АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у 1 інстанції - Гайдук С.В.
Доповідач - Борисова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 15 вересня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Транспортні-лісові інвестиції
України», публічного акціонерного
товариства акціонерного банку
«Укргазбанк» про визнання договору
поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И Л
А:

В квітні 2014 року позивач
звернулася до суду з зазначеним
позовом, в якому просила визнати
договір поруки № 9/2013-П/1 від 26 березня
2013 року укладений між ПАТ АБ
«Укргазбанк», ТОВ «Транспортно-лісові
інвестиції України» і ОСОБА_2
припиненим та вирішити питання судових
витрат.

В мотивування вимог посилалася на те,
що кредитор не довів їй, як поручителю,
до відома факт укладання додаткових
угод, за якими відбувалась зміна
розміру овердрафту та встановлювались
нові строки його погашення та не
одержав її згоди прийняти на себе
зобов'язання на нових умовах, що
пов'язані зі збільшенням її
відповідальності, а тому зазначені
обставини припиняють дію договору
поруки на підставі ч.1 ст.559 ЦК.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 15 вересня 2014 року - в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач
подала апеляційну скаргу та
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про задоволення позову в
повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги вказує, зокрема, що банк
підтверджує, що не повідомляв апелянта,
як передбачено п.2.6. договору поруки,
про укладення додаткових угод та про
перегляд локального ліміту овердрафту
№1-№6.

Крім того, встановлення без її згоди
нових строків погашення овердрафту
вносять зміни в порядок виконання
кредитного договору та автоматично
збільшують кредитну процентну ставку
(комісії, штрафи та пені) за овердрафтом
в разі його не виконання позичальником,
а отже призводять до збільшення обсягу
її відповідальності.

Представник відповідачапроти
апеляційної скарги заперечував та
просив залишити рішення суду першої
інстанції без змін.

В судове засідання позивач не
з'явилась, про день, час та місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином, а тому колегія суддів
вважає можливим розглядати справу у її
відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з того, що додатковими угодами
про перегляд локального ліміту
овердрафту №1-№6, які укладались між
банком та позичальником вносились
зміни, передбачені п.3.1. генерального
договору, з умовами якого поручитель
ознайомлений, та вказаними змінами не
збільшувався обсяг відповідальності
поручителя, стосовно суми кредитних
коштів, розміру процентної ставки за
користування кредитними коштами,
строків виконання зобов'язань щодо
повернення кредитних коштів та сплати
процентів за користування кредитними
коштами.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

Згідно вимог ст.554 ЦК України в разі
невиконання зобов'язання боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає в тому ж обсязі,
як і боржник, зокрема відповідає за
сплату основного боргу і процентів, за
відшкодування збитків, за сплату
неустойки, якщо інше не встановлено
договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України, у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі, як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Згідно з ч.1 ст.559 ЦК України порука
припиняється у разі зміни зобов'язання
без згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

У п.22 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що відповідно до
частини першої статті 559 ЦК припинення
договору поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте, якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати тощо
без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а, отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності, у цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Судом встановлено, що між ПАТ АБ
«Укргазбанк» та ТОВ
«Транспортно-лісові інвестиції
України» укладено генеральний договір
про надання кредиту у формі овердрафту
№ 9/2013-О від 26 березня 2013 року, згідно
якого, банк надає позичальнику
кредитні кошти в тимчасове
користування, шляхом сплати з
поточного рахунку позичальника,
відкритого в банку, розрахункових
документів на суму, що перевищує
залишок на такому рахунку. Надання
кредитних коштів позичальнику в межах
цього генерального договору
відбувається на підставі та у
відповідності до умов додаткових угод
про перегляд локального ліміту
овердрафту, які є невід'ємною частиною
цього генерального договору (а.с.6-14).

Така позиція узгоджується зі свободою
договору, встановленою статтею 627 ЦК
України, коли сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Загальний ліміт овердрафту за цим
генеральним договором встановлюється
в розмірі 550 000 грн. на строк з 26 березня
2013 року по 25 березня 2014 року.

Пунктом 3.1. генерального договору
передбачено, що у межах загального
ліміту овердрафту сторони щомісячно
переглядають та встановлюють
локальний ліміт овердрафту, про що
сторони укладають додаткову угоду про
перегляд локального ліміту овердрафту.

Кредитування в межах цього
генерального договору проводиться
виключно після укладання додаткової
угоди про перегляд локального ліміту
овердрафту до цього генерального
договору в строки та в сумі, які
передбачені цією додатковою угодою про
перегляд локального ліміту овердрафту
та виключно після оплати позичальником
комісій у порядку, передбаченому цим
договором.

На виконання умов генерального
договору, її сторонами було укладено
додаткові угоди про перегляд
локального ліміту овердрафту, з яких
убачається, що загальний ліміт
овердрафту, плата за овердрафт, яка
включає в себе і визначені строки для
погашення заборгованості не
змінювалися.

Частиною 1 ст.628 ЦК України визначено, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов аргументованого висновку про
те, що порука не є припиненою, оскільки
поручитель дала згоду на укладення між
банком та позичальником додаткових
угод, які фактично конкретизували
умови основного договору і не свідчать
про зміну основного зобов'язання та
збільшення відповідальності
поручителя.

Крім того, виконання генерального
договору само по собі і передбачає
надання кредитних коштів позичальнику
в межах цього генерального договору на
підставі та у відповідності до умов
додаткових угод про перегляд
локального ліміту овердрафту, які є
невід'ємною частиною цього
генерального договору, тобто без
додаткових угод надати кошти
позичальнику за принципами овердрафту
є неможливим.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи,
які б давали підстави до скасування
рішення суду, оскільки при розгляді
справи у апеляційному суді скаржник не
надав будь - яких переконливих доказів
на спростування висновків суду першої
інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 15 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді