засідання
Каторжинської Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
вірусологічний центр» про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
середньомісячного заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014 року ОСОБА_1 (далі позивач)
звернувся до суду з позовом до ТОВ
«Український вірусологічний центр»
(далі відповідач), у якому просить
стягнути з ТОВ «Український
вірусологічний центр» на його користь
заборгованість по заробітній платі в
сумі 56 716,77 грн., середній заробіток за
період з дня звільнення 28.02.2014 року по
день ухвалення судом рішення в сумі 6
291,10 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що з 10.11.2009 року по 28.02.2014 року
працював в ТОВ «Український
вірусологічний центр» на посаді
охоронця. Після звільнення відповідач
не виплатив йому заробітну плату, чим
порушив трудові права позивача.

У судове засідання позивач не з»явився,
надав заяву про розгляд справи у його
відсутності, позовні вимоги підтримав
в повному обсязі, проти заочного
розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання повторно
не з»явився, про час та місце розгляду
повідомлявся у відповідності до ч. 5
ст.74 ЦПК України (а.с. 12, 16).

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).

Враховуючи те, що у справі є достатньо
матеріалів, суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи у відсутності
відповідача, що відповідає вимогам ст.
224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно записів в
трудовій книжці серія НОМЕР_1, ОСОБА_1
10.11.2009 року прийнятий на посаду
охоронця в ЗАТ «Український
вірусологічний центр». 11.10.2009 року ЗАТ
«Український вірусологічний центр»
перейменовано в ТОВ «Український
вірусологічний центр» на підставі
протоколу № 1 від 15.06.2009 року. 28.02.2014 року
ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням
на підставі п.3 ст. 38 КЗпП України (а.с.5).

Згідно ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

У відповідності до ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 КЗпП України
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

У відповідності до п. 20 Постанови
Пленуму Верховного суду України від
24.12.1999 року №13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці», установивши при
розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі, -
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст. 117 КЗпП України
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а при не проведені його до
розгляду справи - по день постановлення
рішення, якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що в
день звільнення з позивачем не
проведено розрахунку, що є порушенням
трудового законодавства України.

Так, 04.06.2014 року відповідачем надана
довідка № 17 про заборгованість по
заробітній платі перед ОСОБА_1 станом
на 01.03.2014 року в сумі 56 716, 77 грн. (а.с.6).

В такому випадку, оскільки
відповідачем порушено законодавство
про працю, зокрема щодо своєчасної та
повної виплати заробітної плати
позивачу при звільненні, суд
задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 про
стягнення з ТОВ «Український
вірусологічний центр» нарахованої але
невиплаченої заробітної плати в сумі 56
716,77 грн.

Також з відповідача на користь
позивача підлягає стягнення середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільнені в сумі 2383, 15 грн., що
підтверджується довідкою ТОВ
«Український вірусологічний центр»
від 04.06.2014 року № 18 (а.с. 7).

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України, з урахуванням звільнення
позивача від сплати судового збору на
підставі п. 1 ст. 5 Закону України "Про
судовий збір", з відповідача на користь
держави підлягає стягненню судовий
збір у розмірі 590,99 грн., який
розрахований виходячи з суми
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 115, 116, 117 КЗпП України,
ст. ст. 3, 10, 60, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
вірусологічний центр»
на користь ОСОБА_1 нараховану але
невиплачену заробітну плату в сумі 56
716,77 грн., середній заробіток за час
затримки виплати заробітної плати в
сумі 2383,15 грн., а всього 59 099, 92 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
вірусологічний центр»
в дохід Державного бюджету України
суму судового збору в розмірі 590, 99 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
Корольовським районним судом м.
Житомира за письмовою заявою, яка може
бути подана відповідачем протягом
десяти днів з дня отримання ним копії
рішення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м. Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Cуддя
О. С. Рожкова