АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 761/1546/13
інстанції -Гайдук С.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8383/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
Антоненко Н.О.,

суддів
Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.
при секретарі
Слащуку А.С.

за участю представника
позивача ОСОБА_2,

представника
відповідача ОСОБА_3,

представника
відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційними
скаргами Заступника прокурора м. Києва
на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 29 квітня 2014 року у
справі за позовом Першого заступника
прокурора Шевченківського району м.
Києва до Київської міської ради,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання
недійсним рішення, визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, визнання недійсним
договору купівлі-продажу, визнання
недійсним договору дарування,
відновлення становища, що існувало до
порушення.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 29 квітня 2014 року у
задоволенні позову Першого заступника
прокурора Шевченківського району м.
Києва до Київської міської ради,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання
недійсним рішення, визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, визнання недійсним
договору купівлі-продажу, визнання
недійсним договору дарування,
відновлення становища, що існувало до
порушення, відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що
п. 2 рішення Київської міської ради VII
сесії XXIV скликання від 24.06.2004 № 326-2/1536
«Про передачу громадянам у приватну
власність земельних ділянок для
будівництва, експлуатації та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд»
затверджено проект відведення
земельної ділянки та передано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,10 га ОСОБА_5 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
АДРЕСА_1

На підставі вказаного рішення від
24.06.2004 № 326-2/1536 Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) виготовлено Державний
акт (серії КВ № 127092) на право власності
на землю на земельну ділянку площею 0,10
га АДРЕСА_1, який видано ОСОБА_5

Крім цього, постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14.11.2013 по справі № 2а-16918/12/2670, було
встановлено, що Київська міська рада,
приймаючи рішення № 326-2/1536 від 24 червня
2004 року «Про передачу громадянам у
приватну власність земельних ділянок
для будівництва, експлуатації та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд»,
діяла у порядку та у межах,
передбачених Законом України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
Земельним кодексом України, рішенням IX
сесії ХХІП скликання Київської міської
ради № 313/1747 від 14 березня 2002 року «Про
затвердження Порядку набуття права на
землю юридичними особами та
громадянами в м. Києві», отже
відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України дана
обставина доказуванню не підлягає.

Відповідно до оскаржуваного рішення №
326-2/1536 від 24 червня 2004 року «Про
передачу громадянам у приватну
власність земельних ділянок для
будівництва, експлуатації та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд»
(пункт 2) відповідачці ОСОБА_5 у приватну
власність передано земельну ділянку за
рахунок земель міської забудови.

Також, судом встановлено, що 31.10.05 між
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір
купівлі - продажу земельної ділянки
площею 0,10 га АДРЕСА_1

На виконання договору - купівлі продажу
від 31.10.05 № 3918 (ВСЕ №468374), Головним
управлінням земельних ресурсів ВО
Київської міської ради ОСОБА_6 23.11.05
видано Державний акт на право
власності на землю серії КВ № 138839
зареєстрований в книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю за № 01-7-00841 на
ділянку площею 0,10 га АДРЕСА_1

В подальшому 17.12.08 між ОСОБА_6 та ОСОБА_7
укладено договір дарування земельної
ділянки площею 0,10 га АДРЕСА_1

Виходячи з того, що обставини, на які
посилається позивач як на підстави для
задоволення позову, не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні,
суд першої інстанції дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову.

В апеляційній скарзі заступник
прокурора м. Києва просить скасувати
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 12.05.2014 та ухвалити
нове, яким позовні вимоги Першого
заступника прокурора Шевченківського
району м. Києва задовольнити у повному
обсязі. Посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача просила
апеляційну скаргу задовольнити з
наведених у ній доводів. Представники
відповідачів просили відхилити
апеляційну скаргу та залишити рішення
суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених у суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення - залишенню без
змін з огляду на таке.

Як вбачається зі змісту поданої
позовної заяви, предметом спору у даній
справі є визнання незаконним та
скасування рішення органу місцевого
самоврядування щодо передачі
земельних ділянок для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
громадянам та територіальній громаді.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Київської міської ради VII
сесії XXIV скликання від 23.06.2004 № 326-2/1536
«Про передачу громадянам у приватну
власність земельних ділянок для
будівництва, експлуатації та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд»
затверджено проект відведення
земельної ділянки та передано у
приватну власність земельну ділянку
пл. 0,10 га ОСОБА_5 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
АДРЕСА_1

Відповідно до п. 12 Перехідних положень
ЗК України повноваження щодо
розпорядження землями в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні міські ради.

Відповідно до ст. 123 ЗК України (чинної
на момент ухвалення рішенням Київської
міської ради VII сесії XXIV скликання від
23.06.2004 № 326-2/1536) надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування здійснюється
на підставі рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування, які в порядку ч. 1 ст. 33
Закону України «Про місцеве
самоврядування» готують висновки щодо
надання в установленому законом
порядку земельних ділянок;
організовують і здійснюють
землеустрій; погоджують проекти
землеустрою здійснюють контроль за
впровадженням заходів, передбачених
документацією із землеустрою.

Виходячи з наведеного, правильного
висновку дійшов суд першої інстанції,
що рішення Київської міської ради VII
сесії XXIV скликання від 23.06.2004 № 326-2/1536 по
затвердженню проекту відведення
земельної ділянки та передачі у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,10 га ОСОБА_5 та подальші дії
щодо оформлення належної документації
на земельну ділянку вчинялися
відповідачами у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що
спірна Київська міська рада відчужила
ОСОБА_5 земельну ділянку, яка віднесена
до земель рекреаційного призначення,
не заслуговують на увагу, оскільки з
рішенням Київської міської ради VII
сесії XXIV скликання від 23.06.2004 № 326-2/1536
вбачається, що надана ОСОБА_5 у приватну
власність земельна ділянка передана за
рахунок земель міської забудови у
відповідності до повноважень, які
делеговані Київській міській раді
згідно чинного на той момент
законодавства. Вказана обставина не
спростована у передбаченому ст.ст. 10, 60
ЦПК України порядку.

Крім того, не заслуговують на увагу
доводи апеляційної скарги про
недійсності договору купівлі продажу
спірної земельної ділянки від 31.10.2005 та
договору її дарування від 17.12.2008 з
огляду на таке.

Відповідно до ст. 216 ЦК України кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання недійсного правочину.
Реституція як спосіб захисту
цивільного права застосовується лише
вразі наявності між сторонами
укладеного договору, який є нікчемним
чи який визнано недійсним. У зв'язку з
цим вимога про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, за правилами реституції
може бути пред'явлена тільки стороні
недійсного правочину. Таким чином
права особи, яка вважає себе власником
майна, не підлягають захистові шляхом
задоволення позову до добросовісного
набувача з використанням правового
механізму, передбаченого ст.ст. 2156, 216 ЦК
України. Такий захист можливий лише у
випадку, коли для цього існують
підстави, передбачені ст. 388 ЦК України,
які дають право витребувати майно в
добросовісного набувача.

З огляду на таке, оскільки підстав для
визнання недійсними договору
купівлі-продажу спірної земельної
ділянки від 31.10.2005 та договору
дарування земельної ділянки від 17.12.2008
не встановлено, обґрунтованого
висновку дійшов суд першої інстанції
про відмову у задоволенні позову в цій
частині.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду, викладених в
оскаржуваному рішенні, не спростовують
і на їх правильністьне впливають,
оскільки спростовуються наявними у
матеріалах справи доказами.

За таких обставин висновок суду,
викладений в оскаржуваному рішенні,
ґрунтується на вимогах закону і
підтверджується матеріалами справи
доказами.Передбачених ст. 309 ЦПК
України підстав для скасування рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 29 квітня 2014 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 308, 309 313 - 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Заступника
прокурора м. Києва відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 29 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді
А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна