Справа № 347/468/13-ц
Провадження № 22-ц/779/2154/2014
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М.І.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Горблянського
Я.Д., Соколовського В.М.

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за поданням
начальника ВДВС Косівського РУЮ про
обмеження в праві виїзду за межі
України, за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Косівського районного суду
від 27 березня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Косівського районного суду
від 27 березня 2013 року задоволено
подання начальника ВДВС Косівського
районного управління юстиції.
Тимчасово обмежено в праві виїзду за
територію України без вилучення
паспортного документа ОСОБА_2 до
виконання своїх зобов'язань в Україні
за рішенням суду, а саме погашення
заборгованості у повному обсязі.

ОСОБА_2 на дану ухвалу подав апеляційну
скаргу, в якій посилається на порушення
судом норм процесуального права.

Апелянт вважає, що державним
виконавцем не доведено необхідність
застосування до нього тимчасового
обмеження у виїзді за кордон з метою
належного виконання судового рішення.
Зокрема державним виконавцем не було
надано доказів про ухилення боржником
від виконання ним своїх зобов'язань.

ОСОБА_2 вказав, що обмеження у праві
виїзду за кордон не сприятиме
виконанню судового рішення про
стягнення заборгованості, оскільки
позбавляє його можливості
працевлаштуватись за кордоном та
заробити кошти для сплати боргу.

ОСОБА_2 просив ухвалу суду скасувати та
постановити нову про відмову в
задоволенні подання державного
виконавця.

Апелянт ОСОБА_2 та представник відділу
ДВС Косівського районного управління
юстиції в судове засідання не
з»явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

Представник стягувача ПАТ КБ
«ПриватБанк» Рокетська С.В. заперечила
доводи апеляційної скарги.

Вислухавши доповідача, прояснення
представника ПАТ КБ «ПриватБанк»,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

В силу ст.13 Загальної декларації прав
людини кожна людина має право вільно
пересуватися й обирати собі місце
проживання в межах любої держави. Кожна
людина має право залишати будь-яку
країну, включаючи свою власну, і
повертатися у свою країну.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в"їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Також п. 2 ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» передбачено,
як підставу для тимчасового обмеження
у праві виїзду за кордон наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Звертаючись до суду з поданням,
державний виконавець посилався на те,
що на виконанні у ВДВС перебуває
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 34029,28
грн. заборгованості за кредитним
договором від 26.03.2008 року, який в
добровільному порядку ним не погашено.

Так, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Із матеріалів справи вбачається що на
виконанні у ВДВС Косівського районного
управління юстиції перебуває
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2
на користь ПАТ

КБ «ПриватБанк» заборгованості за
кредитним договором від 26.03.2008 року в
сумі 34029,28 грн., згідно рішення
Косівського районного суду від 12.12.2011
року по справі №2-1261/11, (а.с.39-40).

Постановою державного виконавця від
20.04.2012 року за вищевказаним виконавчим
листом відкрито виконавче провадження
(а.с.43).

Судом встановлено, що з часу винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, тобто починаючи з 2012 року
ОСОБА_2 не провів жодних оплат в рахунок
погашення боргу.

Як вбачається з листа ПАТ КБ
«ПриватБанк» від 04.02.2013 року, боржник
ухиляється від виконання взятих на
себе зобов'язань, з моменту ухвалення
рішення суду боржником не сплачено
заборгованість по кредиту,
відмовляється іти на переговори із
кредитором, від пропозицій проведення
реструктуризації чи іншого шляху
врегулювання цивільно-правових
відносин відмовляється, майно на яке
може бути звернено стягнення переховує
(а.с.52).

Апелянт ОСОБА_2, заперечуючи факт
ухилення від сплати заборгованості за
рішенням суду не представив суду
жодних доказів щодо часткового
виконання рішення суду та не подав
доказів щодо виїзду за межі України з
метою заробітку коштів для можливості
погашення боргу.

За наведених обставин колегія суддів
вважає, що ОСОБА_2 дійсно ухиляється від
виконання судового рішення, а тому суд
першої інстанції обґрунтовано
задовольнив подання державного
виконавця про тимчасове обмеження його
у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Косівського районного суду від
27 березня 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча:
Пнівчук О.В.

Судді:
Горблянський Я.Д.

Соколовський В.М.