АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у І інстанції - Бортницька
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого судді Андрієнко
А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Осмолович
В.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 10 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, треті особи - Служба у справах
дітей Солом'янської в м. Києві
державної адміністрації, про усунення
перешкод в участі у вихованні дитини та
спілкуванні з дитиною,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаним позовом та просив
зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати
позивачу у праві спілкування та
вихованні малолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, просив
встановити способи участі батька
ОСОБА_4 у вихованні малолітнього сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у формі
систематичних побачень та спільного
відпочинку без присутності матері
ОСОБА_2, а саме: спілкування з
малолітнім сином щовівторка та
щосереди з 16-00 год. до 20-00 години; у
вихідні дні з 13-00 год. п'ятниці до 20-00
год. неділі; влітку один місяць та
взимку протягом трьох тижнів на
спільний відпочинок; у святкові дні, а
також інші дні за домовленістю з
матір'ю дитини ОСОБА_2

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 10 липня 2014 року позов
задоволено частково. Усунуто ОСОБА_4
перешкоди у вихованні та спілкуванні з
сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено
наступний спосіб участі батька у
спілкуванні з сином без присутності
матері - ОСОБА_2 у визначеному ним місці
кожного тижня щовівторка та щочетверга
з 16-00 год. до 20-00 год.;

кожного місяця І та ІІІ суботи та ІІ та
ІVнеділі з 10-00 години до 20-00 години;
влітку один місяць, а взимку два тижні
на відпочинок.

В апеляційній скарзі
представник відповідача просить
скасувати рішення суду і ухвалити нове
про відмову в задоволенні позову в
повному обсязі, мотивуючи тим, що суд
першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, зібраним доказам не
дав належної оцінки та допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права.

В суді апеляційної інстанції апелянт
та її представник підтримали
апеляційну скаргу, просили рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Позивач, його представник, представник
Служби у справах дітей Дніпровського
р-ну м.Києва просили апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між батьками
неповнолітньої дитини відповідно до
рішенням Печерського районного суду м.
Києва розірвано 2012 року. Дитина
проживає разом з матір'ю ОСОБА_2

Згідно з розпорядженням Дніпровської
районної в місті Києві державної
адміністрації від 12.09.2012 року за № 385
визначено участь батька - позивача
ОСОБА_4 у вихованні малолітнього сина
ОСОБА_5 у формі спілкування з
малолітнім сином щовівторка та
щосереди з 16-00 год. до 20-00 год.; у вихідні
дні з 13-00 год. п'ятниці до 20-00 год. неділі;
влітку один місяць та взимку протягом
трьох тижнів на спільний відпочинок; у
святкові дні, а також інші дні за
домовленістю з матір'ю дитини ОСОБА_2.

Під час судового розгляду судом
встановлено, що ОСОБА_2 перешкоджає
ОСОБА_4 приймати участь у вихованні
дитини, чинить перешкоди у спілкуванні
з дитиною, зокрема не відповідає на
дзвінки батька щодо узгодження часу,
коли можна зустрітись з дитиною та
взяти її, позбавляє батька дитини
можливості у відсутність матері
проводити час з сином.

Згідно з висновком органу опіки та
піклування Дніпровської районної в
місті Києві державної адміністрації
щодо участі батька у вихованні
малолітньої дитини від 26.06.2014 року за №
4352/41/2/103 визнано можливим визначити
такі години спілкування батьку ОСОБА_4
з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
без присутності матері дитини у
визначеному ним місці: -кожного тижня
щовівторка та щочетверга з 16-00 години
до 20-00 години; кожного місяця I та III
суботи та II та IV неділі з 10-00 години до
20-00 години; влітку 21 день, а взимку один
тиждень на відпочинок.

Відповідно до ст.. 157 ч.2, ч.3 СК України
той із батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина,
не має права перешкоджати тому з
батьків, хто проживає окремо,
спілкуватися з дитиною та брати участь
у її вихованні, якщо таке спілкування
не перешкоджає нормальному розвитку
дитини.

Відповідно до ст.. 159 ч.1 СК України якщо
той із батьків, з ким проживає дитина,
чинить перешкоди тому з батьків, хто
проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо
він ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий із
батьків має право звернутися до суду з
позовом про усунення цих перешкод.

Ч.2 суд визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини ( періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення.

Задовольняючи позовні вимоги про
усунення перешкод в участі у вихованні
дитини та вільного спілкування з
дитиною батька, який проживає окремо,
суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що батько
не лише має право, а зобов'язаний брати
участь у вихованні дитини, а мати не
повинна створювати перешкоди у такому
спілкуванні та вихованні дитини.

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання апелянта на те, що вона не
чинить позивачу перешкоди у
спілкуванні з дитиною, ним не наведено
доказів таких перешкод, оскільки
доводи апелянта спростовуються
наданими позивачем висновками органу
Служби у справах дітей, висновками
Дніпровського РУ ГУ МВС України від
25.04.2013 року , від 1.08.2013 року та від 14.08.2013
року.

Колегія суддів також не приймає
посилання апелянта на журнал
відвідувань , який ведеться консьєржем
будинку, оскільки запис в журналі
свідчить лише про прихід до під'їзду
позивача, однак, не містить даних про
те, чи відбулася його зустріч з дитиною.

Єдиною обставиною, яку
законодавець визначив як перепону для
спілкування батьків зі своїми
неповнолітніми дітьми, є таке
спілкування , що перешкоджає
нормальному розвитку дитини.

Відповідач не надала суду доказів того,
що спілкування позивача із сином
перешкоджає нормальному розвитку
дитини.

Разом з тим, відповідно до ст.. 155
ч.1,2 СК України здійснення батьками
своїх прав та виконання обов'язків
мають ґрунтуватися на повазі до прав
дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Апелянт в своїй апеляційній
скарзі посилається на те, що їх
спільному з позивачем сину лише 4 роки,
його психіка ще дуже нестабільна.
Позивач мешкає з іншою жінкою і тривале
перебування в іншій сім ї під час
літнього та зимового відпочинку , без
матері, у такому малому віці, може
негативно вплинути на дитину.

Колегія суддів погоджується із
доводами апелянта в цій частині,
оскільки дитина має малий вік, потребує
догляду за ним, реагує на зміни в
оточуючій його обстановці, зміні в
побуті. Тому виходячи із інтересів
малолітньої дитини, яка на думку
колегії суддів, не може бути такий
тривалий час відірвана від матері,
прийшла до висновку, що рішення суду
першої інстанції в частині участі
батька у спілкуванні з сином без
присутності матері - ОСОБА_2 у
визначеному ним місці влітку один
місяць, а взимку два тижні на
відпочинок повинно бути скасовано, та в
цій частині постановлено нове рішення
про відмову у задоволенні позову.

Ця обставина не позбавляє позивача
згодом, коли дитина стане більш
дорослою, звернутися до Служби у
справах дітей про визначення часу для
проведення його з сином літнього чи
зимового відпочинку.

На думку колегії суддів, скасування
рішення суду в цій частині не порушує
права батька дитини, а рішення про
відмову у задоволенні вимог про
тривалий літній та зимовий відпочинок
батька з дитиною без присутності
матері, постановлене виключно
виходячи із інтересів малолітньої
дитини.

В решті суд першої інстанції повно
і всебічно з ясував обставини справи,
зібраним доказам дав належну оцінку та
прийшов до правильного висновку про
задоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права і не може бути
скасоване повністю з підстав,що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного
суду м.Києва від 10 липня 2014 року в
частині спілкування батька ОСОБА_4 з
дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, влітку
один місяць та взимку протягом 2 тижнів
скасувати та постановити в цій частині
нове рішення , яким в цій частині в
задоволенні позовних вимог відмовити.

В решту рішення Печерського
районного суду м.Києва від 10 липня 2014
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання ним законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді :