Виноградівський районний суд
Закарпатської області
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 299/3012/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2014 року
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області у особі:
головуючого - судді Левко Т. Ю. при
секретарі - Роман К.С., за участі ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ПАТ КБ "Приват Банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду
із позовом до ОСОБА_1 про стягнення
боргу.

Позов мотивує тим, що відповідно до
укладеного договору №MKXRRX15700266 від
14.07.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у
розмірі 4 991,52 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 12,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між ним і банком
договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві. Відповідно до умов
договору погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно умов.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
відповідач станом на 21.07.2014 року має
заборгованість - 31562,01 гривень.

Представник позивача в судове
засідання не з»явився, але подав до
суду заяву в якій позовні вимоги
підтримав повністю, просив такі
задовольнити з підстав, наведених в
позовній заяві, та розглянути справу
без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 подав письмове
заперечення на позов у відповідності
до якого просить відмовити в
задоволені позову у зв'язку з пропуском
строку позовної давності, оскільки між
ними та позивачем було укладено
договір споживчого кредиту, останній
платіж по якому повинен бути сплачений
ще 30.08.2011 року, а позовна заява подана до
суду з пропуском строку позовної
давності, що є підставою для відмови в
позові.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, перевіривши матеріали справи,
оцінивши в сукупності зібрані у справі
докази, вирішуючи спір в межах
заявлених позовних вимог, суд
приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
14.07.2008 року між позивачем і
відповідачем було укладено договір
№MKXRRX15700266 від 14.07.2008 року про надання
кредиту, відповідач отримав кредит в
розмірі 4991,52 гривень, зі сплатою 12,00%
річних. Відповідно до вказаного
договору останній платіж по договору
повинен був бути сплачений 30.08.2011 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав і
обов'язків є у тому числі договори та
інші правочини. Отже, вказаний вище
договір породив певні права та
зобов'язання сторін.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Стаття 1048 ЦК України регламентує, що
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

У відповідності з ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику та відсотки,
визначені у Кредитному договорі у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 ЦК України.

Взятих на себе зобов'язань відповідач
належним чином не виконав, у зв'язку з
чим виникла заборгованість за
кредитним договором №MKXRRX15700266 від
14.07.2008 року у розмірі 4 991,52 гривень.

Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
чинного законодавства. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Таким чином, суд приходить до висновку.

Частина 1 статті 631 ЦК України визначає,
що строком договору є час, протягом
якого сторони можуть здійснити свої
права і виконати свої обов'язки
відповідно до договору.

Згідно з ст. 251 ЦК України строком є
певний період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення.

Терміном є певний момент у часі, з
настанням якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Разом з тим відповідно до положень ч.ч.1,
3 ст.264 ЦК України перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу, після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. У розрахунку заборгованості,
наданого самим позивачем, зазначено, що
останні проплати у рамках кредитних
відносин позивачем було здійснено
30.08.2011 року, а саме - сплачено 203,46
гривень в рахунок погашення відсотків,
735,10 гривень пені та 112,32 гривень
комісії. За таких обставин перебіг
позовної давності у даній справі
почався саме 30.08.2011 року.

Відповідно до норм п.1 ч.2 ст.258 ЦК
України до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) застосовується
позовна давність в один рік. За таких
обставин позовна давність вимог, які
пред'явлені в позові представника КБ
«Приватбанк» сплинула 30.08.2012 року.

Строк та термін можуть бути визначені
актами цивільного законодавства,
правочином або рішенням суду.

Стаття 252 ЦК України передбачає, що
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України від 10 листопада 2011 року №
15-рп/2011 справа № 1-26/2011 в аспекті
конституційного звернення положення
пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
від 12 травня 1991 року з наступними
змінами у взаємозв'язку з положеннями
частини четвертої статті 42 Конституції
України треба розуміти так, що їх дія
поширюється на правовідносини між
кредитодавцем та позичальником
(споживачем) за договором про надання
споживчого кредиту, що виникають як під
час укладення, так і виконання такого
договору.

Таким чином, аналіз зазначених вище
положень закону, дає підстави прийти до
висновку, що обов'язковою умовою
договору споживчого кредиту
законодавцем визначено строк на який
він укладається.

Згідно з п. 31 постанови № 5 пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
враховуючи положення пункту 7 частини
тринадцятої статті 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», суди
мають виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю

забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Стаття 260 ЦК України визначає, що
позовна давність обчислюється за
загальними правилами визначення
строків, встановленими статтями 253 - 255
цього Кодексу.

Порядок обчислення позовної давності
не може бути змінений за домовленістю
сторін.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

У відповідності до ст. 255 ЦК України
якщо строк встановлено для вчинення
дії, вона може бути вчинена до
закінчення останнього дня строку. У
разі, якщо ця дія має бути вчинена в
установі, то строк спливає тоді, коли у
цій установі за встановленими
правилами припиняються відповідні
операції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 267 ЦК сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

За таких обставин перебіг позовної
давності у даній справі почався саме
30.08.2011 року.

Відповідно до норм п.1 ч.2 ст.258 ЦК
України до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) застосовується
позовна давність в один рік. За таких
обставин позовна давність вимог, які
пред'явлені в позові представника КБ
«Приватбанк» сплинула 30.08.2012 року.

Враховуючи наведене вище, беручи до
уваги, що строк дії договору споживчого
кредиту закінчився, позивач звернувся
до суд з позовом до відповідача про
стягнення заборгованості за вказаним
договором, не ставить питання про
поновлення строку позовної давності, а
тому суд приходить до висновку, що в
позові слід відмовити, у зв'язку з
пропуском позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 169, 208, 209, 212-215,
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "Приват Банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості - відмовити у
зв'язку з пропуском позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко