Справа № 539/1367/14-ц
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Гудкова
С. В.

при секретарі - Яценко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Лубни
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Друга
Лубенська державна нотаріальна
контора, Комунальне підприємство
"Лубенське МБТІ", Реєстраційна служба
Лубенського міськрайонного управління
юстиції про визнання права власності
на обов'язкову долю у спадковому
нерухомому майні та зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права
на спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2
про визнання права власності на 1/6
частину спадкового майна:
домоволодіння, яке складається з
житлового будинку літ. А-1, загальною
площею 65,9 кв.м, житловою площею 49,9 кв.м,
сарай-гараж літ. Б, погребу під Б, саж. В,
вбиральні Г, огорожі № 1-2, зливної ями №
3, колодязю № 4, що розташоване в АДРЕСА_1
(надалі - домоволодіння).

У позові вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла мати позивачки, ОСОБА_5, після
смерті якої залишилася спадщина у виді
домоволодіння, яке їй належало на праві
власності. Спадкоємцем за заповітом є
брат позивачки - ОСОБА_2, але позивачка є
інвалідом 3 групи, а тому відповідно до
ст. 1241 ЦК України, має право на
обов'язкову частку, а саме право на 1/6
цього домоволодіння.

Позивачка прохає визнати за нею право
власності на 1/6 частину, як обов"язкову
долю у спадковому нерухомому майні
після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року матері
ОСОБА_5

В свою чергу, ОСОБА_2 звернувся із
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
усунення відповідачки від права на
спадкування за законом.

Зустрічний позов мотивований тим, що
останні два місці свого життя його
мати, спадкодавець, тяжко хворіла,
перебувала в безпорадному стані на
стаціонарному лікуванні, проте, ОСОБА_1
ухилялася від надання їй
психологічної, фізичної допомоги та
моральної підтримки. Вказані обставини
на думку позивача є підставою
відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України для
усунення її від права на спадкування.

В судовому засіданні позивачка свої
позовні вимоги підтримала, прохала їх
задовольнити, зустрічний позов не
визнала .

Відповідач первісний позов не визнав,
прохав в його задоволенні відмовити,
свій зустрічний позов підтримав.

Представник третьої особи ОСОБА_3 -
адвокат ОСОБА_6 первісний позов
підтримав, прохав в зустрічному позові
відмовити.

Представники третіх осіб - Друга
Лубенська держнотконтора, КП
"Лубенське МБТІ" в судове засідання не
з"явились, надіслали до суду заяви з
проханням проводити розгляд справи без
їх участі, при вирішенні спору
покладаються на розсуд суду.

Представник третьої особа -
Реєстраційна служба Лубенського МУЮ в
судові засідання не з"являвся без
поважних причин, про час, місце
розгляду справи був повідомлений
завчасно, належним чином, про що в
матеріалах справи маються відповідні
поштові повідомлення .

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши обставини, докази справи
суд вважає, що первісний позов підлягає
задоволенню, а зустрічний позов не
підлягає задоволенню, враховуючи
наступне.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла ОСОБА_5, що підтверджується
відповідним свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 (а.с.9) . Після її смерті
відкрилась спадщина у вигляді
домоволодіння, розташованого за
адресою АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_5 04.09.2013 року склала
заповіт (а.с.53) , за яким усе своє майно,
де б воно не знаходилось і з чого б воно
не складалося заповіла своєму сину -
ОСОБА_2

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України,
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок смерті.

За ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні,
неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

До непрацездатних осіб відносяться: а)
особи, які досягли віку - жінки - 55 років,
чоловіки - 60 років, тобто віку, який дає
їм підставу для одержання пенсії за
віком, незалежно від того, чи
продовжують вони працювати; б) інваліди
I, II та III груп.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у
спадщині кожного із спадкоємців за
законом є рівними.

Судом встановлено, що іншими
спадкоємцями ОСОБА_5 за законом є її
мати ОСОБА_3, яка є пенсіонеркою, а також
дочка - ОСОБА_1, яка є інвалідом 3 групи
(а.с.5).

Рішенням Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 19.05.2014
року (а.с.45) визнано за ОСОБА_3 право
власності в порядку спадкування після
смерті дочки ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на обов'язкову частку
спадкового майна в розмірі 1/6 частини
домоволодіння.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_1 має право
обов'язкову частку у спадковому майні в
розмірі 1/6 частини та як в разі
відсутності заповіту, усе належне
ОСОБА_5 майно успадкувала б: ОСОБА_3, як
мати, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як діти
спадкодавця, і мали б по 1/3 частині
кожен.

Таким чином, первісний позов підлягає
задоволенню.

Разом із тим, суд не знаходить підстав
для задоволення зустрічного позову,
враховуючи наступне .

Згідно з роз'ясненнями Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладеними ним в листі від
16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13, відповідно до ч. 5 ст.
1224 ЦК за рішенням суду особа може бути
усунена від права на спадкування за
законом, якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані. Вимога про
усунення від права на спадкування за
законом особи може бути пред'явлена
лише після смерті спадкодавця.

Виходячи зі змісту зазначеної норми,
суд при вирішенні такої справи згідно з
вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити
як факт ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги, так і факт
перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

При розгляді справ цієї категорії суди
нерідко постановляють рішення про
усунення від спадкування спадкоємця,
коли у справі немає жодного доказу про
умисне ухилення спадкоємця від надання
допомоги спадкодавцю, крім того факту,
що сторони не спілкувалися протягом
тривалого часу, ігноруючи при цьому
статті 10, 60 ЦПК, відповідно до яких
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Для постановлення рішення про усунення
від спадкування у справі повинні бути
надані належні та допустимі докази, які
б свідчили про те, що спадкодавець
потребував допомоги відповідача,
останній мав можливість її надати,
проте ухилявся від обов'язку щодо її
надання.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який її потребував,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю.
Тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню
судом питання, чи потребував
спадкодавець допомоги від спадкоємця
за умови отримання її від інших осіб, чи
мав спадкоємець матеріальну та фізичну
змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у
справах про усунення від права на
спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має
значення сукупність обставин: ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги при можливості її надання,
перебування спадкодавця в
безпорадному стані, потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Лише при одночасному настанні
наведених обставин і доведеності
зазначених фактів в їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
спадкування.

Обґрунтуванням зустрічного позову є
те, що останні два місця мати сторін
перебувала в безпорадному стані через
хворобу та потребувала допомоги. Проте,
відповідачка матір не відвідувала, не
дзвонила, не передавала гостинця,
станом здоров'я не цікавилася. Позивач
вказує на випадок, коли, прийшовши до
лікарні, відповідачка відмовилася
заходити до палати матері та попрохала
передати їй тапочки через санітарку.
Пояснює таку поведінку відповідачки
неприязними стосунками між ними.

Разом із тим, судом встановлено, що в
цей час допомогу матері надавав сам
позивач, що підтверджується його
поясненнями та показами свідків.

Відтак, суд вважає не доведеним факт,
який має вирішальне значення для
справи, а саме: потреба спадкодавця в
допомозі саме відповідачки, оскільки
як вказує сам позивач, за його
допомогою мати була забезпечена всім
необхідним.

Крім цього, з медичних довідок (а.с.64-99)
вбачається, що позивачка ОСОБА_1 має
хворобливий стан здоров"я та протягом
2009-2014 років проходила як амбулаторне
так і стаціонарне лікування в різних
лікувальних установах. Зокрема, з
виписки стаціонарного хворого № 31/467
(а.с.78) вбачається, що ОСОБА_1 з 20.08.2013
року по 28.08.2013 року проходила
стаціонарне лікування в Лубенській
ЦМЛ, саме тоді, коли спадкодавець
перебувала на лікуванні в
реанімаційному відділенні.

Норма ч. 5 ст. 1224 ЦК України не дає змогу
усунути від права на спадкування особу
через неприязні стосунки між нею та
спадкодавцем.

Відтак, в задоволенні зустрічного
позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 218 ЦПК
України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на обов'язкову долю у
спадковому нерухомому майні -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування після смерті
матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року, на обов'язкову частку спадкового
майна в розмірі 1/6 частини
домоволодіння, що складається з
житлового будинку «А-1», сарай-гаражу
«Б», погребу під «Б», саж «В», вбиральні
«Г», огорожі № 1-2, зливної ями № 3,
колодязю № 4, розташованого в АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243
грн 60 коп. судового збору.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права
на спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Полтавської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду
Гудков С. В.