Ухвала

іменем україни

22 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» про захист прав
споживача, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» на рішення апеляційного
суду м. Києва від 19 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із указаним позовом, в якому
просив скасовувати рішення комісії
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго»),
зафіксоване протоколом № 1904 від 19
листопада 2013 року про розгляд акта
про порушення № 23111 від 07 листопада 2013
року щодо нарахування до сплати за
недораховану електроенергію 24 944 грн 36
коп. відносно ОСОБА_3 по об'єкту за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 04 квітня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
19 червня 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено
частково.

Визнано неправомірним рішення комісії
ПАТ «Київенерго», зафіксоване
протоколом № 1904 від 19 листопада 2013 року
про розгляд акта про порушення № 23111
від 07 листопада 2013 року щодо
нарахування до сплати за недораховану
електроенергію 24 944 грн 36 коп.
відносно ОСОБА_3 по об'єкту за адресою:
АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПАТ
«Київенерго» просить скасувати
рішення апеляційного суду м. Києва від
19 червня 2014 року, рішення суду першої
інстанції залишити в силі, посилаючись
на неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 30 серпня 2013 року
між сторонами було укладено договір на
постачання електричної енергії.

У процесі контрольного обстеження
приміщення, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, працівниками відповідача в
офісному приміщенні позивача було
виявлено факт порушення Правил
користування електричною енергією
(далі - ПКЕЕ), а саме: самовільне
підключення електроустановок поза
розрахунковим засобом обліку,
відсутність пломби № 75264665 на ввідному
автоматичному вимикачі. За фактом
вказаного порушення було складено акт
від 07 листопада 2013 року.

Рішенням комісії з розгляду актів
порушень ПКЕЕ ПАТ «Київенерго» від 19
листопада 2013 року, зафіксованим у
протоколі, на підставі зазначеного
акта про порушення ухвалено провести
нарахування згідно з п. 2.8 Методики
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ,
на суму 24 944 грн 36 коп.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що дії відповідача із складання
спірного акта та здійснення
нарахування по ньому не суперечать
чинному законодавству, а позивачем не
надано належних та допустимих доказів
правомірності своїх вимог до
відповідача.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про часткове задоволення позовних
вимог, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що позивач своєчасно
повідомив відповідача про виявлені ним
порушення у роботі засобу
розрахункового обліку (лічильника), а
тому його дії щодо приєднання до
електричної мережі поза лічильником
були вимушеними, оскільки працівники
відповідача не реагували на подану ним
заяву.

Проте з такими висновками судів
попередніх інстанцій погодитись не
можна, виходячи з наступного.

Відносини з приводу постачання
фізичним особам електричної енергії
регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27
Закону України «Про
електроенергетику», ПКЕЕ та Методикою
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ
(далі - Методика), затвердженою
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 22 листопада 1999 року № 1416.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
електроенергетику» споживання енергії
можливе лише на підставі договору з
енергопостачальником. Споживач
енергії несе відповідальність за
порушення умов договору з
енергопостачальником та ПКЕЕ згідно із
законодавством України.

У разі виявлення представником
енергопостачальника порушення
споживачем ПКЕЕ, у тому числі фактів
розкрадання електричної енергії,
складається акт, який підписується
представником енергопостачальника та
споживачем. Один примірник акта
вручається споживачу, другий -
залишається в енергопостачальника.
Споживач має право внести до акта свої
зауваження. У разі відмови споживача
від підпису в акті робиться позначка
про відмову. Акт вважається дійсним,
якщо його підписали три представники
енергопостачальника (п. 53 ПКЕЕ).

Складені ПАТ «Київенерго» акт про
порушення від 07 листопада 2013 року та
рішення засідання комісії ПАТ
«Київенерго» з розгляду акту про
порушення, що викладене у протоколі №
1904 від 19 листопада 2013 року, є фіксацією
порушення, яке було виявлено під час
проведення постачальником енергії
перевірки дотримання ПКЕЕ, а
протоколом засідання комісії
визначено розмір збитків за порушення,
які виявлені та зафіксовані у
зазначеному акті.

При цьому зазначені акт та протокол не
встановлюють для позивача обов'язків, а
мають рекомендаційний характер щодо
сплати нарахованих збитків, тобто є
претензією, у випадку незадоволення
якої ПАТ «Київенерго» матиме право на
загальних підставах звернутися до суду
із позовом про стягнення
заборгованості.

Так, з урахуванням положень статей 15, 16
ЦК України не є належним способом
захисту судом цивільних прав та
інтересів особи пред'явлення позову
про визнання акта про порушення ПКЕЕ
недійсним, зокрема і у справах про
стягнення збитків, завданих
позаобліковим споживанням електричної
енергії. Зазначений акт є лише
фіксацією порушення, що було виявлено
під час проведення постачальником
енергії перевірки дотримання
зазначених вище ПКЕЕ. Згідно зі ст. 57
ЦПК України такий акт є лише доказом,
який у разі виникнення спору повинен
оцінюватися судом відповідно до вимог
ст. 212 ЦПК України.

Указаний висновок викладений у
постанові Верховного Суду України від
06 червня 2011 року у справі № 6-4цс11 і
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Отже, акти і протоколи можуть бути
надані як докази, які повинні
оцінюватися судом відповідно до вимог
статті 212 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції,
переглядаючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про часткове задоволення позовних
вимог, на зазначені обставини не
звернув уваги, не встановив фактичні
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, а тому
судове рішення не відповідає вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для його
скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
19 червня 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С.
Ткачук

Судді:
В.С.
Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук