Справа № 1316/124/11
Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/783/2548/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Н.О. Шеремети

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
заочне рішення Пустомитівського
районного суду Львівської області від
23 серпня 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з позовом
до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про солідарне
стягнення 23643.56 грн. заборгованості за
кредитним договором №600/02.2-09/143,
укладеного 13.09.2007 року.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено, стягнуто солідарно з
ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Укрсоцбанк» заборгованість за
кредитним договором №600/02.2-09/143 від
13.09.2007 року в загальній сумі 23643.56 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржила ОСОБА_2, вважає, що таке
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що із договору поруки вбачається, що в
ньому не встановлено строк, після якого
порука припиняється, а умова договору
поруки (п.6) про його дію до виконання
своїх зобов"язань в повному об"ємі не є
встановленим сторонами строком
припинення дії поруки, оскільки
суперечить положенням ч. 1 ст. 251 та ч. 1
ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі
підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559
ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов"язання не
пред"явить вимоги до поручителя. За
таких обставин у АКБ "Укрсоцбанк"
виникло право пред"явити вимогу до
поручителя про виконання порушеного
боржником зобов"язань за кредитним
договором, починаючи з моменту
настання строку виконання зобов"язань
по кредитному договору та діяло
протягом наступних шести місяців.
Оскільки банк пред»явив вимогу з
пропуском шестимісячного строку,
апелянт вважає, що договір поруки слід
вважати припиненим. Також апелянт
зазначає, що відповідно до ст. 99
Конституції України та ст. 35 ЗУ "Про
національний банк України" грошовою
одиницею України є гривня і вона ж є
єдиним законним платіжним засобом на
території України і відповідно всі
платежі із позивачем мають відбуватись
у гривні. Окрім цього просить
врахувати, що надання та одержання
кредиту в іноземній валюті,
використання іноземної валюти, як
засобу платежу можливо при отриманні
суб"єктами господарських відносин
імперативних вимог законодавства, щодо
одержання відповідної індивідуальної
ліцензії Національного банку України.
З наведених підстав просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду частково не
відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про
задоволення позовних вимог ПАТ
«Укрсоцбанк», суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_3 взятих на себе
зобов»язань за кредитним договором не
виконує, у зв»язку з чим склалася
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 23643.56 грн., яка підлягає
солідарному стягненню з ОСОБА_2 , як з
солідарного боржника. Суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
до укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_2 договором поруки, такий діє до
повного виконання зобов»язань за
кредитним договором, тому згідно з ч.ч.1,
2 ст. 530 ЦК України термін виконання
зобов»язання не обмежує у часі дію
договору поруки, який припиняється з
моменту повного виконання основного
(кредитного) зобов»язання.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 13.09.2007 року між
ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір №600/02.2 - 09/143, згідно з
умовами якого банк надав позичальнику
кошти в розмірі 5000 дол. США зі сплатою 21%
річних та комісій з кінцевим терміном
погашення кредиту не пізніше 12.09.2009
року.

На забезпечення виконання зобов»язань
за вищевказаним кредитним договором
між банком та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки від 13.09.2007 р., згідно з
яким поручитель зобов»язався
відповідати в повному обсязі за
невиконання ОСОБА_3 усіх зобов»язань
перед кредитором ПАТ «Укрсоцбанк», що
виникли з кредитного договору№600/02.2 -
09/143 від 13.09.2007 р.

У зв»язку з неналежним виконанням
ОСОБА_3 зобов»язань за кредитним
договором станом на 16.10.2009 року
утворилася заборгованість в розмірі
23643.56 грн.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов»язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов»язання боржником. Порукою може
забезпечуватись виконання
зобов»язання частково або в повному
обсязі. Поручителем може бути одна або
кілька осіб.

Частина 1 ст. 554 ЦК України передбачає,
що у разі порушення боржником
зобов»язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У разі
якщо строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов»язання не
пред»явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК строком є
певний період у часі, зі спливом якого
пов»язана дія чи подія, яка має
юридичне значення. Строк визначається
роками, місяцями, тижнями, днями або
годинами (ч.1 ст. 252 ЦК).

Разом із тим настання певної події, яка
має юридичне значення, законодавець
пов»язує термін, що визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати ( статті
251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про
його дію до виконання у повному обсязі
зобов»язань за договорами кредиту та
поруки, не свідчать про те,що в договорі
встановлено строк припинення поруки в
розумінні ст. 251, ч.4 ст. 559 ЦК України.
Тому у такому випадку підлягає
застосуванню норма ч.4 ст. 559 ЦК України
про те, що порука припиняється , якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов»язання не пред»явить
вимоги до поручителя.

Відповідно до роз»яснень п. 24 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
сама по собі умова договору про дію
поруки до повного виконання
позичальником зобов»язання перед
кредитором або до повного виконання
поручителем взятих на себе
зобов»язань, не може розглядатися як
установлення строку дії поруки,
оскільки не відповідає вимогам статті
252 ЦК України, згідно з якою строк
визначається роками, тижнями, днями або
годинами. Термін визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати.

Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 07.02.2014 р. внесено зміни та
доповнення до постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
положення про те, що «таким строком не
може бути несплата чергового платежу» -
виключено.

Як вбачається з п. 6.1 договору поруки,
укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_2, договір набирає чинності з
моменту його укладення уповноваженими
представниками сторін та діє до
виконання у повному обсязі зобов»язань
за договором кредиту і договором
поруки. Отже, цим договором строк дії
договору поруки визначений повним
виконанням зобов»язань за кредитним
договором і договором поруки.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«Укрсоцбанк», суд першої інстанції
наведених вимог закону не врахував, не
звернув уваги на те, що договором
поруки, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк»
та ОСОБА_2, не визначено строк, після
закінчення якого порука припиняється,
оскільки п.6.1 договору зазначено, що
договір діє до виконання у повному
обсязі зобов»язань за договором
кредиту і договором поруки, і дійшов
помилкового висновку про те, що на час
звернення банку до суду з позовом строк
пред»явлення вимоги до поручителя не
минув.

Встановивши, що згаданим договором
поруки не визначено строк, після
закінчення якого порука припиняється,
оскільки п.6.1. договору поруки
встановлено, що він діє до виконання у
повному обсязі зобов»язань за
договором кредиту і договором поруки,
те, що кредитор протягом шести місяців
від дня настання строку виконання
основного зобов»язання, не предя»вив
вимоги до поручителя, колегія суддів
приходить до висновку про те, що порука
припинилася на підставі ч.4 ст. 559 ЦК
України, а відтак позовні вимоги ПАТ
«Укрсоцбанк» про солідарне стягнення
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_2, задоволенню не підлягають.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
задовольняючи позовні вимоги про
солідарне стягнення заборгованості з
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, суд першої інстанції
взяв до уваги наявні в матеріалах
справи претензії АКБ «Укрсоцбанк»
№08.4-05/103 та №08.4-05/104 від 28.08.2009 року (а.с.
9-10), однак не звернув уваги на те, що
такі не підписані уповноваженою
особою, а відтак такі не могли бути
належним та допустимим доказом
пред»явлення письмової вимоги до
поручителя про дострокове повернення
заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин висновок суду першої
інстанції про те, що банк направив
відповідачам, в тому числі і
поручителю, претензії з вимогою
погасити повністю заборгованість
протягом одного місяця, не відповідає
фактичним обставинам справи.

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог та заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60
ЦПК України. Колегія суддів зазначає
про те, що ПАТ «Укрсоцбанк» не надав на
вимогу суду апеляційної інстанції
доказів на підтвердження направлення
претензії чи отримання її
відповідачами.

У зв»язку з неповним з»ясуванням судом
першої інстанції обставин, що мають
значення для справи, невідповідністю
висновків суду обставинам справи,
неправильним застосуванням норм
матеріального права, що відповідно до
ст. 309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції, ухвалено частково
незаконне рішення в частині в
солідарного стягнення з ОСОБА_2 23643.56
грн. заборгованості, оскільки така
підлягає стягненню лише з боржника,
ОСОБА_3 А відтак рішення суду в частині
солідарного стягнення 23643.56 грн.
заборгованості з ОСОБА_3, ОСОБА_2
підлягає скасуванню з ухваленням в цій
частині нового рішення про відмову ПАТ
«Укрсоцбанк» у солідарному стягненні
заборгованості з ОСОБА_2, оскільки така
підлягає стягненню лише з боржника
ОСОБА_3

Оскаржуване рішення суду в частині
стягнення 23643.56 грн. заборгованості з
ОСОБА_3 є законним та обґрунтованим, в
цій частині рішення суду слід залишити
без змін.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Пустомитівського
районного суду Львівської області від
23 серпня 2013 року в частині солідарного
стягнення з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» 23643.56 грн. заборгованості
за кредитним договором №600/02.2-09/143 від
13.09.2007 р., 236.43 грн. судового збору та 120
грн. витрат за інформаційно - технічне
забезпечення судового процесу -
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову у задоволенні
позову про стягнення з ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» 23643.56 грн.
заборгованості за кредитним договором
№600/02.2-09/143 від 13.09.2007 р.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.