22-ц/775/1407/2014(м)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Ткаченко Т.Б.,

Мальцевої Є.Є.,

при секретарі Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Маріуполі
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Вугледарського міського суду
Донецької області від 14 липня 2014 року
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Вугледарського міського суду
Донецької області від 14 липня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1
200 грн. щомісячно, починаючи з 18 червня
2014 року і до повноліття дитини, а також
на користь держави судовий збір в
розмірі 243 грн. 60 коп. Рішення в межах
суми платежу за один місяць допущено до
негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права, а
також на те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Сторони в судове засідання
апеляційного суду не з'явилися, про час
і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, тому суд
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
розглянув справу без їх участі без
здійснення фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного запису
згідно із ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги в межах
апеляційного оскарження, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до положень ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Вирішуючи справу і стягуючи на користь
позивачки аліменти в частині від
доходу відповідача, суд повно, всебічно
і об'єктивно перевірив доводи сторін,
правильно застосував норми
матеріального і процесуального права і
прийшов до обґрунтованого висновку про
те, що відповідач може надавати
щомісячну матеріальну допомогу в
розмірі 1 200 грн. щомісяця на утримання
своєї неповнолітньої доньки.

Згідно із ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 03
листопада 2007 року (а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася донька -
ОСОБА_4 (а.с. 5).

Відповідно до свідоцтва про народження
НОМЕР_1, виданого відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Вугледарського міського управління
юстиції у Донецькій області 23 березня
2009 року, батьком дитини записано ОСОБА_2
(а.с. 5).

Оскаржуючи ухвалене судом першої
інстанції рішення, ОСОБА_2 посилався на
те, що не має щомісячного середнього
заробітку у 6 000 грн., позивачкою не
доведено факту ухиляння його від
утримання дитини і розмір стягнутих
аліментів перевищує 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Проте з такими доводами погодитися не
можна.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Належних та допустимих доказів в
підтвердження надання утримання донці
та розміру щомісчного доходу позивачем
суду не надано.

Не надано таких доказів і апеляційному
суду.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції при визначенні розміру
аліментів врахував, що позивачка
самостійно виховує доньку, має
постійне місце роботи та отримує
заробітну плату у 1 635 грн. 28 коп.

Відповідно до положень ст. 182 СК України
при визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Нових обставин, які б могли мати
істотне значення для визначення
розміру аліментів, відповідачем
апеляційному суду не наведено.

Доводи апеляційної скарги щодо
перевищення розміру аліментів 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку є також
безпідставними, оскільки відповідно до
ч. 2 ст. 182 СК України цей розмір
аліментів є мінімальним і
застосовується при стягненні
аліментів у частці від доходу їх
платника, а не у твердій грошовій сумі.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції з
урахуванням конкретних обставин
справи та вимог закону обґрунтовано
визначив розмір аліментів у розмірі 1 200
грн. щомісяця.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду першої інстанції щодо визначення
розміру аліментів не спростовують.

Тому апеляційний суд вважає, що підстав
для скасування рішення суду в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, не має.

З інших підстав рішення суду не
оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вугледарського міського суду
Донецької області від 14 липня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді