АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7360/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Березюк В. В. Доповідач - Міхеєва
В.Ю. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої
В.Ю.

суддів
Свистунової О.В., Ремеза В.А.

при секретарі
Бондаренко В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Банк Розвитку» на
рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 09 липня 2014 року по справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський Банк
Розвитку» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року до суду
звернулося Публічне акціонерне
товариство «Всеукраїнський Банк
Розвитку» (далі - ПАТ «ВБР») із
зазначеним позовом до ОСОБА_3 як
поручителя за договором поруки №
РХ029031.26888.001 від 03 березня 2012 року (далі -
Договір поруки), укладеного між
позивачем та відповідачкою у
забезпечення виконання зобов'язань за
Кредитним договором між ПАТ «ВБР» та
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Уточнивши розмір позовних вимог у
липні 2014 року, позивач просив стягнути
з відповідачки ОСОБА_3 на свою користь
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 189306,08 грн., а також судовий
збір.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 09 липня 2014 року в
задоволенні позовних вимог було
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «ВБР»,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове, по суті позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з наступних
підстав.

Судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
03 березня 2012 року між ПАТ
«Всеукраїнський Банк Розвитку» та
ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір
№ IKAPNAIG.26884.001 (далі - Кредитний договір),
згідно з яким останньому надано кредит
у розмірі 212311 грн. на придбання
автомобіля MITSUBISHI ASX 2012 р., строком до 02
березня 2019 року зі сплатою процентної
ставки 16,8 % річних (а.с.6-8).

Відповідно до умов Кредитного
договору позивач зобов'язаний видати
позичальнику кредит на умовах,
передбачених кредитним договором.

Позивач виконав свої зобов'язання,
надавши кредит, що підтверджується
копією меморіального ордеру № 43156 від 03
березня 2013 року (а.с.10).

У свою чергу, позичальник
зобов'язався виконати свої
зобов'язання згідно з умовами
Кредитного договору.

У забезпечення виконання
зобов'язань позичальника ОСОБА_4, 03
березня 2012 року між ПАТ
«Всеукраїнський Банк Розвитку» та
ОСОБА_3 був укладений Договір поруки,
відповідно до умов якого поручитель
зобов'язалася відповідати перед
кредитором у повному обсязі за
своєчасне і повне виконання
зобов'язань по Кредитному договору
(а.с.11).

Позичальник ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
помер, що підтверджується копією
актового запису про смерть № 466 від 11
червня 2013 року (а.с.39).

За розрахунком позивача
заборгованість за Кредитним договором
станом на 30 липня 2013 року склала 189306,08
грн., з яких поточна заборгованість по
тілу кредиту - 188507,66 грн., прострочена
заборгованість по відсоткам - 798,42 грн.
(а.с.5).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
тих обставин, що після смерті боржника
ОСОБА_4 відсутні правонаступники, які б
прийняли спадщину, а поручитель -
відповідачка у справі, своєї згоди
відповідати за будь-якого нового
боржника не надавала, що зафіксовано у
договорі поруки.

Колегія суддів з такими висновками
суду першої інстанції погоджується,
оскільки вони ґрунтуються на нормах
закону та встановлених судом
обставинах справи.

Згідно із ст. ст. 553, 554 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за невиконання ним свого обов'язку. У
разі порушення такого зобов'язання
боржник і поручитель відповідають як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя.

Судом першої інстанції правильно
взято до уваги роз'яснення п. 32
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року №
5, згідно з якими поручитель приймає на
себе зобов'язання відповідати за
виконання кредитного договору за
боржника (статті 553 - 554 ЦК України), а
також за будь-якого боржника в разі
переводу боргу чи смерті боржника, якщо
таке зазначено у договорі поруки.

За змістом ст. 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, ч. 1 ст.
608 ЦК передбачено, що зобов'язання
припиняється смертю боржника, якщо
воно є нерозривно пов'язаним з його
особою і у зв'язку з цим не може бути
виконане іншою особою.

Таким чином, на поручителів може
бути покладено відповідальність за
порушення боржником обов'язку щодо
виконання зобов'язання за кредитним
договором у випадку смерті
позичальника лише за наявності у
позичальника правонаступника, який
прийняв спадщину, та згоди поручителя
відповідати за будь-якого нового
боржника, зафіксоване в тому числі у
договорі поруки.

У випадку смерті боржника за
кредитним договором його права і
обов'язки за цим договором переходять
до спадкоємців, які зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора
повністю, але в межах вартості майна,
одержаного у спадщину. Вимоги
кредитора вони зобов'язані
задовольнити шляхом одноразового
платежу, якщо домовленістю між
спадкоємцями і кредитором інше не
встановлено. У разі відмови від
одноразового платежу суд за позовом
кредитора накладає стягнення на майно,
яке було передано спадкоємцям у натурі
(п. 5 ст. 1219, ст. 1282 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 523 ЦК України
порука або застава, встановлена іншою
особою, припиняється після заміни
боржника, якщо поручитель або
заставодавець не погодився
забезпечувати виконання зобов'язання
новим боржником.

Аналіз наведених норм дає підстави
для висновку про те, що у разі смерті
боржника за кредитним договором за
наявності спадкоємців відбувається
заміна боржника в зобов'язанні, який
несе відповідальність у межах вартості
майна, одержаного у спадщину.

Судом встановлено, що спадщина
після смерті ОСОБА_4 ніким не прийнята,
що підтверджується відповіддю
Новомосковської державної
нотаріальної контори від 22 травня 2014
року № 489/01-16 (а.с.53).

Оскільки згідно умов Договору
поруки поручитель ОСОБА_3 зобов'язань
відповідати за будь-якого нового
боржника не надавала, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо
солідарного обов'язку поручителя по
погашенню кредиту на підставі ч.4 ст. 60
Сімейного кодексу України, оскільки
поручителем як дружиною надавалася
згода на укладання кредитного
договору, позови про визнання
кредитного договору та договору поруки
недійсними нею не заявлялися, та що
судом не надано належної оцінки
заочному рішенню Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 травня 2013 року за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна
подружжя, не спростовують висновків
суду, а тому колегією суддів до уваги не
беруться.

Заочним рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 травня 2013 року було
встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
перебували у зареєстрованому шлюбі з 13
червня 2003 року, який був розірваний
рішенням Новомосковського
міськрайонного суду від 26 листопада 2012
року.

На час ухвалення заочного рішення від 13
травня 2013 року суд встановив, що
автомобіль MITSUBISHI ASX 2012 р. було
реалізовано та ОСОБА_4 не був його
власником, а тому задовольнив позовні
вимоги ОСОБА_3 та стягнув з ОСОБА_4 на її
користь компенсацію вартості спільно
нажитого майна, у тому числі і за
спірний автомобіль (а.с.58-60).

Посилання апелянта, що суд першої
інстанції не взяв до уваги, що
зазначеним заочним рішенням було
встановлено факт придбання подружжям
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільного майна -
автомобіля MITSUBISHI ASX 2012 р., а також
виконання ОСОБА_3 зобов'язань за
кредитним договором - сплати платежів
за кредитом, не впливають на
правильність оспорюваного рішення
суду, оскільки позовні вимоги до
відповідачки ОСОБА_3 були заявлені як
до поручителя, а не з інших правових
підстав.

Суд першої інстанції повно та
об'єктивно встановив фактичні
обставини справи і дав їм належну
правову оцінку, дослідив надані
сторонами докази, на підставі яких
дійшов вірного висновку про наявність
підстав для відмови у задоволенні
позову.

Відповідно ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на те, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним по
справі доказам, обставинам справи,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Банк Розвитку»
відхилити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 09 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді