Справа №486/474/14-ц 20.10.2014 20.10.2014 20.10.2014
Провадження №22-ц/784/2757/14
інстанції: Бобровський І.М.
Доповідач апеляційної
інстанції: Галущенко О.І.
У Х В А Л А

Іменем
України

20 жовтня 2014 р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка
О.І.

суддів: Лисенка
П.П.

Самчишиної Н.В.

із секретарем

судового засідання: Орельською
Н.М.

з участю:

відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною
скаргою

ОСОБА_4 на рішення
Южноукраїнського міського суду
Миколаївської області від 09. 09. 2014 р., у
справі за

позовом

публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» ( далі -ПАТ
«Дельта Банк», або Банк) до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

встановила:

14. 03.2014 р. ПАТ «Дельта Банк»
звернулося з позовом до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Позивач зазначав, що 12.10.2007 р. з
ОСОБА_4 укладено договір № 0015-14051-121007
про надання споживчого кредиту шляхом
відкриття відновлюваної відкличної
кредитної лінії на загальну суму 30.000
грн. з місячним лімітом на картковому
рахунку у розмірі 3000 грн.

За умовами договору
позичальник повинен був щомісячними
платежами у розмірі не менше 7%,
погашати фактичну заборгованість
перед Банком, а також здійснювати
сплату частки кредиту, проценти за
його користування у розмірі 23,99% річних
та плату за обслуговування кредитної
заборгованості у розмірі 1.99% на місяць
у термін визначений договором.

Внаслідок невиконання
позичальником цих зобов'язань
утворилась заборгованість, розмір
якої, станом на 19.12.2013 р. складає 3904
грн. 61 коп.

Посилаючись на ці обставини,
позивач просив про стягнення наявної
заборгованості.

Рішенням 09. 09. 2014 р. постановлено
про задоволення позовних вимог Банку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
ставить питання про скасування рішення
та ухвалення нового про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
неповне з'ясування обставин справи та
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність та
обгрунтованість рішення в межах
оскарження, визначених ст. 303 ЦПК
України, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до положень ст.526 ЦК
України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та закону.

Порушення зобов'язань, які
виникають з договорів, тягне за собою
наслідки передбачені ст. 611 ЦК, зокрема,
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання однією з сторін, якщо це
передбачено договором або законом;
зміна умов зобов'язання; сплата
неустойки (штрафу); відшкодування
збитків.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України кожна особа повинна довести ті
обставини на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається,
що 12.10.2007 р. з ОСОБА_4 укладено договір №
0015-14051-121007 про надання споживчого
кредиту шляхом відкриття
відновлюваної відкличної кредитної
лінії на загальну суму 30.000 грн. з
місячним лімітом на картковому рахунку
у розмірі 3000 грн.

При укладенні договору
позичальник власним підписом
посвідчив факт ознайомлення із змістом
«Правил здійснення операцій за
картковими рахунками відкритим
фізичним особам» ( затверджені Головою
ради директорів ТОВ КБ «Дельта» від
11.10.2007 р., далі - Правила) та погодився
щодо їх обов'язкового застосування до
правовідносин, що виникли за цією
угодою ( п.5.1 договору.)

За умовами договору позичальник
повинен був щомісячними платежами у
розмірі не менше 7%, погашати фактичну
заборгованість перед Банком, а також
здійснювати сплату частки кредиту,
проценти за його користування у
розмірі 23,99% річних та плату за
обслуговування кредитної
заборгованості у розмірі 1.99% на місяць
у термін визначений договором.

Внаслідок невиконання
позичальником цих зобов'язань
утворилась заборгованість, розмір
якої, станом на 19.12.2013 р. складає 3904
грн. 61 коп., що підтверджується
розрахунком та іншими матеріалами
справи.

Встановлене в силу вимог
ст. 611, 612, 625, 1054, 1050, 1048 ЦК, та вимог
пунктів 7.1, 7.2 Правил, є підставою для
покладення на нього зобов'язання щодо
повернення кредиту зі сплатою
нарахованих процентів та комісії,
передбачених договором у розмірі,
наведеному у наданому розрахунку.

Суд повно та всебічно дослідив
зазначені обставини справи дав належну
юридичну оцінку наданим доказам та
прийшов обґрунтованого цими доказами
висновку про покладення на відповідача
обов'язку щодо сплати боргу до складу
якого правомірно зарахована
заборгованість за тілом кредиту у
розмірі 1988 грн. 98 коп., заборгованістьза
відсотками 785 грн.70 коп. та
заборгованість за комісією у розмірі
1129 грн. 93 коп., а всього на загальну суму
3904 грн. 61 коп.

Судом обгрунтовано відхилені
заперечення позичальника стосовно
необхідності застосування строку
позовної давності, оскільки його
відлік слід вести не від дати
закінчення терміну дії картки, а від
часу припинення надходження платежів
на картковий рахунок.

Адже пунктом 6.4.4 Правил
передбачено, що картковий рахунок
підлягає закриттю, якщо протягом трьох
років поспіль операції за рахунком не
здійснюються та за умови відсутності
на Рахунку залишку коштів.

В той же час, з розрахунку до якого
включено також дані про рух коштів на
рахунку позичальника ( а.с. -6)
вбачається, що кошти на рахунок він
вносив до 30.05.2012 р.

Це означає, що підстав для
закриття карткового рахунку на час
звернення з позовом не було.

Аналогічні доводи апеляційної
скарги також не можуть бути враховані,
оскільки п. 7.2 Правил передбачено, що
позичальник несе відповідальність на
протязі усього строку користування
карткою, а також протягом 90 днів після
закриття рахунку та припинення дії
картки.

Доводи про неправомірне
нарахування комісії також не
заслуговують на увагу, оскільки п. 5.3
договору передбачено, що види
банківських послуг та їх вартість, а
також вартість розрахунково-касового
обслуговування визначається Правилами
та Тарифами, з якими позичальник
ознайомлений.

Саме Тарифами передбачена плата
за обслуговування кредитної
заборгованості у розмірі 1.99%

Інші доводи апеляційної скарги
також не підлягають врахуванню,
оскільки не впливають на правильність
та обгрунтованість рішення суду першої
інстанції.

Встановлене не дає підстав для
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314-315
ЦПК України, колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
відхилити, а рішення Южноукраїнського
міського суду Миколаївської області
від 09. 09. 2014 р. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але з цього часу на протязі двадцяти
днів може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
О.І. Галущенко

Судді:
Н.В.Самчишина

П.П. Лисенко