Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року
Галицький районний суд м. Львова в
складі:

головуючого - судді
Стрельбицького В.В.,

при секретарі
Тарапацькому Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки
«Львів» про визнання кредитного
договору недійсним,

встановив:

Позивач звернувся до суду з
позовом до Кредитної спілки «Львів», в
якому просить визнати недійсним
кредитний договір №2008-105 від 09.07.2008р.,
мотивуючи позов тим, що 09.07.2008 року між
ним та КС «Львів» було укладено
кредитний договір №2008-105, згідно якого
ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 3 000,00 грн.
строком до 09.07.2011р. і сплатою за
користування кредитом 36% річних. Згідно
положень графіку розрахунків від
09.07.2008р., сума процентів за користування
кредитом становить 1 952,30 грн., тобто
отримавши кредит у розмірі 3 000,00 грн.,
позивач зобов'язався повернути через
три роки 4 952,30 грн. Відповідно до ст.18
Закону України «Про захист прав
споживачів», умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача. Таким чином, у договорі
кредиту передбачено несправедливі
умови стосовно розміру процентів,
оскільки порушується справедливе
співвідношення отриманих сторонами
вигод від укладення договору, так як
кредитодавець набув право отримувати
завищені проценти за користування
кредитом, а позичальник не набув жодної
надмірної вигоди. Крім того, всупереч
ст.11 Закону «Про захист прав
споживачів», кредитодавець не
повідомив позичальника про переваги та
недоліки запропонованої схеми
кредитування.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, давши
пояснення аналогічні доводам
викладеним у позовній заяві, просить
позов задоволити.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов заперечив з
підстав, викладених у письмових
запереченнях. Просить відмовити в
задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, оцінивши
докази в їх сукупності, суд приходить
до переконання, що позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного
кодексу України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст.1056-1 ЦК України, розмір
процентів та порядок їх сплати за
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Згідно ст.638 ЦК України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Судом встановлено, що 09.07.2008 року
між ОСОБА_1 та КС «Львів» було укладено
кредитний договір №2008-105, згідно якого
ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 3 000,00 грн.
строком до 09.07.2011р. і сплатою за
користування кредитом 36% річних, та
зобов'язався повернути кредит і
сплатити проценти за користування
кредитом на умовах, визначених цим
договором /а.с.4/.

Пунктом 1.2. вказаного договору
визначено, що сума кредиту
використовується на власні потреби.

Також, у п.9.4 договору зазначено,
що позичальник підтверджує, що зміст
частини другої ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів» йому відомий, а
кредитодавець повідомив позичальнику
у письмовій формі зазначену у вказаній
нормі інформацію.

Відповідно до положень графіку
розрахунків від 09.07.2008р. /а.с.5/, сума
нарахованих процентів за користування
кредитом становить 1 952,30 грн.

Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

У відповідності до ст. 3 ЦК України,
загальними засадами цивільного
законодавства, серед іншого, є свобода
договору, суть якої полягає, зокрема і в
тому, що сторони є вільними у
визначенні умов договору. Згідно ч.3 ст.
6 ЦК України, сторони в договорі можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд. Сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства впливає з їх змісту або
із суті відносин між сторонами.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частиною першою - третьою п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про
захист прав споживачів», продавець
(виконавець, виробник) не повинен
включати у договори із споживачем
умови, які є несправедливими. Умови
договору є несправедливими, якщо
всупереч принципу добросовісності
його наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача

Пунктом 23 ст.1 Закону України «Про
захист прав споживачів» визначено, що
споживчий кредит - кошти, що надаються
кредитодавцем (банком або іншою
фінансовою установою) споживачеві на
придбання продукції.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів», договір про
надання споживчого кредиту
укладається між кредитодавцем та
споживачем, відповідно до якого
кредитодавець надає кошти (споживчий
кредит) або бере зобов'язання надати їх
споживачеві для придбання продукції у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а споживач зобов'язується
повернути їх разом з нарахованими
відсотками.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про
кредитні спілки» визначено, що
кредитна спілка - це неприбуткова
організація, заснована фізичними
особами, професійними спілками, їх
об'єднаннями на кооперативних засадах
з метою задоволення потреб її членів
у взаємному кредитуванні та наданні
фінансових послуг за рахунок
об'єднаних грошових внесків членів
кредитної спілки.

В судовому засіданні встановлено, що
укладений договір кредиту був
добровільно підписаний ОСОБА_1, а
відтак останній погодився зі всіма
умовами даного договору.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає
твердження представника позивача про
те, що розмір процентів є
несправедливим та призводить до
істотного дисбалансу прав та
обов'язків сторін за згаданим
договором є надуманими та
необґрунтованими, оскільки останній
був ознайомлений зі всіма істотними
умовами договору, погодився на ці
умови, а також жодних надмірних, на
думку позивача, прибутків відповідач
не отримує, що виключає в свою чергу
дисбаланс прав та обов'язків.

Також, позивачем не подано суду жодних
доказів на підтвердження тої
обставини, що надані позивачу кредитні
кошти були витрачені ним для власних
потреб, а також того що умови договору
завдають чи завдали йому шкоди.

Таким чином, права позивача, при
укладенні та виконанні
вищезазначеного договору порушені не
були, оспорюваний договір відповідає
вимогам законодавства України, жодних
порушень законодавства при укладенні
та виконанні договору відповідачем не
допущено та судом не встановлено
істотного дисбалансу, а тому приходить
до переконання про безпідставність
позовних вимог та вважає, що позов не
підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3-11, 60,88,212-215 ЦПК,
суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10-ти днів
після його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Стрельбицький В.В.