НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
№
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2014 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі: головуючого судді
Дубовенко І.Г.,

при секретареві
Литвиновій У.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_2
ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4
ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Новомосковську цивільну
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, третя особа: Новомосковська
районна державна нотаріальна контора
про встановлення факту проживання
чоловiка та жiнки однiєю сiм'єю без
реєстрації шлюбу, зміну черговості
спадкування, визнання права власності
на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_4, з врахуванням уточнених
позовних вимог, просила суд встановити
факт її проживання з ОСОБА_7 однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з 23.02.2001
року до ІНФОРМАЦІЯ_1 - дня його смерті;
визнати недійсними свідоцтва про право
на спадщину за законом на спірне
домоволодіння та земельну ділянку,
посвідчені Новомосковською районною
державною нотаріальною конторою
Дніпропетровської області від 27.11.2012
року; визнати недійсними договори
купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_4
та купівлі-продажу земельної ділянки
АДРЕСА_4 загальною площею 0,0967 га
(кадастровий номер -02-0160003) з
цільовим призначенням: будівництво та
обслуговування житлового будинку,
укладені від 10.12.2012 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4; визнати за нею право власності
на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_4;
визнати за нею право власності на 1/2
частину земельної ділянки АДРЕСА_4
загальною площею 0,0967 га (кадастровий
номер -02-0160003) з цільовим
призначенням: будівництво та
обслуговування житлового будинку;
змінити черговість спадкування після
смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
та надати ОСОБА_6 право на спадкування
разом із спадкоємцями тієї черги, яка
має право на спадкування; визнати за
нею право власності на 1/4 частину
домоволодіння АДРЕСА_4 в порядку
спадкування за законом після ОСОБА_7,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за нею
право власності на 1/4 частину земельної
ділянки АДРЕСА_4 загальною
площею 0,0967 га (кадастровий номер
-02-0160003) з цільовим призначенням:
будівництво та обслуговування
житлового будинку, в порядку
спадкування за законом після ОСОБА_7,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач
підтримала свої позовні вимоги та,
посилаючись на ті ж підстави та
обставини, про які вона зазначала в
своєму позові, просила суд
задовольнити їх в повному обсязі. Також
пояснила суду, що з 23.02.2001 року вона
стала проживати з ОСОБА_7 однією сім'єю
до дня його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спочатку вони проживали в АДРЕСА_2, що
належала ОСОБА_7 Потім у зв'язку з
претензіями колишньої дружини ОСОБА_7
та його доньки щодо цієї квартири,
ОСОБА_7 був вимушений продати цю
квартиру та поділити гроші зі своєю
колишньою дружиною. Натомість відразу
після цього за спільні кошти вони
придбали для їхньої сім'ї нову
квартиру, а саме: квартиру АДРЕСА_1. Під
час їх спільного проживання за спільні
кошти вони в 2004 році придбали земельну
та розпочали будівництво нового
будинку по АДРЕСА_2. Після завершення
будівництва, вони продали квартиру
АДРЕСА_1, щоб повернути грошові кошти,
що були взяті у борг на будівництво
будинку. Після інфаркту її чоловік дуже
погано себе почував, постійно
потребував стороннього догляду. Вона
єдина, хто доглядав його. Тому вона як
особа, що проживала разом зі
спадкодавцем не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини вважає , що має
право право на спадкування разом із
спадкоємцями тієї черги, яка має право
на спадкування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_7
Позивач здійснила його поховання та
продовжувала проживати в їхньому
домоволодінні. Після його смерті
відкрилася спадщина, яка складається з
1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_2 та ?
частина земельної ділянки АДРЕСА_4
загальною площею 0,0967 га (кадастровий
номер -02-0160003). Спадщину фактично
прийняла вона та донька померлого,
ОСОБА_2, адже вони в передбачений
законом строк звернулися до
Новомосковської районної державної
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини після ОСОБА_7 Але
відповідач, ОСОБА_2, її право на ?
частину спірного домоволодіння та ?
частину земельної ділянки не визнає та
вважає, що до спадкового майна належить
все майно в тому числі і те, що було
набуте за час їх спільного проживання
однією сім'єю з її батьком, ОСОБА_7 11.12.2012
року, коли позивач перебувала на
роботі, невстановлені особи, захопили
її володіння, заволоділи всіма речами
та документами, що знаходились в її
будинку, викинули її особисті речі на
вулицю, змінили замки, поставили
охорону та не пускають її до будинку.
Тому весь цей час вона вимушена
проживати на своєму робочому місці - в
приміщенні Департаменту освіти і науки
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації.

Представник позивача також в повному
обсязі підтримав позовні вимоги
позивача та, посилаючись на ті ж
підстави, просив суд задовольнити їх в
повному обсязі. Щодо строку позовної
давності - зазначив, що до вимог
позивача він не можу застосовуватися, а
якщо суд дійде висновку, що він повинен
застосовуватися просив його поновити,
тому як ОСОБА_6 постійно проживала в
спірному будинку в с.Орловщина.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
позивача не визнала, та просила
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі. Пояснила, що вона знає
ОСОБА_6 з весни 2002 року, яка працювала у
її батька - ОСОБА_7 бухгалтером. На той
час в квартирі АДРЕСА_2 мешкала вона її
дочка, батько - ОСОБА_7 та його
співмешканка. ОСОБА_6 у 2003 році
перестала працювати у батька і вона її
не бачила до 2007 року. Після продажу
батьком квартири на АДРЕСА_2, він
придбав квартиру на АДРЕСА_1, грошей їй
ніяких не давав. У 2005 році він продав
квартиру на АДРЕСА_1. Земельну ділянку в
с.Орловщина батько придбав у 2004 році,
побудував будинок та став в ньому
проживати сам. Десь з вересня 2007 року
ОСОБА_6 працювала у нього до його смерті
домогосподаркою. Будівництвом будинку
в с.Орловщина займався виключно ОСОБА_7.
Батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6
залишилася проживати в будинку батька,
щоб за ним приглянути. В червні 2008 року
вона подала заяву до нотаріальної
контори про прийняття спадщини і їй
стало відомо, що ОСОБА_6 також
намагалася вступити у спадщину, потім
їй стало відомо про наявність різних
рішень судів: про встановлення факту
проживання однією сім'єю, про визнання
договору дарування дійсним… Усі ці
рішення були скасовані. На даний час
вона продала цей будинок ОСОБА_4 та
передала їй ключі від нього. ОСОБА_9
працював у її батька з 1998 року водієм;
він в дуже гарних стосунках з ОСОБА_6. До
батька в с.Орловщина вона приїздила
десь один раз на тиждень. На День
народження батька - вона також
приїжджала - ОСОБА_6 також була на ньому.
На похоронах батька були присутні і
ОСОБА_6 і її мати.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги
позивача не визнав, просив суд
застосувати до вимог позивача про
встановлення факту проживання її з
померлим ОСОБА_7 як чоловіка та дружини
строк позовної давності, тому ці вимоги
розглядають в позовному провадженні, в
судовому засіданні ОСОБА_6 зазначила,
що дізналася про порушення свого права
в жовтні 2008 року, заяв про поновлення
строку позовної давності не заявляла.
Просив відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні позовні вимоги
позивача не визнала, просив суд
застосувати до вимог позивача про
встановлення факту проживання її з
померлим ОСОБА_7 як чоловіка та дружини
строк позовної давності, тому ці вимоги
розглядають в позовному провадженні та
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі. Вважає, що дії
позивача направлені на отримання
спірного будинку у власність, шляхом
рішень судів, що мали місце у 2008 році -
лише підтверджують те, що вона
працювала домогосподаркою. Просила
звернути увагу на покази свідків з боку
позивача, які навіть плутають коли
познайомилися з ОСОБА_6; свідок ОСОБА_9 -
працював водієм у ОСОБА_7, а тому у нього
дуже гарні стосунки з ОСОБА_6. Щодо її
довірительниці, то вона є
добросовісним набувачем, коли вона
оглядала будинок, в ньому будь-яких
сторонніх осіб не було; будинок та
земельна ділянка придбані за ціну,
зазначену в договорі.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, в своєму листі
просили справу розглянути за
відсутності їхнього представника.

В ході судового розгляду також було
допитано ряд свідків:

- свідок ОСОБА_8 повідомив суду, що він
працює державним виконавцем ВДВС
Новомосковського МРУЮ, в його
провадженні взимку 2009 року на
виконанні перебувало виконавче
провадження, за яким ОСОБА_2 була
стягувачем, а ОСОБА_6 боржником. Він
повинен був скласти акт опису майна, що
перебувало в будинку по АДРЕСА_2.
Прийшовши до зазначеного будинку - це
була п'ятниця - ОСОБА_6 зазначила, що
вона виконавців до будинку без свого
представника не пустить і вони
домовилися проводити виконавчі дії у
понеділок. Во дворі будинку не було
автомобіля марки мерседес, який також
підлягав опису, а тому він цього ж дня
оголосив його у розшук. В понеділок він
провів виконавчі дії та склав акт опису
майна. До понеділка автомобіль марки
мерседес, який підлягав опису, був
затриманий працівниками ДАІ. В ньому
знаходилися речі, які також були
описані та передані на зберігання
ОСОБА_2;

- свідок ОСОБА_10, який працює державним
виконавцем ВДВС Новомосковського МРУЮ
- повідомив ті ж відомості, що й ОСОБА_8;

- свідок ОСОБА_11, повідомив суду, що він
є дільничним інспектором; будинок по
АДРЕСА_2 розташований на його дільниці.
Знає, що в цьому будинку мешкав ОСОБА_7,
з яким спілкувався два рази, з приводу
його сусідів - опитував. В будинок він
ніколи не заходив. У 2009 році він також
був присутнім, коли працівники ДВС
проводили виконавчі дії в цьому
будинку з приводу опису майна;

- свідок, ОСОБА_12, зазначив, що з ОСОБА_7
він був знайомий з 1998-1999 р.р. ОСОБА_7
особисто йому представив ОСОБА_6 як
свою дружину, під час його перебування
ще в гостях на їх квартирі. Він
товаришував з ОСОБА_7 Знав про
будівництво нового будинку в с.
Орлівщина Новомосковського району
Дніпропетровської області. Після того,
як ОСОБА_6 разом зі своїм чоловіком,
ОСОБА_7 переїхали до цього будинку, він
приїздив до них у гості. Вважав їх
чоловіком та дружиною;

- свідок, ОСОБА_13, зазначив, що знає
позивача з весни 2005 року. ОСОБА_7
представив йому ОСОБА_6, як свою
дружину. ОСОБА_13 займався будівництвом
будинку в селі Орлівщина
Новомосковського району
Дніпропетровської області. Всі
технічні аспекти будівництва він
вирішував безпосередньо з ОСОБА_7, а
фінансові питання - вирішував і з
ОСОБА_7 і з ОСОБА_6 В липні 2006 року,
відразу після завершення будівництва
будинку, ОСОБА_7 з ОСОБА_6 вселилися в
цей будинок. Він два рази приїжджав в
квартиру на АДРЕСА_1, бачив, як ОСОБА_6 з
ОСОБА_7 перевозили речі в с.Орлівщину;

- свідок, ОСОБА_14, зазначила, що знає
позивача з 2005 року. Вона проживала по
сусідству з позивачем та її чоловіком
ОСОБА_7 по АДРЕСА_2. При будівництві
будинку були і ОСОБА_7 і ОСОБА_6. Вони
проживали однією сім'єю. Вони
товаришували сім'ями, святкували разом
дні народження. Вона вважала ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 однією сім'єю. Позивач після
смерті ОСОБА_7 продовжувала проживати в
їх домоволодінні. Про те, що ОСОБА_7
дарував будинок ОСОБА_6 їй нічого
невідомо;

- свідок, ОСОБА_15, зазначив, що він
проживає в АДРЕСА_3. Він познайомився
першим з ОСОБА_7, а потім вже останній
представив йому ОСОБА_6 як свою дружину.
Вони постійно проживали в будинку
однією сім'єю. Позивач після смерті
ОСОБА_7 продовжувала проживати в їх
домоволодінні, доки взимку 2012 року її
речі невідомі особи не викинули з
домоволодіння;

- свідок, ОСОБА_9, повідомив суду, що знає
позивача з початку 2001 року. З 1998 року
він працював особистим водієм ОСОБА_7,
на підприємстві яке останній очолював.
В 2001 році ОСОБА_7 особисто представив
йому ОСОБА_6 як свою дружину. Спочатку
вони разом проживали в квартирі, що
розташована в АДРЕСА_2, - з якої він
постійно забирав на роботу ОСОБА_7
Потім вони переїхали проживати в нову
квартиру на в АДРЕСА_1 - з якої він теж
постійно забирав на роботу ОСОБА_7
Зазначив, що в ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були
стосунки як між дружиною та чоловіком.
Він неодноразово за вказівкою ОСОБА_7
зустрічав з вокзалу та привозив до них
матір позивача. Відповідача, ОСОБА_2,
він знає як доньку ОСОБА_7, з якою він
останнім часом не спілкувався. Також у
нього були сестра та тітка з м.Житомир,
які приїздили до нього 1-2 рази на рік.
Онуку - дочку ОСОБА_2, він особисто
привозив в гості до ОСОБА_7 і в квартири
по АДРЕСА_2, і на АДРЕСА_1 і в с.Орлівщина.
Дійсно у 2009 році він був зупинений
працівниками ДАІ на автомобілі марки
мерседес, який знаходився в розшуку. В
автомобілі він перевозив якісь речі,
які не пам'ятає;

- свідок ОСОБА_17 повідомила суду, що
вона познайомилася з ОСОБА_7.у 1998 році,
коли вона жила по вул..Шевченка в
м.Дніпропетровську, а саме в ЖЄО при
оформленні документів. Потім вона
оселилася по АДРЕСА_5. У 2004 році він
почав будівництво будинку в
с.Орлівщина, а з 2006 року - став в ньому
проживати. Будівництвом він керував
сам, навіть міняв бригаду. ОСОБА_6 вона
на будівництві не бачила. Якось він
запросив її з чоловіком в гості, однак
ОСОБА_6 сказала, що в нас 20 хвилин.
ОСОБА_6 накрила на стіл, а ОСОБА_7 щось
різко їй сказав, та сказав їй та
чоловіку, що він контролює своїх
працівників. ОСОБА_6 стала проживати в
цьому будинку з 2007 року, а ОСОБА_7
проживав в ньому з 2006 року. До ОСОБА_6 у
ОСОБА_7 була інша домогосподарка. Дочку
ОСОБА_7 вона знає, вона попросила її
поїхати до Києва та укласти договір
купівлі-продажу будинку батька;

- свідок ОСОБА_18 повідомив суду, що він є
чоловіком ОСОБА_17, з ОСОБА_7
познайомився, ще коли він мешкав у
м.Дніпропетровську. Навесні 2004 року
ОСОБА_7 придбав земельну ділянку в
с.Орлівщина, де почав будівництво. З
ОСОБА_6 він познайомився у 2006 році. Під
час будівництва будинку ОСОБА_6 не було.
Після того, як ОСОБА_7 поселився в
будинку по АДРЕСА_2 - він в ньому
проживав сам 3 місяці. ОСОБА_6 працювала
у ОСОБА_7 домогосподаркою, про це він
знає від самого ОСОБА_7, який колись
сказав, що він контролює своїх
працівників, і це стосувалося саме
ОСОБА_6. До ОСОБА_6 у ОСОБА_7 була інша
жінка, що прибирала, вона в цьому
будинку не проживала. ОСОБА_6 проживала
в будинку ОСОБА_7.

Також в ході розгляду справи в суді за
клопотанням представника позивача був
оглянутий ДВД-диск на якому ОСОБА_7
разом з ОСОБА_6 разом знаходяться на
якомусь будівництві, де разом готують
їжу, спілкуються, тримають один одного
за руку. Також на цьому диску інші події
- спілкування тих же ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за
столом в якомусь будинку.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
відповідача ОСОБА_2, які заявили про
своє бажання бути допитаними в якості
свідка в порядку ст. 62 ЦПК України,
пояснення представників сторін, покази
свідків, дослідивши матеріали справи в
їх сукупності, приходить до висновку
про те, що позовні вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню, за
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, після смерті
якого із заява про відкриття спадщини
звернулися: ОСОБА_6 (заява про прийняття
спадщини від 06.06.2008 р.) та ОСОБА_2 (заява
про прийняття спадщини від 17.06.2008 р.),
які протягом строку передбаченого ст.
1270 ЦК України звернулися до
Новомосковської районної державної
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини після ОСОБА_7

Відповідно до вимог ст. 74 СК України,
який набрав законної сили з 01 січня 2004
року - якщо жінка та чоловік проживають
однією сім`єю, але не перебувають у
шлюбі між собою, майно, набуте ними за
час спільного проживання, належить їм
на праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними. На майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу щодо права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 СК України об'єктами
права спільної сумісної власності
подружжя можуть бути будь-які речі, за
винятком тих, які виключені з
цивільного обороту. Відповідно до
вимог ст.ст. 69, 70 СК України
майно підлягає поділу між подружжям в
рівних частинах.

Згідно з п. 20 Постанови пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя»,
встановлено, що при застосуванні ст.
74 СК України, що регулює поділ майна
осіб, які проживають у фактичних
шлюбних відносинах, судам необхідно
врахувати, що правило зазначеної норми
поширюється на випадки, коли чоловік та
жінка не перебувають у будь-якому
іншому шлюбі і між ними склались
уставлені відносини, що притаманні
подружжю.

В силу положень ст. ст. 60, 74 СК
України правовий статус майна як
спільної сумісної власності подружжя
визначається не придбанням майна за
спільні кошти, а наявністю укладеного
відповідно до закону між жінкою та
чоловіком шлюбу або ж проживання
однією сім'єю.

Станом на 01 січня 2004 року ні позивач,
ОСОБА_6, ні ОСОБА_7 у будь-якому
зареєстрованому шлюбі не перебували.
Відомості про місце проживання ОСОБА_6
та ОСОБА_7 в одній оселі, а також покази
свідків в судовому засіданні,
переконують суд в тому, що ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 проживали разом однією сім'єю
без реєстрації шлюбу. Однак, що
стосується встановлення рішенням суду
часу з якого може бути встановлений
такий факт, для можливого встановлення
в подальшому взаємних прав та
обов'язків, можливо лише після 01 січня
2004 року, що повністю знайшло своє
підтвердження в ході судового
розгляду.

29.04.2004 року на ім'я ОСОБА_7 була придбана
земельна ділянка та розпочато
будівництво будинку по АДРЕСА_2. З
кошторисів, актів приймання-передачі, а
також показів самого позивача та
свідків, вбачається, що будівництвом
займалися як ОСОБА_7 так і ОСОБА_6

Після завершення будівництва в 2005 році,
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 переїхали на постійне
проживання в збудований ними будинок
АДРЕСА_2, де до теперішнього часу
значиться зареєстрованою позивач.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Після смерті
ОСОБА_7 - позивач продовжувала
проживати в зазначеному домоволодінні.
Із заявами про прийняття спадщини
звернулися ОСОБА_6 та ОСОБА_2

Свідоцтво про право на спадщину було
видане на ім'я ОСОБА_2, як спадкоємця
першої черги 27.11.2012 року на
домоволодіння АДРЕСА_4 та земельну
ділянку за цією ж адресою, загальною
площею 0,0967 га (кадастровий номер
-02-0160003).

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не визнає
права ОСОБА_6 на оспорювані будинок та
земельну ділянку, позивач вимушена
звернутися до суду з позовом про
встановлення факту проживання однією
сім'єю із ОСОБА_7, як чоловіка та жінки
без реєстрації шлюбу та визнання за нею
права власності на 1/2 частину майна, що
було ними придбано та побудовано за
спільні кошти та спільними зусиллями.

10.12.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були
укладені договори купівлі-продажу
спірного домоволодіння та спірної
земельної ділянки, не дивлячись на те,
що судом ще не було ухвалено рішення з
приводу спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_6,
предметом якого було спірні
домоволодіння та земельна ділянка.

Спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 неодноразово
розглядався в різних судах та в різних
інстанціях.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Дніпропетровська від 24.03.2008 року
по цивільній справі за заявою ОСОБА_6,
заінтересована особа районний відділ
земельних ресурсів Новомосковського
району про встановлення факту
проживання однією сім'єю, був
встановлений факт родинних відносин,
що має юридичне значення, а саме, що
ОСОБА_6 проживала з ОСОБА_7 однією сім'єю
як жінка без реєстрації шлюбу за
адресою: АДРЕСА_4 до дня смерті
ОСОБА_7, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24.10.2010
року вищезазначене рішення було
скасовано, а заяву ОСОБА_6 залишено без
розгляду, у зв'язку з тим, що був наявний
спір про право цивільне й ОСОБА_2 не
була залучено до розгляду справи.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Дніпропетровська від 05.05.2008 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_19
до ОСОБА_6 про визнання договору міни
дійсним, визнання договору дарування
недійсним, зустрічним позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_19 про визнання дійсним
договору дарування та визнання права
власності на подароване майно та
земельну ділянку, в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_19 було відмовлено,
позовні вимоги ОСОБА_6 були задоволені
у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 01.12.2008
року вищезазначене рішення було
скасоване та справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції
в іншому складі.

Ухвалою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25.07.2008 року було відкрито
провадження по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, третя особа
Новомосковська районна державна
нотаріальна контора про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом.

Ухвалою Жовтневого районного суду
міста Дніпропетровська від 28.05.2009 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_19
до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_2 про
визнання договору міни дійсним,
визнання договору дарування недійсним,
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_19
про визнання дійсним договору
дарування та визнання права власності
на подароване майно та земельну
ділянку, було направлено за
підсудністю для розгляду до
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області. Ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 06.09.2009 року ухвала
Жовтневого районного суду міста
Дніпропетровська по даній справі була
залишена без змін.

Ухвалою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області були залишені без розгляду
позовні вимоги ОСОБА_6 щодо усунення
від спадкування, визнання права
власності на сумісно набуте майно,
розподіл майна та визнання договору
дарування дійсним, а також вимоги щодо
визнання дійсним договору дарування та
визнання права власності на житловий
будинок і земельну ділянку. Також були
залишені без розгляду позовні вимоги
ОСОБА_19 щодо визнання договору міни
дійсним, визнання договору дарування
недійсним.

Ухвалою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 14.02.2012 року позовну заяву
ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визнання
договорів дарування дійсними, визнання
права власності на нерухоме майно,
залишено без розгляду у зв'язку з
повторною неявкою позивача, ОСОБА_6

Рішенням Номосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 15.02.2012 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6,
третя особа Новомосковська районна
державна нотаріальна контора про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, було визнано за
ОСОБА_2 право власності на житловий
будинок та земельну ділянку, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_4, та
право власності на автомобіль
«Мерседес-Бенц».

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30.08.2012
року була скасована ухвала
Новомосковського районного суду від
14.02.2012 року щодо залишення без розгляду
позовної заяви ОСОБА_6 поданої до
ОСОБА_2 про визнання договорів
дарування дійсними, визнання права
власності на нерухоме майно, та
направлено справу на новий розгляд до
суду першої інстанції в іншому складі.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30.08.2012
року було скасоване рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 15.02.2012
року та в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_6, третя особа
Новомосковська районна державна
нотаріальна контора про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом було відмовлено.

Ухвалою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17.04.2013 року було залучено у
якості третьої особи ОСОБА_4 по
цивільній справі за позовом ОСОБА_6
подану до ОСОБА_2 про визнання
договорів дарування дійсними, визнання
права власності на нерухоме майно.

В серпні 2013 року позивач ОСОБА_6
уточнила свої позовні вимоги та
просила суд встановити факт її
проживання з ОСОБА_7 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з 23.02.2001 року до
ІНФОРМАЦІЯ_1 - дня його смерті; визнати
недійсними свідоцтва про право на
спадщину за законом, посвідчені
Новомосковською районною державною
нотаріальною конторою
Дніпропетровської області від 27.11.2012
року; визнати недійсними договори:
купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_4
та купівлі-продажу земельної ділянки
АДРЕСА_4 загальною площею 0,0967 га
(кадастровий номер -02-0160003) з
цільовим призначенням: будівництво та
обслуговування житлового будинку,
укладені 10.12.2012 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4; визнати за нею право власності
на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_4;
визнати за нею право власності на 1/2
частину земельної ділянки АДРЕСА_4
загальною площею 0,0967 га (кадастровий
номер -02-0160003) з цільовим
призначенням: будівництво та
обслуговування житлового будинку;
змінити черговість спадкування після
смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
та надати мені, ОСОБА_6, право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування;
визнати за нею право власності на 1/4
частину домоволодіння АДРЕСА_4 в
порядку спадкування за законом після
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати
за нею право власності на 1/4 частину
земельної ділянки АДРЕСА_4 загальною
площею 0,0967 га (кадастровий номер
-02-0160003) з цільовим призначенням:
будівництво та обслуговування
житлового будинку, в порядку
спадкування за законом після ОСОБА_7,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом не можуть бути прийняті до уваги
посилання представників відповідачів
на те, що до вимог позивача про
встановлення факту проживання ОСОБА_6
та ОСОБА_7 однією сім'єю, як жінки та
чоловіка без реєстрації шлюбу, тому як
ОСОБА_6 поданий зустрічний позов в
першій редакції у цій справі ще 07
грудня 2009 року (т. 1 а.с. 90-93).

Також не можуть бути взяті до уваги
посилання представників відповідачів
та відповідача ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_6
була лише хатньою працівницею, тому як
ці твердження суперечать як показам
свідків, так і відеозйомкам, що були
представлені на ДВД-диску.

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до переконання, що позовні
вимоги щодо встановлення факту
проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однією
сім'єю, як жінки та чоловіка без
реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1, - є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Земельна ділянка та будинок АДРЕСА_4 є
спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, а тому вимоги позивача щодо
визнання за нею права власності на 1/2
частину спірного будинку та земельної
ділянки також підлягають задоволенню.

Тому до складу спадщини входить тільки
1/2 частина вищезазначеного
домоволодіння та 1/2 частина
вищезазначеної земельної ділянки. А
значить ОСОБА_2 не мала право
отримувати свідоцтва про право на
спадщину за законом на майно, яке не
входить до спадкової маси.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України -
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Саме тому відповідно до ст. 1301 ЦК
України свідоцтва про право на
спадщину за законом, посвідчені
Новомосковською районною державною
нотаріальною конторою
Дніпропетровської області від 27.11.2012
року на ім'я ОСОБА_2 є недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст.203 ЦК України -
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ч. 1 ст.215 ЦК України -
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Саме тому враховуючи положення ч.1 ст.203,
ч.1 ст. 215 ЦК України суд приходить до
висновку про недійсність договорів
купівлі-продажу домоволодіння
АДРЕСА_4 та купівлі-продажу земельної
ділянки АДРЕСА_4 загальною площею 0,0967
га (кадастровий номер -02-0160003 з
цільовим призначенням: будівництво та
обслуговування житлового будинку),
укладених 10.12.2012 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 частково, в розмірі 1/2 частки.

Відповідно до ст. 202 ЦК України -
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Таким чином, свідоцтво про право на
спадщину не є правочином, саме тому
спірні договори купівлі-продажу
спірного майна від 10.12.2012 року є першими
правочинами, а не наступними
правочинами, які були вчинені після
недійсних правочинів. Тому в даній
ситуації спосіб захисту права, шляхом
пред'явлення саме негаторного позову,
відповідає позиції ВСУ, наданій в
Постанові Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними».

Щодо вимог позивача про зміну
черговості спадкування після смерті
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, й
надання позивачу, ОСОБА_6, право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування та
визнання за нею права власності в
порядку спадкування за законом на 1/4
частину вищезазначених домоволодіння
та земельної ділянки, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення зазначених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК
України: фізична особа, яка є
спадкоємцем за законом наступних черг,
може за рішенням суду одержати право на
спадкування, за умови, що вона протягом
тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України -
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Проте позивачем не було надано до суду
жодного доказу, який би підтвердив той
факт, що ОСОБА_7 знаходився в
безпорадному стані

Відповідно до висновків, викладений у
п. 5.2 Інформаційного листа ВССУ від
16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» судовий порядок зміни
черговості застосовується на підставі
задоволення позову спадкоємця
наступних черг до спадкоємців тієї
черги, які безпосередньо закликаються
до спадкування. Право на пред'явлення
позову про зміну черговості
спадкування мають лише спадкоємці за
законом. Підставами для задоволення
такого позову є сукупність наступних
юридичних фактів, встановлених в
судовому порядку: 1) здійснення опіки
над спадкоємцем, тобто надання йому
нематеріальних послуг (спілкування,
поради та консультації, поздоровлення
зі святами); 2) матеріальне
забезпечення спадкодавця; 3) надання
будь-якої іншої допомоги
спадкодавцеві, тобто такої допомоги,
яка має матеріалізоване вираження, -
прибирання приміщення, приготування
їжі, ремонт квартири; 4) тривалий
час здійснення дій, визначених у
пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан
спадкодавця, тобто такий стан, під час
якого особа неспроможна самостійно
забезпечувати свої потреби, викликаний
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом. Для задоволення позову
необхідна наявність всіх п'яти
вищезазначених обставин.

Вимоги ж про визнання за позивачем
права власності в порядку спадкування
за законом на 1/4 частини вищезазначених
домоволодіння та земельної ділянки є
похідними від вимог позивача про зміну
черговості спадкування після смерті
ОСОБА_7 Тому з врахуванням положень ч.
1258 ЦК України вони теж є безпідставними
та не підлягають задоволенню, адже
ОСОБА_20 має право на спадкування в
першу чергу, натомість ОСОБА_6
відповідно до ст. 1264 ЦК України має
право на спадкування тільки в четверту
чергу.

А тому в іншій частині позовних вимог
необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 5-8, 10-11, 27, 31, 58-61, 88, 169, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, третя особа: Новомосковська
районна державна нотаріальна контора
про встановлення факту проживання
чоловiка та жiнки однiєю сiм'єю без
реєстрації шлюбу, зміну черговості
спадкування, визнання права власності
на майно задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_6 з
ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з 01 січня 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 -
дня його смерті.

Визнати частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане 27.11.2012 року Новомосковською
районною державною нотаріальною
конторою Дніпропетровської області, на
1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_4,
видане ОСОБА_2 в порядку спадкування за
законом після ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане 27.11.2012 року Новомосковською
районною державною нотаріальною
конторою Дніпропетровської області, на
1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_4
загальною площею 0,0967 га (кадастровий
номер -02-0160003) з цільовим
призначенням: будівництво та
обслуговування житлового будинку,
видане ОСОБА_2 в порядку спадкування за
законом після ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати частково недійсним договір
купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_4,
посвідчений 10.12.2012 року приватним
нотаріусом Київського нотаріального
округу, ОСОБА_21, укладений між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, а саме в розмірі 1/2 частки.

Визнати частково недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
АДРЕСА_4 загальною площею 0,0967 га
(кадастровий номер -02-0160003 з
цільовим призначенням: будівництво та
обслуговування житлового будинку),
посвідчений 10.12.2012 року приватним
нотаріусом Київського нотаріального
округу, ОСОБА_21, укладений між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, а саме в розмірі 1/2 частки.

Визнати за ОСОБА_6 (паспорт НОМЕР_1,
виданий 29.05.1997 року Марганецьким МВУМВС
України в Дніпропетровській області,
і.п.н.НОМЕР_2), право власності на 1/2
частину домоволодіння АДРЕСА_4, що в
цілому складається з житлового будинку
«А» загальною площею 217,1 кв.м., житловою
площею 72,7 кв.м. та складається з:

І поверх:

приміщення 1 - коридору площею 2,9 кв.м.,
приміщення 2 - комори площею 0,7 кв.м.,
приміщення 3 - гаражу площею 23,3 кв.м.,
приміщення 4 - туалету площею 2,7 кв.м.,
приміщення 5 - парної площею 4,7 кв.м.,
приміщення 6 - душової площею 8,2 кв.м.,
приміщення 7 - кухні площею 19,9 кв.м.,
приміщення 8 - передпокою площею 33,4
кв.м., приміщення 9 - вітальні площею 21,2
кв.м.,

ІІ поверх:

приміщення 10 - коридору площею 19,9 кв.м.,
приміщення 11 - житлової кімнати площею
16,4 кв.м., приміщення 12 - житлової кімнати
площею 16,8 кв.м., приміщення 13 - домашній
кабінет площею 18,3 кв.м., приміщення 14 -
туалету площею 2,5 кв.м., приміщення 15 -
ванної площею 5,0 кв.м., приміщення 16 -
комори площею 4,6 кв.м., І - веранди площею
16,6 кв.м.,

а також наступних господарських
будівель та споруд:

літ. «Б» - навіс, з.я - зливна яма, № 1 -
хвіртка, № 2 - ворота, № 4-5 - огорожа, І -
замощення.

Визнати за ОСОБА_6 (паспорт НОМЕР_1,
виданий 29.05.1997 року Марганецьким МВУМВС
України в Дніпропетровській області,
і.п.н.НОМЕР_2), право власності на 1/2
частину земельної ділянки АДРЕСА_4
загальною площею 0,0967 га (кадастровий
номер -02-0160003) з цільовим
призначенням: будівництво та
обслуговування житлового будинку.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.Г.Дубовенко