Справа № 359/6658/14-ц Головуючий у І
інстанції Ткаченко Д.В.Провадження №
22-ц/780/5146/14 Доповідач у 2 інстанції
Верланов С.М.Категорія 54
РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого - судді Верланова
С.М.,

суддів - Воробйової Н.С.,
Березовенко Р.В.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на заочне рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 16 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до приватного акціонерного
товариства «Авіакомпанія «Аеросвіт»
про стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із вказаним позовом, який
мотивувала тим, що з 29 червня 2011 року
вона працювала у приватному
акціонерному товаристві «Авіакомпанія
«Аеросвіт» (далі - ПАТ «Авіакомпанія
«Аеросвіт») на посаді
комплектувальника відділу
забезпечення Комплексу наземного
обслуговування. Наказом генерального
директора ПАТ «Авіакомпанія
«Аеросвіт» від 29 травня 2013 року №1602-ос
її звільнено з 01 червня 2013 року за
власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП
України. Однак відповідач не провів з
нею остаточного розрахунку при
звільненні, тому позивачка просила
стягнути з ПАТ «Авіакомпанія
«Аеросвіт» на свою користь
заборгованість по заробітній платі, з
урахуванням вихідної допомоги та
компенсації за невикористану
відпустку, у період з січня 2013 року по
червень 2013 року у розмірі 15 506 грн. 65
коп., середній заробіток за весь час
затримки розрахунку за період з 02
червня 2013 року по 02 червня 2014 року у
розмірі 21 012 грн. 12 коп. та моральну
шкоду у розмірі 4 000 грн.

Заочним рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 16 липня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ПАТ «Авіакомпанія
«Аеросвіт» на користь ОСОБА_2
нараховану, але невиплачену суму
заробітної плати у розмірі 15 506 грн.
65 коп., середній заробіток за час
затримки розрахунку по день фактичного
розрахунку у розмірі 1 938 грн. 38 коп. та
моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким стягнути з відповідача на її
користь нараховану, але не виплачену
заробітну плату у розмірі 15 506 грн. 65
коп. середній заробіток за час затримки
розрахунку у розмірі 21 012 грн. 02 коп. та
моральну шкоду у розмірі 2000 грн.,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
При цьому вказує, що суд розрахував
розмір середнього заробітку за час
затримки розрахунку з порушенням
положень пункту 8 (абз.1) постанови
Кабінету Міністрів України №100 від 08
лютого 1995 року «Про затвердження
Порядку обчислення середньої
заробітної плати».

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу, які
з`явилися в судове засідання, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване заочне рішення суду не в
повному обсязі відповідає зазначеним
вимогам закону.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив із того,
що у встановлений законом строк
відповідачем не було проведено
розрахунку із позивачем при
звільненні, тому стягненню підлягають
нарахована, проте не виплачена
заробітна плата у розмірі 15 506 грн. 65
коп., середній заробіток за час
затримки розрахунку по день фактичного
розрахунку у розмірі 1 938 грн. 38 коп. та
моральна шкода у розмірі 2 000 грн.

Однак з такими висновками суду першої
інстанції повністю погодитись не
можна, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач з 29 червня 2011 року була
прийнята на роботу до відповідача та
наказом генерального директора ПАТ
«Авіакомпанія «Аеросвіт» від 29 травня
2013 року №1602-ос ОСОБА_2 звільнено з
роботи з 01 червня 2013 року за власним
бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП
України (а.с.15).

У порушення вимог ст.116 КЗпП України при
звільненні ОСОБА_2 відповідачем не були
виплачені належні суми заробітної
плати та вихідної допомоги.

Відповідно до довідки ПАТ
«Авіакомпанія «Аеросвіт» від 03 червня
2013 року заборгованість відповідача
перед позивачем з виплати заробітної
плати становить 17 862 грн. 56 коп.(а.с.12).
Судом встановлено, що позивачу
виплачено заборгованість по
заробітній платі за грудень 2012 року у
розмірі 2 355 грн. 91 коп., що не
заперечується позивачем.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості із заробітної
плати у розмірі 15 506 грн. 65 коп. (17 862 грн.
56 коп. - 2 355 грн. 91 коп.).

Також колегія суддів вважає, що суд
дійшов обґрунтованого висновку про
стягнення з відповідача на користь
позивача моральної шкоди у розмірі 2000
грн.

Таким чином рішення суду першої
інстанції в цій частині ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, висновки суду є
обґрунтованими, передбачених законом
підстав для його скасування при
апеляційному розгляді не встановлено.

Однак колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
розміру середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні.

У відповідності до ст.117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Згідно з висновками Верховного Суду
України, викладених в постановах за
результатами розгляду заяв про
перегляд судових рішень з підстави,
передбаченої ст. 355 ЦПК України,
установивши під час розгляду справи
про стягнення середнього заробітку у
зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення (коли ж він у цей
день не був на роботі - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок), суд на підставі
ст. 117 КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
період затримки розрахунку, а в разі не
проведення його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Відсутність коштів у
роботодавця не виключає його
відповідальності.

Відповідно до пункту 8 (абз.1) постанови
Кабінету Міністрів України №100 від
08 лютого 1995 року «Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати»
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного заробітку на
число робочих днів. Середньоденна
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі дні на число відпрацьованих
робочих днів.

Висновок суду першої інстанції, що
загальна сума середнього заробітку за
час затримки по день фактичного
розрахунку у розрахунковому періоді
становить 1 938 грн. 38 коп. є помилковим та
суперечить вказаним положенням пункту
8 (абз.1) постанови Кабінету Міністрів
України №100 від 08 лютого 1995 року «Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної
плати»встановленим нормам трудового
законодавства.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується наявними у матеріалах
справи доказами, що середньоденна
заробітна плата ОСОБА_2 становить 102
грн. 02 коп. (а.с. 16).

При визначенні розміру середнього
заробітку, який підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача,
колегією суддів проведено наступний
розрахунок: 102 грн. 02 коп. Ч 250
робочих днів (з 02 червня 2013 року по 02
червня 2014 року) = 25 505 грн.

Як вбачається зі змісту позову ОСОБА_2
просила суд стягнути з відповідача на
свою користь середній заробіток за
весь час затримки розрахунку за період
з 02 червня 2013 року по 02 червня 2014 року у
розмірі 21 012 грн. 12 коп.

Враховуючи, що суд відповідно до
положень ч.1 ст.11 ЦПК України розглядає
цивільні справи в межах заявлених
позивачем вимог, то з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
середній заробіток за час затримки
розрахунку у розмірі 21 012 грн. 12 коп.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що заочне рішення суду першої
інстанції в частині стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку ухвалене з порушенням норм
матеріального права, а тому підлягає
зміні в цій частині на підставі ст. 309
ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Заочне рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 16 липня 2014 року в частині стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку змінити.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства Авіакомпанія «Аеросвіт» на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час затримки розрахунку за період з
02 червня 2013 року по 02 червня 2014 року у
розмірі 21 012 (двадцять одна тисяча
дванадцять) грн. 12 коп.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді