Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №274/1852/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді :
Худякова А.М.,

суддів :
Кочетова Л.Г.,

Снітка
С.О.,

при секретарі судового
засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 07 липня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права
власності та встановлення порядку
користування квартирою,

в с т а н о
в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_2
звернулась в суд з даним позовом. В
обґрунтування позовних вимог
зазначала, що з ОСОБА_3 з 2001 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі,
під час якого було придбано
квартиру АДРЕСА_1, яка є спірною по
справі.

Посилаючись на те, що
відповідач перешкоджає користуватись
спільною сумісною власністю,
позивачка в уточненій позовній заяві
на підставі ст.60,70 СК України просила
поділити вказану квартиру, визнавши
за нею право власності на 2/3 її
частини, а 1/3 частину за відповідачем.
Крім того, просила встановити порядок
користування квартирою, виділивши їй у
користування житлову кімнату, площею
17,7 кв.м. та балкон площею 4 кв.м., а
відповідачу виділити у користування
житлову кімнату, площею 14,2 кв.м.,
залишивши у спільному користуванні
допоміжні приміщення.

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 07 липня 2014 року в
задоволенні позову про визнання
права власності відмовлено.

Додатковим рішенням
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 05 серпня 2014
року в задоволенні позову про
встановлення порядку користування
квартирою відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_2, посилаючись на те, що рішення
суду є незаконним і необґрунтованим,
просить скасувати його та ухвалити
нове рішення яким задовольнити
позовні вимоги. Апелянт посилається
на невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та вивчивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Додаткове рішення
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 05 серпня 2014
року сторонами не оскаржується, тому
його законність й обґрунтованість в
цій частині судом апеляційної
інстанції не перевіряється.

Судом встановлено, що квартира
АДРЕСА_1 15.03.2002 року була придбана в
період перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3
у зареєстрованому шлюбі з оформленням
договору на ім'я відповідача.

19 травня 2011 року шлюб між
сторонами було розірвано.

Статтями 60,61 ЦПК України
встановлені правила звільнення
сторони від доказування та розподілу
обов'язків по доказуванню між
сторонами.

Так, згідно рішення
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 09 жовтня 2013
року, яке набрало законної сили,
визнано договір від 15.03.2002 року,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
удаваним. Визнано вказаний договір
договором купівлі - продажу.
Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_5
перешкод в користуванні спірною
квартирою.

Відповідно до положень ст.60 СК
України, майно набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної
сумісної власності незалежно від
того, що один з них не мав з
поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування,
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Статтями 63 та 70 (ч.1) СК України
визначено, що дружина та чоловік має
рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності. У разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними.

Вирішуючи спір та встановивши
дійсні обставини справи, суд першої
інстанції на вказані вимоги закону і
обставини справи уваги не звернув та
прийшов до помилкового висновку про
відсутність підстав для часткового
задоволення позову.

Відповідно до п.п.22,25 постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», №11 від
21.12.2007 року зазначено, що вартість
майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на
час розгляду справи.

Вирішуючи питання про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5,
ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного
з подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної суми
на депозитний рахунок суду.

У разі коли жоден із подружжя
не вчинив таких дій, а неподільні
речі не можуть бути реально поділені
між ними відповідно до їх часток,
суд визнає ідеальні частки подружжя
в цьому майні без його реального
поділу і залишає майно у їх спільній
частковій власності.

Так, згоди ні один з подружжя
на отримання грошової компенсації не
подав та не було попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної суми на депозитний
рахунок суду.

Враховуючи викладене, та,
оскільки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не подали
відповідно до
цивільного-процесуального
законодавства доказів про дійсну
вартість спірної квартири на час
розгляду справи, а суд їх не добув,
колегія суддів відповідно до ст.309
ЦПК України скасовує рішення суду
першої інстанції і ухвалює нове
рішення про часткове задоволення
позову та визнає ідеальні частки
подружжя в зазначеній квартирі без
її реального поділу і залишає майно
у їх спільній частковій власності.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314-316
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 07 липня 2014 року в частині
відмови у визнанні права власності
скасувати. Ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити частково. Визнати
за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за кожним право
власності на 1/2 частку квартири
АДРЕСА_1.

В решті рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього ж дня на
протязі двадцяти днів може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді