Справа № 562/2892/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2014 р.
Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді
Шуляка А.С.

при секретарі
Солдатовій О.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
м.Здолбунів цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору довічного
утримання, -

в с т а н о в и в:

В поданій до суду заяві позивачка
вказує на те, що 07 червня 2008 року між нею
і ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 з другої сторони було укладено
договір довічного утримання, згідно
якого ОСОБА_4 та ОСОБА_1 передали у
власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних
частинах належну їм на праві приватної
власності квартиру № 7, розташовану у
АДРЕСА_1, взамін чого відповідачі
зобов"язались надавати відчужувачам
довічно матеріальне забезпечення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Після смерті ОСОБА_4 відповідачі
виявили бажання розірвати даний
договір у зв"язку з неможливіст"ю
виконання ними його умов щодо надання
позивачці довічного утримання. Проте,
при зверненні до нотаріуса, сторонам
було роз"яснено, що зробити це
неможливо у зв"язку зі смертю однієї зі
сторін договору.

Вважає, що спірний договір має бути
визнано недійсним так, як він
суперечить вимогам ст.ст.746, 747 ЦК
України, оскільки відчужувачем за
договором довічного утримання може
бути одна фізична особа або декілька
співвласників щодо майна, яке належить
їм на праві спільної сумісної
власності. Квартира, яка знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 належить позивачці та
ОСОБА_4 на праві спільної часткової
власності в рівних долях на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 10.01.1997 року виданого Рівненською
дистанцією цивільних споруд. Таким
чином, договір довічного утримання міг
бути укладений лише кожним із
співвласників стосовно належної йому
частини квартири, але всупереч ст.ст.746,
747 ЦК України за договором довічного
утримання була відчужена ціла
квартира.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.746 ЦК
України, якщо набувачами є кілька
фізичних осіб, вони стають
співвласниками майна, переданого їм за
договром довічного утримання, на праві
спільної сумісної власності, проте
дане майно було передано відповідачам
у власність у рівних частках.

Просить суд визнати недійсним
укладений 07.06.2008 року вищезазначений
договір довічного утримання.

В судове засідання позивачка не
з'явилася. В заяві поданій суду
представник позивачки просить справу
розглянути без її участі, позов
підтримує повністю і просить
задовільнити його.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися. В заяві поданій суду просять
справу розглянути без їх участі.
Позовні вимоги визнають в повному
обсязі, не заперечують проти визнання
договору довічного утримання
недійсним

Згідно ст.61 ЦПК України не підлягають
доказуванню обставини, що визнаються
сторонами по справі.

Визнання позову не суперечить закону
та не порушує прав, свобод чи інтересів
інших осіб, а тому позов підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 213, 215 ЦПК
України, на підставі ст.ст.203, 215, 229 ЦК
України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір довічного
утримання, укладений 07 червня 2008 року
між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 з однієї сторони та
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з другої сторони,
посвідчений приватним нотаріусом
Здолбунівського районного
нотаріального округу Рівненської
області ОСОБА_6 і зареєстрований в
реєстрі за № 848.

Рішення може бути оскарженим в
апеляційний суд Рівненської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Здолбунівський
районний суд. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: