Справа № 2-2121/12
Провадження № 2/712/42/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2014 року Соснівський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді - Дерунець
О.А.

при секретарі - Сагун Я.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Соснівського
районного суду м.Черкаси цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
ОСОБА_2, товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» про визнання договору поруки
припиненим,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк», ОСОБА_2 про визнання
договору поруки припиненим,
посилаючись на те, що 18 липня 2008 року
між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником
якого є ПАТ«ОТП Банк», та ОСОБА_2, був
укладений кредитний договір №
СМ-SMEF00/073/2008, відповідно до п. 2 частини 1
якого банк зобов'язувався надати
кредит на споживчі цілі в сумі 210 000
доларів США на строк до 17 липня 2023 року.
В день укладання вказаного кредитного
договору між нею та банком було
укладено договір поруки № SR-SMEF00/073/2008,
за яким вона поручилася за виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором № СМ-SMEF00/073/2008 від 18 липня 2008
р. та договором про надання кредитної
лінії № CrL-SMEF00/074/2008 від 17 липня 2008 р. Як
вона дізналася пізніше договір про
надання кредитної лінії № CrL-SMEF00/074/2008
від 17 липня 2008 р. між банком та
позичальником так і не був укладений, і
таким чином в частині поруки за
договором про надання кредитної лінії
№ CrL-SMEF00/074/2008 від 17 липня 2008 р. договір
поруки є недійсним, та не створює
правових наслідків в частині
зобов'язання її відповідати за
зобов'язаннями позичальника за та
договором про надання кредитної лінії
№ CrL-SMEF00/074/2008 від 17 липня 2008 р. як
поручитель.

26 червня 2009 року між ПАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_2 було укладено додатковий
договір № 7 до кредитного договору №
СМ-SMEF00/073/2008 від 18 липня 2008 р.

Відповідно до 2.1.6. додаткового договору
№ 7. у випадку порушення позичальником
будь-яких своїх зобов'язань,
встановлених п. 2.1.4., 2.1.5., 3.6. цього
додаткового договору, фіксована
процентна ставка чи фіксований
відсоток (в залежності від виду
процентної ставки, що застосовується
за кредитним договором (плаваюча чи
фіксована процентна ставка))
підвищується на 2 % річних в порядку
передбаченому цим додатковим
договором.

Як зазначила позивачка у своїй
позовній заяві, вищевказані
зобов'язання позичальника та санкція у
вигляді підвищення відсоткової ставки
за їх невиконання не були передбачені
кредитним договором № СМ-SMEF00/073/2008 від 18
липня 2008 р., а отже, на її думку, з
моменту укладання додаткового
договору № 7 обсяг зобов'язань
позичальника, і відповідно поручителя
збільшився. На таке збільшення обсягу
відповідальності позивачка, як
поручитель згоди не надавала, договір
поруки не містить умов щодо можливого
збільшення обсягу відповідальності
поручителя без її згоди.

Посилаючись на частину 1 статті 559 ЦПК
України, позивачка просить визнати
договір поруки № SR-SMEF00/073/2008 від 18 липня
2008 р. припиненим.

В ході розгляду справи позивачка
збільшила підстави для задоволення
позову та за її клопотанням було
залучено в якості співвідповідача
товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна».

В заяві про збільшення підстав для
задоволення позовних вимог позивачка
зазначила, що 18 липня 2008 року між ЗАТ
«ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено
договір іпотеки, за яким останній в
забезпечення виконання своїх
зобов'язань за кредитними договорами №
СМ-SMEF00/073/2008 та № CrL-SMEF00/074/2008 від 18 липня
2008 року передав банку в іпотеку
нерухоме майно - приміщення магазину по
АДРЕСА_1.

16 травня 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг
Україна», яке є правонаступником ПАТ
«ОТП Банк» за вищевказаними кредитними
договорами, за договором
купівлі-продажу від свого імені
вищевказаний предмет іпотеки продав, і
відповідно до ст. 36 Закону України «Про
іпотеку» будь-які наступні вимоги
іпотеко держателя щодо виконання
боржником своїх зобов'язань є
недійсними, відповідно до зобов'язання
по поверненню кредитів та порука за
вказаним зобов'язанням є припиненою.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_3 позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
суд їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним
чином повідомленим про час та місце
судового розгляду справи в судове
засідання не з'явився, до суду скерував
клопотання про розгляд справи без його
участі.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» Григор’єв В.В. в судовому
засіданні проти позову заперечував,
вказавши, що договір поруки сторонами
не розірваний та є чинним. Просив суд
відмовити позивачці у задоволені
позову.

Представник ПАТ «ОТП Банк» в судове
засідання не з'явився про час та місце
судового засідання були повідомлені
належним чином, причини неявки суду не
відомі, з заявами до суду не звертались.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
в результаті повного, всебічного та
об'єктивного їх дослідження, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, 18
липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк», та ОСОБА_2, був укладений
кредитний договір № СМ-SMEF00/073/2008,
відповідно до п. 2 частини 1 якого банк
зобов'язувався надати кредит ОСОБА_2
на споживчі цілі в сумі 210 000 доларів США
на строк до 17 липня 2023 року.

В день укладання вказаного кредитного
договору між ОСОБА_1 та банком було
укладено договір поруки № SR-SMEF00/073/2008,
за яким ОСОБА_1, згідно договору,
поручилася за виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором №
СМ-SMEF00/073/2008 від 18 липня 2008 р. та
договором про надання кредитної лінії
№ CrL-SMEF00/074/2008 від 17 липня 2008 р.

Посилання позивачки на те, що вона
поручилася за виконання позичальником
своїх зобов'язань за неукладеним
договором про надання кредитної лінії
№ CrL-SMEF00/074/2008 від 17 липня 2008 р., суд до
уваги не приймає, оскільки позивачкою
не надано доказів намірів банку та
позичальника укласти договір про
надання кредитної лінії № CrL-SMEF00/074/2008
саме 17 липня 2008 року, умови якого б
відрізнялися від договору про надання
кредитної лінії № СМ-SMEF00/073/2008 від 18
липня 2008 року . В результаті
дослідження кредитних документів, суд
прийшов до висновку, що при укладанні
договору поруки № SR-SMEF00/073/2008 від 18
липня 2008 року сторонами було допущено
описку в даті укладання договору про
надання кредитної лінії № CrL-SMEF00/074/2008
від 18 липня 2008 р. помилково зазначивши
при цьому дату укладання договору як 17
липня 2008 року. Вказана описка не
впливає на волевиявлення сторін та є
неістотною.

26 червня 2009 року між ПАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_2 було укладено додатковий
договір № 7 до кредитного договору №
СМ-SMEF00/073/2008 від 18 липня 2008 р.

Вказаним договором № 7 було внесено
зміни до кредитного договору №
СМ-SMEF00/073/2008 від 18 липня 2008р., які
збільшують обсяг зобов'язань та
відповідальності позичальника за
кредитним договором, які полягають у
наступному.

Відповідно до п. 2.1.4. додаткового
договору № 7, позичальник зобов'язаний
протягом всього строку дії кредитного
договору надавати в банк щорічно, але
не пізніше 20 календарних днів до
закінчення чергового річного періоду
дії кредитного договору, наступні
документи: заповнену та підписану
позичальником анкету - заяву щорічної
оцінки фінансового стану позичальника,
за формою, встановленою банком;
довідку з місця роботи позичальника,
засвідчену у бухгалтерії не раніше ніж
за 2 тижні до дня її надання в банк, що
підтверджує поточну посаду
позичальника та нараховану заробітну
плату за останні 6 календарних місяців;
документи, що підтверджують інші
доходи позичальника та/або
дружини/чоловіка позичальника ( за
наявності доходу не за основним місцем
роботи) у т. ч. декларація про доходи на
останню звітну дату; звіти про прибутки
підприємця - фізичної особи за 4 останні
квартали ( для фізичних осіб -
підприємців); інші документи, які
будуть необхідні банку для проведення
щорічної оцінки фінансового стану
позичальника.

Зазначені у п. 2.1.4 додаткового договору
документи повинні бути належним чином
оформлені і надаватися у формі, що
влаштовує банк.

Відповідно до п. 2.1.5. додаткового
договору № 7, у разі виникнення
прострочених боргових зобов'язань
позичальник зобов'язаний надати в банк
документи, зазначені у п. 2.1.4. цього
додаткового договору, протягом 1 місяця
з дати виникнення простроченого
зобов'язання.

Відповідно до п. 3.6. додаткового
договору № 7, у випадку надання банком
письмової згоди на укладання
позичальником договору страхування з
умовою розстрочки сплати повної суми
страхового платежу, позичальник
зобов'язаний не пізніше 3 банківських
днів до дати сплати чергової частини
страхового платежу, що визначені
умовами договору страхування, надати
банку оригінал платіжного документа,
що підтверджує сплату страхового
платежу на наступний період дії
договору страхування чи оригінал
договору страхування укладених на
умовах , що задовольняють банк та за
погодженою банком страховою компанією
Перелік погоджених ( акредитованих)
банком страхових компаній
розміщується на сайті банку.

Відповідно до 2.1.6. додаткового договору
№ 7. у випадку порушення позичальником
будь-яких своїх зобов'язань,
встановлених п. 2.1.4., 2.1.5., 3.6. цього
додаткового договору, фіксована
процентна ставка чи фіксований
відсоток ( в залежності від виду
процентної ставки, що застосовується
за кредитним договором ( плаваюча чи
фіксована процентна ставка))
підвищується на 2 % річних в порядку
передбаченому цим додатковим
договором.

Вищевказані зобов'язання позичальника
та санкція у вигляді підвищення
відсоткової ставки за їх невиконання
не були передбачені кредитним
договором № СМ-SMEF00/073/2008 від 18 липня 2008
р..

Аналізуючи укладений додатковий
договір № 7 до кредитного договору №
СМ-SMEF00/073/2008 від 18 липня 2008 р. суд
приходить до висновку, що банк значно
збільшив обсяг зобов'язань як
позичальника так в свою чергу і
поручителя. Однак, доказів погодження з
поручителем ОСОБА_1 про збільшення
відповідальності за кредитним
договором відповідачі не надали.

Встановлено, що Договір поруки не
містить умов щодо згоди поручителя на
внесення до кредитного договору умов,
які призводять, або можуть призвести до
збільшення відповідальності
позичальника, а отже і поручителя.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України
вбачається, що суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

За змістом норм ст. ст. 559, 598 ЦК України
припинення зобов'язання поруки означає
такий стан сторін правовідношення, при
якому в силу передбачених законом
обставин суб'єктивне право і
кореспондуючий йому обов'язок
перестають існувати.

Уживаний законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК
України термін "порука"
використовується в розумінні
зобов'язального правовідношення
поруки, з припиненням якого втрачає
чинність договір поруки.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК
України припинення поруки у разі зміни
основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності, презюмується. У
цьому випадку звернення до суду з
позовом про визнання договору поруки
припиненим не є необхідним, проте такі
вимоги підлягають розгляду судом у
разі наявності відповідного спору.

Відповідно до пункту 22 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012
року, Відповідно до частини першої
статті 559 ЦК припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а, отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання. Якщо в договорі поруки
такі умови сторонами не узгоджені, а з
обставин справи не вбачається
інформованості поручителя і його згоди
на збільшення розміру його
відповідальності, то відповідно до
положень частини першої статті 559 ЦК
порука припиняється у разі зміни
основного зобов'язання без згоди
поручителя.

Відповідно до Постанови Верховного
суду України від 21 травня 2012 року у
справі № 6-69цс11, до припинення поруки
призводять такі зміни умов основного
зобов'язання без згоди поручителя, які
призвели або можуть призвести до
збільшення обсягу відповідальності
останнього.

Збільшення відповідальності
поручителя внаслідок зміни основного
зобов'язання виникає в разі: підвищення
розміру процентів; відстрочення
виконання, що призводить до збільшення
періоду, за який нараховуються
проценти за користування чужими
грошовими коштами; установлення
(збільшення розміру) неустойки, тощо.

Відповідно до договору іпотеки,
посвідченого приватним нотаріусом
Черкаського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 18 липня 2008 року за
реєстром № 3615, ОСОБА_2 в забезпечення
своїх зобов'язань за кредитним
договором № СМ-SMEF00/073/2008 від 18 липня 2008
р. та договором про надання кредитної
лінії № CrL-SMEF00/074/2008 від 18 липня 2008 р.
передав в іпотеку закритому
акціонерному товариству «ОТП Банк»
нерухоме майно - приміщення магазину,
що знаходиться по АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 6.4.1. іпотечного
договору, в разі порушення
іпотекодавцем умов кредитних
договорів іпотеко держатель має право
від свого імені продати предмет
іпотеки за договором купівлі-продажу.

Відповідно до договору купівлі-продажу
кредитного портфелю від 29 квітня 2010
року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
та ПАТ «ОТП Банк», останнє переуступило
право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним
договором № СМ-SMEF00/073/2008 від 18 липня 2008
р. та договором про надання кредитної
лінії № CrL-SMEF00/074/2008 від 18 липня 2008 р.
товариству з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна».

Відповідно до договору про
відступлення права вимоги між ПАТ «ОТП
Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна»,
посвідченого приватними нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 29 квітня
2010 року за реєстром № 3895, ПАТ «ОТП Банк»
переуступив ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» право вимоги до іпотекодавця
за іпотечним договором - ОСОБА_2 за
договором іпотеки між ОСОБА_2 та ЗАТ
«ОТП Банк», посвідченого приватним
нотаріусом Черкаського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 18 липня 2008
року за реєстром № 3615.

16 травня 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» відповідно до ст. 38 Закону
України «Про іпотеку» за договором
купівлі-продажу між зазначеним
товариством та ОСОБА_7, посвідченим
приватним нотаріусом Черкаського
міського нотаріального округу ОСОБА_5 16
травня 2014 р. за реєстром № 1708, продало
від свого імені вищевказаний предмет
іпотеки - приміщення магазину по
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про
іпотеку», сторони іпотечного договору
можуть вирішити питання про
звернення стягнення на предмет
іпотеки шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору.
Позасудове врегулювання

здійснюється згідно із
застереженням про задоволення вимог
іпотекодержателя, що міститься в
іпотечному договорі, або згідно з
окремим договором між іпотекодавцем
і іпотекодержателем про задоволення
вимог іпотекодержателя, що підлягає
нотаріальному посвідченню, який може
бути укладений одночасно з іпотечним

договором або в будь-який час до
набрання законної сили рішенням суду
про звернення стягнення на предмет
іпотеки. Договір про задоволення
вимог іпотекодержателя, яким також
вважається відповідне застереження в
іпотечному договорі, визначає можливий
спосіб звернення стягнення на предмет
іпотеки відповідно до цього Закону.

Договір про задоволення вимог
іпотекодержателя або відповідне
застереження в іпотечному договорі,
яке прирівнюється до такого договору
за своїми правовими наслідками, може
передбачати: передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання у порядку,
встановленому статтею 37 цього Закону;
право іпотекодержателя від свого
імені продати предмет іпотеки
будь-якій особі на підставі договору
купівлі-продажу у порядку,
встановленому ст.38 цього Закону.

Після завершення позасудового
врегулювання будь-які наступні вимоги
іпотекодержателя щодо виконання
боржником основного зобов'язання є
недійсними.

Згідно п.1. ст. 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Таким чином, враховуючи вище
викладеного суд приходить до висновку,
що договір поруки № SR-SMEF00/073/2008 від 18
липня 2008 року є припиненим, оскільки
укладаючи додатковий договір №7, яким
було внесено зміни до базового
кредитного договору № СМ-SMEF00/073/2008 від 18
липня 2008 року не було згоди поручителя
ОСОБА_1 та враховуючи те, що після
продажу правонаступником ПАТ «ОТП
Банк» - ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
предмету іпотеки від свого імені
зобов'язання позичальника за
вищевказаними кредитними договорами є
припиненим, а тому і порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК
України, ст. 559, 598 ЦК України, ст. ст. 36, 38
Закону України «Про іпотеку», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
ОСОБА_2, товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» про визнання договору поруки
припиненим - задоволити.

Визнати договір поруки № SR-SMEF00/073/2008 від
18 липня 2008 року між закритим
акціонерним товариством «ОТП Банк» та
ОСОБА_1 припиненим.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Головуючий: