АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 2218/8889/2012
Провадження № 22-ц/792/2018/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Корніюк А.П.,

суддів: Талалай О.І., П»єнти І.В.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

апелянта ОСОБА_1, його представника
ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 27 серпня
2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
поділ майна подружжя.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2011 року ОСОБА_1
звернувся із вказаним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з
04.05.2002 року по 17.07.2007 року перебував із
відповідачкою у зареєстрованому шлюбі,
під час якого вони придбали будинок
АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,12
га в садівничому товаристві „Керамік"
за тією ж адресою. Позивач зазначав, що
відповідачка має на меті без його
відома відчужити вказані об'єкти
нерухомості, таким чином позбавивши
його права на частку у спільному майні
подружжя. Такя як домовленостей про
порядок поділу майна в добровільному
порядку сторони не дійшли, а тому
позивач просив суд визнати за ним право
власності на ? частину будинку АДРЕСА_1
та виділити йому в натурі по ? частині
вказаного майна.

Ухвалою Хмельницького
міськрайонного суду від 27 серпня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
виділення в натурі ? частини земельної
ділянки по АДРЕСА_1 залишено без
розгляду.

Заочним рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 27 серпня 2014
року позов задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на ?
частину земельної ділянки площею 0,12 га,
що розташована у м. Хмельницькому,
садівниче товариство „Керамік",
наданої для ведення садівництва - землі
сільськогосподарського призначення,
як на спільне майно подружжя, що набуте
за договором купівлі-продажу земельної
ділянки від 24.06.2003 року, укладеним між
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено. Вирішено
питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вважає
рішення незаконним, просить його
змінити, визнавши за ним право
власності на ? частину будинку АДРЕСА_1.
Апелянт вказує, що будівництво будинку
проводилось під час перебування в
шлюбі за його особисті кошти, а у
відповідачки відсутні будь-які
документи, що стосуються будівництва.
Крім того, судом безпідставно не взято
до уваги копії чеків та накладних, що
підтверджують проведення апелянтом
оздоблювальних робіт та утеплення
будинку.

В засіданні апеляційного суду
апелянт та його представник апеляційну
скаргу підтримали.

Представник відповідачки
апеляційну скрагу не визнав і просить
її відхилити.

ОСОБА_3 до суду не з'явилася, про
день, час і місце розгляду справи
належним чином повідомлена, про
причини неявки суд не повідомила.

Встановлено, що апелянтом
оскаржується рішення в частині відмови
у задоволенні позовних вимог щодо
визнання за ним право власності на ?
частину будинку та виділення в натурі ?
частини вказаного майна. В решті
рішення сторонами не оскаржується.

Апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції правильно
встановив і виходив з того, що під час
перебування позивача і відповідачки у
шлюбі з 04.05.2002 року по 17.07.2007 року ними
24.06.2003 року було придбано земельну
ділянку площею 0,12га. для ведення
садівництва, що складається із двох
частин площею по 0,06га кожна, яка
розташована в садівничому товаристві
«Керамік» м. Хмельницького. І так як
вказана земельна ділянка є спільним
майном подружжя, тому суд за позивачем
визнав право власності на ? частину
цієї земельної ділянки. Разом з тим, з
підстав відсутності доказів щодо
придбання в період шлюбу сторін
житлового АДРЕСА_1 та доведеності
обставин будівництва спірного будинку
у 2010 році і права приватної власності
ОСОБА_3, суд першої інстанції відмовив у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо
визнання за ним права власності на ?
частину вказаного будинку, як
спільного майна подружжя та щодо
виділення ? частини спірного будинку в
натурі.

Дійшовши такого висновку, суд
обґрунтовано посилався на відповідні
норми матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

У разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленість між ними або
шлюбним договором (ст. 70 СК України).

Згідно ч. 1 і ч. 3 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Висновки суду узгоджуються з
матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом не взято до уваги зауваження
позивача про те, що у ОСОБА_3 відсутні
будь-які документи на будівництво
спірного житлового будинку, оскільки
вона його не здійснювала; про те, що
проект будівництва у ПП ОСОБА_8 не
замовлявся, не підтверджені належними
доказами, спростовуються зібраними по
справі та дослідженими судом доказами.
Так, відповідно до сертифікату
готовності № ХМ000608 від 02.07.2010 року
інспекція ДАБК у Хмельницькій області
засвідчила відповідність закінченого
будівництвом садового будинку (нове
будівництво) по АДРЕСА_1 і замовником
об»єкта будівництва є ОСОБА_3, а
генпідрядником - ФОП ОСОБА_8 (а.с.162).
Згідно свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 22.07.2010 року ОСОБА_3
належить на праві приватної власності
садовий будинок АДРЕСА_1. (а.с.164).

Посилання апелянта на те, що
будівництво спірного будинку велося за
кошти позивача під час перебування
сторін у зареєстрованому шлюбі (з 2003 по
2007 рік) є недоведеними. Адже, як
вбачається із акту готовності об»єкту
до експлуатації № ХМ000608 від 02.07.2010 року
будівельно - монтажні роботи при
будівництві садового будинку АДРЕСА_1
виконані у період з вересня 2008 року по
квітень 2010 року (а.с.163-164).

Порушень процесуального закону,
які б були підставою для скасування
рішення, судом першої інстанції не
допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і підстав в межах доводів
апеляційної скарги для його скасування
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 27 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
А.П. Корніюк

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції -
Демінська А.А. Справа:
№22ц/792/2018/14

Доповідач - Корніюк А.П.
Категорія: 48