Справа № 454/1807/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 року Сокальський районний
суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

при секретарі Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Сокалі, цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до державного
підприємства «Львіввугілля» про
стягнення моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків, внаслідок
професійного захворювання,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до відповідача ДП
«Львівугілля» про стягнення моральної
шкоди, завданої професійним
захворюванням.

В обґрунтування заявленого позову
покликається на те, що з 1981 р. по 2000 р.
працював на шахті №5
«Великомостівська», яка входить до
складу ДП «Львіввугілля», з повним
робочим днем під землею. У зв'язку із
тривалою роботою в особливо шкідливих
та тяжких умовах праці в нього
погіршився стан здоров'я, внаслідок
чого отримав професійне захворювання:
силікоз І ст. ускладнений хронічним
бронхітом, емфізема легень ІІ ст..

Згідно довідки (серія ЛВА-1 №043608) від
16.02.2001 року обласною МСЕК №3 позивачу
вперше встановлено ІІІ групу
інвалідності та 45 % працездатності
внаслідок пофесійного захворювання.

14.02.2003 року Сихівською МСЕК (довідка
серії ЛВА-1 № 126666) йому надалі
підтверджено ІІІ група інвалідності та
встановлено 50% втрати професійної
працездатності.

Відповідно до довідки (серія ЛВА-2 №
002602) виданою обласною МСЕК 31.08.2008 р.
позивачу безтерміново призначено ІІІ
групу інвалідності та 50 % втрати
працездатності внаслідок професійного
захворювання.

Оскільки, на даний час стан його
здоров'я не покращився, вважає, що йому
заподіяно моральну шкоду, так як, він
безтерміново на 50% втратив
працездатність внаслідок
профзахворювання, що значно посилює
його фізичні і моральні страждання,
відчуває постійні незручності у
повсякденному житті, змушений терпіти
фізичні болі, що призвело до зміни
ритму та порядку життя. Розмір
моральної шкоди оцінює у 40000грн., які
просить стягнути з відповідача.

В запереченні на позовну заяву
представник відповідача ДП
«Львівугілля» вказав, що позивач
перебував у трудових відносинах на
шахті №5 «Великомостівська», яка на
даний час ліквідована і передана в
дирекцію з ліквідації шахт ДК
«Укрвуглереструктуризація». Також
зазначила, що дана шахта не увійшла до
складу ДП «Львіввугілля», а тому вони є
неналежними відповідачами.

Позивач в судове засідання, не прибув
та подав заяву, де просить суд
проводити слухання справи у його
відсутність, також вказує що позовні
вимоги підтримує та просить
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ДП
«Львіввугілля» - Гулявська О.М. в судове
засідання не прибула та подала заяву в
якій вказує щоб розглядати справу без
її участі та просить суд, виходячи з
поданого заперечення, в позові
відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов
до висновку, що позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом установлено, що протягом 1981-2000
р.р. позивач працював на підземних
роботах на шахті №5
«Великомостівська», що стверджується
копією трудової книжки виданою на ім'я
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

У зв'язку із тривалою роботою в
шкідливих та тяжких умовах праці у
позивача погіршився стан здоров'я,
через що він був вимушений звертатись
за медичною допомогою.

На підставі акту розслідування
професійного захворювання від 08.02.2001
року форми П4 було підтверджено
наявність у ОСОБА_1 професійного
захворювання, яке виникло внаслідок
впливу шкідливих факторів під час
роботи на підземних роботах в шахті.

16.02.2001 року, згідно довідки (серія ЛВА-1
№043608) обласною МСЕК №3 йому вперше
встановлено ІІІ групу інвалідності та
45 % працездатності внаслідок
пофесійного захворювання, що
підтверджується копією довідки.

14.02.2003 року Сихівською МСЕК (довідка
серії ЛВА-1 № 126666) йому надалі
встановлено ІІІ група інвалідності та
50% втрати професійної працездатності,
про що підтверджує копія довідки.

Згідно довідки (серія ЛВА-2 № 002602)
виданою обласною МСЕК 31.08.2008 р. позивачу
безтерміново втретє призначено ІІІ
групу інвалідності та 50 % втрати
працездатності внаслідок професійного
захворювання, що підтверджується
копією довідки.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31
березня 1995 року № 4, при вирішенні
питання про відшкодування моральної
шкоди суду необхідно в кожній справі
з'ясовувати характер правовідносин
сторін і встановлювати якими правовими
нормами вони регулюються, чи допускає
відповідне законодавство
відшкодування моральної шкоди при
даному виді правовідносин, коли набрав
чинності законодавчий акт, що визначає
умови і порядок відшкодування
моральної шкоди в цих випадках, та коли
були вчинені дії, якими заподіяно цю
шкоду.

Позивач в обґрунтування позову
зсилається на ст. 23 ЦК України, та ст. 237-1
КЗпП України. Однак, інститут
відшкодування моральної шкоди виник
після внесення у 1993 р. до ЦК 1963 р. ст.440-1,
згідно якої, було передбачено що особа,
якій заподіяна моральна шкода, має
право також і на відшкодування
моральної шкоди, а також «Правилами
про відшкодування власником
підприємства, установи і організації
або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків», які затверджені
постановою Кабінету міністрів України
від 23 червня 1993 р. N 472.

В судовому засіданні установлено, що
наказом МПЕ від 11.07.2000 року №248 «Про
ліквідацію ДВАТ «Шахти №5
«Великомостівська» ДХК
«Укрзахідвугілля» зобов'язано
організувати роботу з фізичної
ліквідації ДВАТ "Шахта №5
«Великомостівська». Пунктом 9 даного
наказу передбачено, що
правонаступником майнових прав та
обов'язків ДВАТ "Шахта №5
«Великомостівська», призначити ДК
«Укрвуглереструктуризація» згідно з
розподільчим балансом.

Також, наказом міністерства палива та
енергетики України від 24.12.2002 року №751
«Про реорганізацію ВАТ ДХК
«Львіввугілля» створено ДП
«Львіввугілля» у склад якого ДВАТ
«Шахта №5 «Великомостівська» не
увійшла.

Беручи до уваги те, що позивач працював
на шахті №5 «Великомостівська», яка до
складу ДП «Львівугілля» не увійшла, на
даний час ліквідована, тому його вимоги
про стягнення моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків,
внаслідок професійного захворювання
до ДП «Львіввугілля» не можуть бути
задоволені, так як ДП «Львіввугілля» є
неналежним відповідачем по справі.

Окрім цього, позивач відповідно до
вимог ст.33 ЦПК України клопотання про
заміну відповідача не подавав.

Тому на підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 10, 30, 60, 209, 212 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ДП «Львіввугілля»
про стягнення моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків,
внаслідок професійного захворювання -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами
до Апеляційного суду Львівської
області через Сокальський районний
суд Львівської області шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії рішення.

Головуючий:
М. Я. Адамович