Справа № 178/214/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2014 року Криничанський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого Цаберябого Б.М.,

при секретарі Янченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, про визнання недійсним
договору купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_1 та зобов'язання передати
житловий будинок позивачу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з цим
позовом і, обгрунтовуючи позовні
вимоги пояснив, що 17 листопада 2009 року
між ним та відповідачем був укладений
договір купівлі продажу житлового
будинку по АДРЕСА_1. Згідно договору він
продав відповідачу даний будинок, а
відповідач до 01 червня 2010 року повинен
був виплатити йому вартість будинку
189378 грн. Договір був нотаріально
посвідчений і пройшов державну
реєстрацію. Він виписався з будинку і
передав будинок відповідачу. Але
відповідач до цього часу не виконав
свій обов'язок по оплаті купленого ним
будинку і сплатив позивачу суми,
вказаної в договорі купівлі-продажу.
Така поведінка відповідача на думку
позивача свідчить про відсутність у
відповідача реально здійснити умови
договору. Тому позивач просить визнати
вказаний договір купівлі-продажу
будинку недійсним і повернути йому
будинок.

Відповідач позовні вимоги не
визнав і пояснив, що між ним та
позивачем дійсно був укладений договір
купівлі-продажу будинку по АДРЕСА_1. Як
передбачали умови договору позивач
виписався з будинку, а він прописався
там разом з своєю сім'єю. Гроші за
будинок він виплатив позивачу в
повному обсязі до 1 червня 2010 року, як
передбачав договір і позивач після
цього віддав йому нотаріально
посвідчений договір, який він належним
чином зареєстрував. Ніяких розписок з
позивача про передачу грошей він не
брав, а позивач на пропонував їх брати.
При укладенні договору позивач
попередив його, що в будинку проживають
квартиранти сім'я ОСОБА_4, яких він до
цих пір виселити не може. Він вважає, що
умови договору ним виконані належним
чином він просить позовні вимоги
залишити без задоволення.

Третя особа ОСОБА_3 пояснив, що
вони з дружиною вирішили купити
будинок по АДРЕСА_1 у тодішнього його
власника ОСОБА_5 і сплатили йому
частину вартості будинку. ОСОБА_5
дозволив їм поселитися в будинку і
виплачувати гроші частками, що вони ї
зробили. Потім ОСОБА_5 помер і питання
купівлі-продажу будинку вирішене не
було. Він вважає, що має право на
будинок і продовжує в ньому проживати.

Третя особа ОСОБА_4 пояснила, що
вона з чоловіком по усній домовленості
купили будинок по АДРЕСА_1 у ОСОБА_5, але
в зв'язку із смертю ОСОБА_5 укласти
договір купівлі-продажу будинку не
змогли. Але ОСОБА_5 віддав їм всі
документи на будинок, які в них були
викрадені.

Оцінивши докази по справі суд
вважає, що вимоги позивача задоволені
бути не можуть, бо у судовому засіданні
встановлено, що сторони 17 листопада 2009
року уклали між собою договір купівлі
продажу. Згідно умов договору позивач
продав, а відповідач купив будинок по
АДРЕСА_1. Купівля-продаж будинку
здійснена за 189378 грн., які відповідач
повинен був виплатити позивачу до 01
червня 2010 року. Договір був нотаріально
посвідчений, а 28 грудня 2009 року була
проведена державна реєстрація
договору. Тобто форма договору
відповідає вимогам ст.ст.209, 210 ЦК
України. При укладенні договір був
спрямований на реальне настання
обумовлених ним правових наслідків,
про що свідчить виписка позивача з
будинку і прописка там відповідача,
тобто виконання дій, спрямованих на
передачу будинку продавцем покупцеві в
порядку ст. 655 ЦК України. Відповідно до
вимог ст. 545 ЦК України кредитор на
вимогу боржника повинен видати йому
розписку про одержання виконання
зобов'язання повністю, або частково. В
даному разі відповідач не вимагав від
позивача таких розписок, тому
свідчення відповідача про виплату ним
позивачу суми вартості купленого
будинку нічим не підтверджені, що
свідчить про недоведеність
відповідачем факту виконання ним
виниклого з договору купівлі-продажу
будинку зобов'язання по оплаті
купленого будинку. Про намір та бажання
відповідача придбати спірний будинок
вказав у заяві і сам позивач. Підставою
недійсності правочину, згідно із ст. 215
УК України, є недодержання в момент
його вчинення вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 ЦК України. Обставин, які б
свідчили про наявність такого
недодержання в момент вчинення
спірного договору в судовому засіданні
не встановлено, а невиконання стороною
зобов'язань, які виникли з правочину,
має значення лише для визнання
наслідків його недійсності, а не для
визнання правочину недійсним, як те
визначено постановою Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 6
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними». Наведені
обставини і обумовлюють висновок суду
про неможливість задоволення позовних
вимог про визнання договору
купівлі-продажу недійсним, що
перешкоджує застосуванню вимог ст. 216
ЦК України і спричиняє відмову в
задоволенні позовних вимог повернення
будинку позивачу. А відмова в
задоволенні позову, за правилами ст.88
ЦПК України, покладає на позивача
обов'язок по сплаті судових.

Керуючись ст. 15, 60, 214, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в задоволенні позову до
ОСОБА_2 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_1 та зобов'язання передати
житловий будинок позивачу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Криничанський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: Б. М. Цаберябий р