Справа № 204/4592/14-ц
Провадження № 2/204/1948/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року Красногвардійський
районний суд м.Дніпропетровська у
складі:

головуючої
судді Токар Н.В.,

при секретарі
Шляховій Н.В.,

за участю позивача,

представника позивача ОСОБА_1
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - Комунальне
підприємство «Жилсервіс-1»
Дніпропетровської міської ради,
Красногвардійський районний відділ в
м.Дніпропетровську Головного
Управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року позивачі звернулися до
суду з позовною заявою, в якій просили
визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що
втратили право на користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1 та зобов'язати
Красногвардійський районний відділ у
м.Дніпропетровську Державної
міграційної служби України у
Дніпропетровській області зняти з
реєстраційного обліку відповідачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В обґрунтування позову позивачі
вказали на те, що згідно ордеру від 10
грудня 1969 року, виданого Південним
машинобудівним заводом, їх сім'ї, яка на
той час складалась із чотирьох чоловік:
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, у
зв'язку із знесенням належного їм
приватного будинку була надана
квартира АДРЕСА_1. Наймачем квартири є
ОСОБА_1. 03 листопада 1989 року їх син -
ОСОБА_5 одружився з відповідачкою
ОСОБА_3. Від цього шлюбу у них
ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилась дочка -
ОСОБА_4. 13 вересня 1990 року відповідачі
зареєструвались у квартирі АДРЕСА_1.
Сімейні відносини між ОСОБА_5 та
відповідачкою ОСОБА_3 не склалися, а
тому їх шлюбні відносини фактично
припинились незабаром після
реєстрації шлюбу. Офіційно шлюб між
ними був розірваний 13 липня 2004 року. Ще
задовго до припинення шлюбу, а саме, в
січні 1993 року ОСОБА_3 зі своєю дочкою
ОСОБА_4 виїхали із спірної квартири,
забравши з собою всі свої особисті речі
та інше належне їм майно. У зв'язку з
тяжкою хворобою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4
року помер. Отже, на даний час на
житловій площі квартири АДРЕСА_1
зареєстровані вони - позивачі та
відповідачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Незважаючи на те, що відповідачі в
спірній квартирі не проживають,
позивачі вимушені сплачувати всі
комунальні послуги з урахуванням їх
реєстрації, що створює для них
матеріальні труднощі. Із-за наявності
реєстрації відповідачів, також
позбавлені можливості використати
своє право щодо приватизації житла, у
зв'язку з чим змушені звернутись до
суду із зазначеною позовною заявою.

В судовому засіданні позивач,
представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
підтримав заявлені позовні вимоги в
повному обсязі, просив позов
задовольнити, посилаючись на підстави,
зазначені в позовній заяві та не
заперечував проти проведення заочного
розгляду справи.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, про день і час слухання
справи були повідомлені засобами
масової інформації, причини неявки
суду не повідомили. Зі згоди позивача,
суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст.224 ЦПК України.

Представник третьої особи -
Красногвардійського районного відділу
у м.Дніпропетровську Головного
Управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області у судове засідання не з'явився,
про день і час слухання справи був
повідомлений своєчасно та належним
чином, надавши суду письмову заяву про
розгляд справи за його відсутності
згідно норм чинного законодавства.

Представник третьої особи -
Комунального підприємства
«Жилсервіс-1» Дніпропетровської
міської ради у судове засідання не
з'явився, про день і час слухання
справи був повідомлений своєчасно та
належним чином, причин неявки суду не
повідомив.

Вислухавши позивача, свідків, вивчивши
та дослідивши письмові матеріали
справи у їх сукупності, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. ст. 71,72 ЖК України,
якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.
Визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

У судовому засіданні встановлено, що
спірним є житлове приміщення за
адресою: АДРЕСА_1

Згідно довідки про склад сім'ї та місце
реєстрації №6691 від 08.04.2014 року, у
квартирі АДРЕСА_1 значаться
зареєстрованими: дружина - ОСОБА_1,
чоловік - ОСОБА_2, дружина сина - ОСОБА_3,
онука - ОСОБА_4 (арк.с.18).

Як вбачається з актів від: 12.09.2011 року та
10.04.2014 року, з січня 1993 року і по
теперішній час ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у
квартирі АДРЕСА_1 не проживають, адреса
їх проживання невідома (арк.с.19,20).

Зазначену обставину також підтвердили
свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, допитані, кожна
окремо, в судовому засіданні. З
урахуванням наведеного, у суду немає
підстав ставити під сумнів
достовірність і правдивість фактів,
повідомлених свідками. Даних про їхню
заінтересованість в результаті
розгляду справи відсутні, їх показання
об'єктивно підтверджуються зібраними у
справі доказами.

Отже, позивачі, відповідно до вимог ст.10
ЦПК України, довели за допомогою
належних та допустимих доказів, з
урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК
України, зазначені ними обставини того,
що у квартирі АДРЕСА_1, відповідачі не
проживають, а лише зареєстровані в ній.

Питання про належність та допустимість
доказів по справі, вирішується тільки
на підставі застосування норм
матеріального права та з урахуванням
поданих сторонами доказів у справі.

Відповідно до ч.2 п.15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 01.11.1996
року «Про застосування Конституції
України при здійсненні правосуддя»,
при розгляді спорів про право
користування жилим приміщенням
необхідно брати до уваги, що ст.33
Конституції України гарантує кожному,
хто на законних підставах перебуває на
території України, свободу пересування
та вільний вибір місця проживання. Це
означає, що наявність прописки само по
собі не може бути підставою для
визнання права користування жилим
приміщенням.

Таким чином, зібрані у справі докази та
наявна їх оцінка вказують на наявність
підстав для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,
ст.ст. 71, 72 ЖК України , ч.2 п.15 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
01.11.1996 року «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи - Комунальне
підприємство «Жилсервіс-1»
Дніпропетровської міської ради,
Красногвардійський районний відділ в
м.Дніпропетровську Головного
Управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстрації -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язати Красногвардійський
районний відділ у м.Дніпропетровську
Головного Управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області зняти з
реєстрації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати Красногвардійський
районний відділ у м.Дніпропетровську
Головного Управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області зняти з
реєстрації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя

Н.В. Токар