Номер провадження: 22-ц/785/7656/14
Головуючий у 1 інстанції Пушкарський
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Таварткіладзе О.М., Троїцької
Л.Л.,

при секретарі -Стадніченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі виділенні
матеріали цивільної справи за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Іллічівського міського суду Одеської
області від 04 червня 2014р. про
забезпечення позову, -

встановила:

13.01.2014р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики.
Просив стягнути з відповідача суму
боргу у розмірі 418768,40 грн., три відсотки
річних - 37457 грн., моральну шкоду у
розмірі 25000 грн. та судовий збір.

Від представника позивача надійшла
заява про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на все рухоме та
нерухоме майно або грошові кошти
відповідача в межах ціни позову.

Заяву про забезпечення позову
мотивував тим, що сума майнових вимог є
значною, тому необхідно вжити заходи
забезпечення позову, з метою
попередження умисного створення
відсутності майна у
відповідача(а.с.10-11).

Ухвалою судді Іллічівського міського
суду Одеської області від 04 червня 2014р.
заяву представника позивача
задоволено. Накладено арешт на майно,
що належить ОСОБА_2 в межах ціни позову
на суму 481225,40 грн.(а.с.13).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалу Іллічівського міського суду
Одеської області від 04 червня 2014р.
скасувати, постановити нову ухвалу,
якою відмовити у задоволенні заяви про
забезпечення позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

При цьому посилається на те, що заява
про забезпечення позову розглянута за
його відсутності. Судом не було
з'ясовано обсяг майна, яке підлягало
арешту та його вартість, підстави для
забезпечення позову. Позивач в своїй
заяві не зазначив, на чому ґрунтуються
його припущення щодо того, що
відповідач умисно створить
відсутність майна та яким чином це
утруднить виконання рішення суду про
стягнення заборгованості за договором
позики.

Сторони до суду не прибули, про час та
місце розгляду справи були сповіщені
належним чином, про що у справі є
докази. Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК
України така неявка сторін не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Справа розглянута у відсутність
сторін відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК
України, без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, мотиви і
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву представника
позивача про забезпечення позову, суд
першої інстанції з метою попередження
ухилення відповідача від виконання
майбутнього рішення суду, вважав за
необхідним накласти арешт на майно, що
належить ОСОБА_2 в межах ціни позову на
суму 481225,40 грн.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

В порядку ст. 152 ЦПК України,
способами забезпечення позову, зокрема
можуть бути накладення арешту (п. 1 ч. 1).

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги
відповідність обраного заходу
забезпечення заявленим позовним
вимогам, при цьому враховувати
інтереси не тільки позивача, а й інших
осіб, права яких можуть бути порушені
застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до роз'яснень п. 4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову",
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку
вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам
здійснювати платежі або передавати
майно відповідачеві чи виконувати щодо
нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого
майна, якщо подано позов про визнання
права власності на це майно і про
зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку;

7) передачею речі, яка є предметом
спору, на зберігання іншим особам.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України
позов майнового характеру
дозволяється забезпечувати шляхом
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 2 ст.152 ЦПК України
передбачено, що у заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

Таким чином законодавством
передбачений обов'язок зазначення в
заяві про забезпечення позову інших
відомостей, необхідних для
забезпечення позову.

З аналізу зазначеної статті
випливає, що відомості про те, на яке
саме майно позивач просить накласти
арешт, де це майно знаходиться, на яких
рахунках в банківських установах
перебувають грошові кошти відповідача
є необхідними для забезпечення позову.

Як вбачається з заяви про
забезпечення позову представник
ОСОБА_4, який діяв в інтересах ОСОБА_1
просив накласти арешт на все рухоме та
нерухоме майно або грошові кошти
відповідача в межах ціни позову.

Разом з тим, звертаючись до суду із
заявою про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на майно та/або
грошові кошти, позивач не вказав на яке
саме нерухоме майно відповідача вони
просять накласти арешт та де це майно
знаходиться, не зазначено на яких
рахунках в банківських установах
перебувають грошові кошти відповідача,
на які заявник просить накласти арешт.

Крім того, при вирішенні питання про
забезпечення позову, арешт може бути
накладено лише на індивідуальне
визначене нерухоме майно. В такому
разі в ухвалі про забезпечення позову
мають зазначатися ознаки, які
ідентифікують відповідне нерухоме
майно та за необхідності місце
находження майна. В разі якщо ці
обставини невідомі заявнику, суд
першої інстанції за клопотанням
заявника може витребувати ці
відомості з Державного реєстру щодо
нерухомого майна та відомості щодо
грошових коштів з установ банку.

Таким чином суд першої інстанції,
розглядаючи заяву про забезпечення
позову неповно з'ясував обставини, що
мають значення для справи, не вияснив
наявність нерухомого майна, яке
належить відповідачу та в яких
установах перебувають грошові кошти
відповідача, тобто не вирішив заяву
позивача, що є підставою для
скасування ухвали від 04 червня 2014р. та
направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції для вирішення
клопотання ОСОБА_1 щодо забезпечення
позову.

Керуючись ст.ст.209,303,307 ч.2
п.4,311,315,317,319 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Ухвалу судді Іллічівського міського
суду Одеської області від 04 червня 2014
року - скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції
для вирішення заяви ОСОБА_1 щодо
забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили
негайно з моменту проголошення, але
оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

О.М. Таварткіладзе

Л.Л.Троїцька