Справа №173/2035/14-ц
Провадження №2/173/1194/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області у
складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання
Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в
приміщенні суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В
обґрунтування позовних вимог зазначає,
що 28 квітня 2001 року між нею та ОСОБА_2
було зареєстровано шлюб. Мають двох
спільних дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З квітня 2014 року з
відповідачем припинено шлюбні
відносини, а з серпня 2014 року стали
мешкати окремо. Подальше проживання у
шлюбі вважає недоцільним та
неможливим, що шкодить її інтересам та
інтересам дітей. З боку чоловіка на її
адресу постійно надходять погрози та з
цього приводу позивач зверталася до
правоохоронних органів. Спір про поділ
майна та місце проживання дітей будуть
вирішувати пізніше. У зв'язку з чим
позивач просила суд розірвати шлюб,
укладений між нею та відповідачем.

У судовому засіданні позивач
підтримала позов та просила суд
задовольнити позовні вимоги,
підтвердила обставини, викладені в
позовній заяві. Наполягала на тому, що
примирення з відповідачем неможливе.
Зараз старший син проживає разом з нею,
а молодший - з батьком. Будуть
намагатися вирішити це питання мирним
шляхом. Так само як і про поділ майна.
Після розірвання шлюбу бажала би
відновити прізвище «ОСОБА_1».

Відповідач, позов визнав, проти
задоволення позовних вимог не
заперечував. Підтвердив, що не проживає
разом з позивачем з серпня 2014 року,
спільне господарство не ведуть. Проти
розірвання шлюбу не заперечував.
Вважав збереження шлюбу не можливим. З
дружиною не можуть знайти порозуміння.
Просив суд не надавати час на
примирення. Хотів би, щоб діти
залишились з ним. Будуть намагатися
вирішити з позивачем питання про місце
проживання дітей та про поділ майна.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
відповідача, дослідивши матеріали
справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

28 квітня 2001 року виконкомом
Верхівцевської міської ради
Верхньодніпровського районну
Дніпропетровської області було
зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_5, про що в Книзі реєстрації актів
про одруження зроблено відповідний
актовий запис за № 23 та видано
свідоцтво про одруження НОМЕР_1 (а.с. 4).

Подружжя має двох спільних дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвами про народження (а.с 5-6).

Судом встановлено, що сторони не
проживають разом, стосунки не
підтримують, не ведуть спільне
господарство. Причинами припинення
шлюбних відносин є взаємне
непорозуміння та взаємне небажання
зберегти шлюб.

Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу
України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Фактичні взаємини подружжя свідчать,
що між сторонами остаточно припинено
шлюбні відносини і їх неможливо
відновити, отже збереження шлюбу
неможливе та суперечило б інтересам
подружжя.

Отже, вимоги позивач про
розірвання шлюбу, укладеного між нею та
відповідачем є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Питання про місце проживання дітей та
поділ майна сторони мають намір
вирішити за домовленістю.

Оскільки від позивача надійшла заява
про відновлення їй дошлюбного прізвища
суд, керуючись ст. 113 Сімейного кодексу
України, вважає за необхідне ОСОБА_1
відновити дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Також на виконання вимог ст. 115
Сімейного кодексу України, суд вважає
за необхідне надіслати копію рішення
суду після набрання ним законної сили
органу державної реєстрації актів
цивільного стану для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Вирішуючи при ухваленні рішення
питання про розподіл судових витрат
між сторонами, суд бере до уваги, що при
зверненні до суду позивачем сплачено
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1),
який підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 112, 113, 115 Сімейного
кодексу України, ст. ст. 88, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 28 квітня 2001 року
виконкомом Верхівцевської міської
ради Верхньодніпровського районну
Дніпропетровської області (актовий
запис № 23) - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1
відновити дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені нею судові витрати в сумі 243
грн. 60 коп.

Після набрання рішенням законної сили
його копію направити відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Верхньодніпровського районного
управління юстиції у
Дніпропетровській області для
внесення відомостей до Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян та проставлення відмітки в
актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана до
апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Верхньодніпровський суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
О.Ю.Шевченко