Єдиний унікальний номер 725/4311/14-ц
Номер провадження 2/725/986/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2014 року Першотравневий
районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

за участю прокурора Черепаня Б.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Чернівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки і
піклування Чернівецької міської ради,
про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року позивачка звернулась
до суду із вищевказаним позовом, в
обґрунтування якого вказувала на те,
що з 2003 по 2005 рік вона перебувала у
фактичних шлюбних відносинах із
відповідачем, вони разом проживали та
вели спільне господарство. У даний
період у них з відповідачем
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3

Починаючи з 2005 року, після
припинення фактичних шлюбних відносин
із відповідачем, їх дитина проживає
разом із нею та знаходиться на її
утриманні та відповідач не цікавиться
його розвитком, не надає будь-якої
матеріальної допомоги.

Зокрема, починаючи з 2005 року
відповідач жодного разу їй не
телефонував, не цікавився їх спільним
сином, не займався його вихованням, а
також не піклується про фізичний і
духовний розвиток дитини, не виявляє
інтересу до його внутрішнього світу та
не цікавиться його життям, а в період з
01.08.2004 року по 31.01.2014 року не сплачував
аліментів на утримання дитини, що
призвело до утворення заборгованості.

Посилаючись на вказане, уточнивши в
ході судового розгляду позовні вимоги
та відмовившись у судовому засіданні
на підставі ст. 174 ЦПК України у
частині позовних вимог до відповідача
в частині збільшення розміру
аліментів на утримання дитини, яка була
прийнята судом, просила позбавити
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав
відносно їх неповнолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні представник
позивачки позовні вимоги підтримав у
повному обсязі. Просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явилася, про час та місце слухання
справи повідомлявся належним чином з
урахуванням положень ст. 76 ЦПК України,
а також шляхом розміщення оголошення у
газеті. Причину своєї неявки суду не
повідомив.

Представник третьої особи - Органу
опіки та піклування Чернівецької
міської ради в судове засідання не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи у його відсутності, а також
вказав на доцільність позбавлення
відповідача батьківських прав
відносно його малолітнього сина.

Представник прокуратури
Першотравневого району м. Чернівці, яка
вступила до участі у справі після
відкриття провадження у справі,
підтримала позов та вважала за
доцільне вирішити питання про
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
відносного його малолітнього сина
ОСОБА_3

Заслухавши пояснення представника
позивачки, представника прокуратури
Першотравневого району м. Чернівці, а
також дослідивши письмові докази по
справі, суд враховуючи характер
спірних правовідносин сторін,
приходить до наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Судом встановлено, що сторони з 2003 року
перебували у фактичних шлюбних
відносинах, разом проживали та вели
спільне господарство.

Під час спільного проживання сторін
однією сім`єю у них народився син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що в книзі
реєстрації народжень 3 серпня 2004 року
вчинено міським відділом реєстрації
актів цивільного стану Чернівецького
обласного управління юстиції
відповідний актовий запис про
народження № 1446. Батьками малолітнього
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначені ОСОБА_1
та відповідач ОСОБА_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження дитини (а.с 21).

Починаючи з 2005 року та по даний час,
малолітній ОСОБА_3 проживає з матір'ю
ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.
Відповідач ОСОБА_2 участі в утриманні
та вихованні дитини з часу фактичного
припинення спільного проживання не
приймає, що підтверджується
поясненнями представника позивача,
письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, адресованими органу
опіки та піклування та містяться в
матеріалах справи й відповідно
підтверджують той факт, що батько
дитини ОСОБА_3 не приймає участі у
вихованні сина з 2005 року, не піклується
про його фізичний та духовний
розвиток, а також не надає матеріальної
допомоги (а.с. 16, 18, 20).

Як убачається із характеристики
Чернівецької загальноосвітньої школи
№38, батько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, - ОСОБА_2
за період навчання дитини в школі не
з'являється та успіхами сина не
цікавиться. Син регулярно у супроводі
матері та бабусі відвідує школу. Він
старанний та має хорошу успішність. (
а.с. 24).

Відповідно до довідки КМУ «Центр
первинної медико-санітарної допомоги
«Садгора» від 07 березня 2014 року № 120,
постійно з дитиною на огляди приходить
бабуся ОСОБА_5 Жодного разу батько не
приводив дитину до лікаря. При
відвідуванні дитини вдома за адресою
АДРЕСА_1 батько не проживає ( а.с 25).

Також судом встановлено, що відповідач
матеріально не утримує дитину,
ухиляється від сплати присуджених за
рішенням суду аліментів, що призвело до
утворення заборгованості станом на 21
березня 2014 року в розмірі 11 187 грн. 90
коп., що підтверджується
довідкою-розрахунком в/п № 3590-В-1
наданою відділом державної виконавчої
служби Новоселицького районного
управління юстиції.

Таким чином, факт ухилення відповідача
від участі у вихованні дитини крім
наданих позивачем письмових доказів,
також підтверджується
характеристикою навчального закладу
та довідкою КМУ «Центр первинної
медико-санітарної допомоги «Садгора»
та встановлений органом опіки і
піклування під час розгляду питання
щодо доцільності позбавлення
відповідача батьківських прав
відносно його малолітнього сина, яким
надано відповідний висновок.

Зокрема, виконавчий комітет
Чернівецької міської ради, як орган
опіки та піклування, у наданому 8 липня
2014 року висновку № 01/02-24/781, вважає за
доцільне позбавити батьківських прав
ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку із
невиконанням останнім покладених на
нього батьківських прав по утриманню,
вихованню та забезпеченню дитини.

Також із даного висновку органу опіки і
піклування виконавчого комітету
Чернівецької міської ради вбачається,
що відповідач вихованням сина не
займається, не піклується про фізичний
та духовний розвиток дитини,
підготовку до самостійного життя, не
забезпечує необхідного харчування,
медичного огляду, лікування, не
спілкується з сином в обсязі
необхідному для розвитку дитини, не
виявляє інтересу до внутрішнього
світу, не цікавиться його життям,
здоров'ям, матеріально добровільно не
допомагає, аліменти не сплачує, не
вітає з днем народження і святами й
відповідно фактично без поважних
причин самоусунувся від виконання
своїх батьківських обов'язків по
відношенню до хлопчика (а.с.10).

Так, Декларація прав дитини,
проголошена Генеральною Асамблеєю ООН
20 листопада 1959 року, як
принципове положення визначила, що
дитина повинна зростати в умовах
турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права
дитини, батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
їх основного піклування.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що
батьки зобов'язані виховувати дитину в
дусі поваги до прав та свобод інших
людей, любові до своєї сім'ї та родини,
свого народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя.

Згідно з ст. 155 СК України здійснення
батьками своїх прав та виконання
обов'язків мають ґрунтуватися на
повазі до прав дитини та її людської
гідності. Батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини. Відмова батьків від дитини є
неправозгідною, суперечить моральним
засадам суспільства. Ухилення батьків
від виконання батьківських обов'язків
є підставою для покладення на них
відповідальності, встановленої
законом.

Відповідно до ст. 165 СК України право на
звернення до суду з позовом про
позбавлення батьківських прав мають
один з батьків, опікун, піклувальник,
особа, в сім'ї якої проживає дитина,
заклад охорони здоров'я або навчальний
заклад, в якому вона перебуває, орган
опіки та піклування, прокурор, а також
сама дитина, яка досягла чотирнадцяти
років.

Так, ст. 164 СК України визначено
підстави для позбавлення батьківських
прав батьків, а саме: якщо мати, батько
не забрали дитину з полового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків з
виховання дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини; засуджені
за вчинення умисного злочину щодо
дитини.

Крім того, згідно із роз'ясненнями пп. 15,
16 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» позбавлення
батьківських прав, що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Особи можуть бути позбавлені
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років, і тільки
з підстав, передбачених ст. 164 СК
України.

Таким чином, відповідно до положень п. 2
ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України
однією з підстав для позбавлення мати,
батька батьківських прав в судовому
порядку є їх ухилення від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

Тому, ураховуючи положенні ст. 164
СК України та оцінивши наявні докази в
їх сукупності, у суду немає підстав
ставити під сумнів вищевказаний
висновок орган опіки і піклування про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього
сина.

Крім того, із акту обстеження
матеріально-побутових умов від 13
березня 2014 року вбачається, що будинок
АДРЕСА_1, де проживає малолітній ОСОБА_3
належить на праві власності ОСОБА_4,
будинок побудований із цегли, кімнати
сухі, світлі, складається із 3-х кімнат
житловою площею 53,00 кв.м., загальною
площею 109,60 кв.м., на території
будинковолодіння розташована літня
кухня, загальною площею 41,20 кв.м (а.с. 27).

Крім того, як вбачається з договору
купівлі-продажу від 7 липня 1999 року, у
власності позивачки перебуває
квартира за адресою: АДРЕСА_2, де вона з
сином ОСОБА_3 зареєстровані (а.с. 7).

Таким чином, ураховуючи вищевикладене,
судом достовірно встановлено, що на час
розгляду справи дитина проживає за
адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований в
квартирі АДРЕСА_1, його батько ОСОБА_2
батьківські обов'язки не виконує,
матеріально дитину не утримує,
проживає окремо від дитини, не
займається вихованням та утриманням
малолітнього сина, не виявляє турботи
щодо своєї дитини, не цікавиться його
особистим життям, здоров'ям та
навчанням, матеріальної допомоги не
надає, не сплачує аліменти, не відвідує
дитину, що в свою чергу, свідчить про
умисне ухилення ОСОБА_2 від виконання
своїх обов'язків по вихованню сина
ОСОБА_3 та не відповідає принципам
Конвенції ООН про права дитини та
вимогам ст. ст 12, 15 Закону України «Про
охорону дитинства».

За таких обставин суд, аналізуючи усі
зібрані в справі докази в їх
сукупності, приходить до висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позову про позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2 відносно
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно
до ст.169 СК України мати, батько,
позбавлені батьківських прав, мають
право на звернення до суду з позовом
про поновлення батьківських прав, і в
разі, якщо змінилася поведінка особи,
позбавленої батьківських прав, та
обставини, що були підставою для
позбавлення батьківських прав, суд
може постановити рішення і поновити
зазначену особу в батьківських прав.

Тому, ураховуючи вищевикладене, суд
вважає за необхідне звернути увагу
відповідача, що у разі зміни обставин,
що слугували підставами для
позбавлення батьківських прав
відносно малолітнього сина, ОСОБА_3, не
позбавлений права звернутися до суду з
позовом про поновлення батьківських
прав.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України судовий збір у розмірі
243,60 грн., сплачений позивачкою при
зверненні до суду, підлягає стягненню з
відповідача на користь ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 174, 208, 212-215, 295
ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 16, 141,150, 155, 164, 165, 169
Сімейного кодексу України, суд,-

В И
Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
батьківських прав відносно
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Чернівецької області через
Першотравневий районний суд м.
Чернівці протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
Н. В. Піхало