Номер провадження: 22-ц/785/7680/14
Головуючий у першій інстанції Сабада
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Кварталової А.М., Фальчука В.П.,

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Болградського районного суду Одеської
області від 03 червня 2014 року по
цивільній справі за позовом ПАТ
«Українська охоронно-страхова
компанія» до ОСОБА_2 про стягнення
страхового відшкодування в порядку
регресу, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У липні 2013 року ПАТ «Українська
охоронно-страхова компанія»
звернулася до Болградського районного
суду Одеської області з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення страхового
відшкодування в порядку регресу в сумі
6775 грн.42 коп., витрат на проведення
автотоварознавчої експертизи в сумі 480
грн. та судового збору в сумі 229 грн.41
коп., мотивуючи це тим, що 13.05.2012 року
між ПАТ «Українська охоронно-страхова
компанія» та ОСОБА_2 був укладений
договір обов`язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/3285736, відповідно до якого,
в період з 13.05.2012 року по 12.05.2013 року була
застрахована відповідальність за
шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну
третіх осіб внаслідок експлуатації
транспортного засобу, „FORD TRANSID",
державний номер НОМЕР_1, будь-якою
особою, яка експлуатує його на законних
підставах.

06.06.2012 року об 00 годині 40 хвилин в
м.Одесі по вул.Фонтанська дорога,
сталася ДТП, а саме зіткнення
автомобіля марки „FORD TRANSID", держ.номер
НОМЕР_1, під керуванням відповідача та
автомобіля марки „OPEL", держ.номер
НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що
призвело до пошкодження транспортних
засобів..

За даним ВДАІ Одеського РУ ГУМВС
України в Одеській області, причиною
ДТП стало порушення відповідачем
Правил дорожнього руху, а саме
порушення правил маневрування.

Постановою Суворовського районного
суду м.Одеси від 18.07.2012 року відповідача
визнано винним у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП і накладено адміністративне
стягнення у вигляді адміністративного
штрафу.

В результаті протиправних дій
відповідача, автомобіль марки „OPEL",
держ.номер НОМЕР_2 отримав пошкодження.
Вартість відновлювального ремонту
встановлено звітом № 1375 від 22.06.2012 року
про оцінку транспортного засобу та
становить 8503,67 грн.

На підставі заяви на виплату
страхового відшкодування Вх.№5978 від
13.08.2012 року, акту про настання
страхового випадку № 9058 від 05.09.2012 року,
ПАТ «Українська охоронно-страхова
компанія» здійснило виплату
страхового відшкодування власнику
пошкодженого транспортного засобу -
ОСОБА_3, в сумі 6775 грн.42 коп. з
вирахуванням, встановленої Полісом,
франшизи в розмірі 1000 гривень та ПДВ.

Всупереч п.33.1.4 ст. 33 ЗУ „Про обов`язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" відповідач
вказаного обов"язку не виконав.

11.06.2012 року та 09.07.2012 року позивач
надсилав відповідачу листи з проханням
надати документи необхідні для
проведення страховиком розслідування
обставин справи та своєчасного
здійснення виплати страхового
відшкодування потерпілому, однак листи
були повернуті адресанту у зв`язку із
закінченням терміну зберігання.

19.11.2012 року та 17.01.2013 року позивач
надсилав відповідачу претензії про
відшкодування шкоди в порядку регресу,
які також повернулися адресанту у
зв`язку із закінченням терміну
зберігання.

Рішенням Болградського районного суду
Одеської області від 03 червня 2014 року
позов ПАТ «Українська
охоронно-страхова компанія»
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ПАТ «Українська
охоронно-страхова компанія» 6775 гривень
42 копійки витрати по сплаті страхового
відшкодування, 480 гривень додаткових
витрат, та судовий збір в сумі 229
гривень 41 копійку.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду
Одеської області з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Болградського районного суду Одеської
області від 03 червня 2014 року скасувати
та ухвалити нове, яким відмовити ПАТ
«Українська охоронно-страхова
компанія» у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції при
ухваленні рішення норм матеріального
та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також
розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про
його відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення
чи підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Норми матеріального права
вважаються порушеними або
неправильно застосованими, якщо
застосовано закон, який не
поширюється на ці правовідносини, або
не застосовано закон, який підлягав
застосуванню.

Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із Законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що:

- 13.05.2012 року між ПАТ «Українська
охоронно-страхова компанія» та ОСОБА_2
був укладений договір обов`язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/3285736,
відповідно до якого, в період з 13.05.2012
року по 12.05.2013 року була застрахована
відповідальність за шкоду, заподіяну
життю, здоров"ю, майну третіх осіб
внаслідок експлуатації транспортного
засобу, „FORD TRANSID", держ.номер НОМЕР_1,
будь-якою особою, яка експлуатує його
на законних підставах.

- 06.06.2012 року об 00 годині 40 хвилин в
м.Одесі по вул.Фонтанська дорога,
сталася ДТП, а саме зіткнення
автомобіля марки „FORD TRANSID", держ.номер
НОМЕР_1, під керуванням відповідача та
автомобіля марки „OPEL", держ.номер
НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що
призвело до пошкодження транспортних
засобів..

Постановою Суворовського районного
суду м. Одеси від 18.07.2012 року
відповідача визнано винним у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП і накладено адміністративне
стягнення у вигляді адміністративного
штрафу.

Згідно із звітом № 1375 від 22.06.2012 року
експертного авто товарознавчого
дослідження зх. визначення вартості
матеріальної шкоди, спричиненої
власнику транспортного засобу,
виконаного ФОП ОСОБА_5 розмір
матеріальної шкоди, спричиненої
власнику автомобіля „OPEL", державний
номер НОМЕР_2 становить 8503,67 грн.

На підставі заяви на виплату
страхового відшкодування Вх.№5978 від
13.08.2012 року, акту про настання
страхового випадку № 9058 від 05.09.2012 року,
ПАТ «Українська охоронно-страхова
компанія» здійснило виплату
страхового відшкодування власнику
пошкодженого транспортного засобу -
ОСОБА_3, в сумі 6775 грн.42 коп. з
вирахуванням, встановленої Полісом,
франшизи в розмірі 1000 гривень та ПДВ.

Задовольняючи вимоги ПАТ «Українська
охоронно-страхова компанія» до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної шкоди в
порядку регресу , суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач не
оспорює наявність своєї вини у скоєнні
ДТП, суму страхового відшкодування, яка
виплачена позивачем потерпілому
ОСОБА_3 та суму витрат понесених
позивачем за проведення експертного
авто товарознавчого дослідження з
визначення розміру шкоди заподіяної в
ДТП майну ОСОБА_6 Відповідач будучи
особою, яка застрахувала свою
цивільно-правову відповідальність в
ПАТ «УОСК» в порушення п. 33.1.2 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» не повідомив протягом трьох
днів страховика про
дорожньо-транспортну пригоду, що надає
право страховику після виплати
страхового відшкодування пред`явити до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу
регресний позов. При цьому суд
одночасно послався на ст. 993 ЦК України
та ст. ст. 27, 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Судова колегія вважає висновок суду
першої інстанції про задоволення
позову стягнення страхового
відшкодування в порядку регресу
правильним, проте не може повністю
погодитися з його правовим
обґрунтуванням.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 27 Постанови від 01.03.2013 року №
4 «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» при вирішенні спорів про
право зворотної вимоги страховика суди
повинні розрізняти поняття "регрес" та
"суброгація". Наприклад, у випадку
суброгації відбувається лише заміна
осіб у вже наявному зобов'язанні
(заміна активного суб'єкта) зі
збереженням самого зобов'язання. У
такому разі страхувальник передає свої
права страховикові на підставі
договору і сприяє реалізації останнім
прийнятих суброгаційних прав. У
випадку регресу одне зобов'язання
замінює собою інше, але переходу прав
від одного кредитора до іншого не
відбувається. При цьому регрес
регулюється загальними нормами
цивільного права (зокрема, статтею 1191
ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а для суброгації відповідно
до статті 993 ЦК і статті 27 Закону
України "Про страхування" встановлено
особливий правовий режим.

Отже, в даному випадку правовою
підставою задоволення вимог ПАТ «УОСК»
про стягнення страхового
відшкодування є ст. 1191 ЦК України та
ст. 38 «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а не ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України «Про страхування»
(право зворотної вимоги в порядку
суброгації).

Судом правильно зазначено, що
відповідач не оспорював наявність
своєї вини у скоєнні ДТП, суму
страхового відшкодування, яка
виплачена позивачем потерпілому
ОСОБА_3 та суму витрат понесених
позивачем за проведення експертного
авто товарознавчого дослідження з
визначення розміру шкоди заподіяної в
ДТП майну ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про те, що
Закон України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» з 19.09.2011 року не
містить норми про те, що несвоєчасне
надання страховику письмового
повідомлення про ДТП може бути
підставою для подання страховиком
після виплати страхового
відшкодування регресного позову для
стягнення зі страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу
страхового відшкодування, не може бути
прийнятою до уваги, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. п. г-1 п. п. 38.1.1. п. 38.1. ст.
38 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» в редакції, що
діяла станом на час настання
страхового випадку - 06.06.2012 року
страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника
або водія забезпеченого
транспортного засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду якщо він
не повідомив страховика у строки і
за умов, визначених у підпункті 33.1.2
пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до п. 33.1 ст. 33 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в редакції, що діяла станом на
час настання страхового випадку - 06.06.2012
року у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування

(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний:

33.1.1. дотримуватися передбачених
правилами дорожнього руху обов'язків
водія, причетного до
дорожньо-транспортної пригоди;

33.1.2. вжити заходів з метою
запобігання чи зменшення подальшої
шкоди;

33.1.3. поінформувати інших осіб,
причетних до цієї пригоди, про себе,
своє місце проживання, назву та
місцезнаходження страховика та надати
відомості про відповідні страхові
поліси;

33.1.4. невідкладно, але не пізніше
трьох робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування

цивільно-правової відповідальності
(у випадках, передбачених статтею 41
цього Закону, - МТСБУ), повідомлення
про дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав
змоги виконати зазначений обов'язок,
він має підтвердити це документально.

Судова колегія надає правовий аналіз
даним положенням Закону і вважає, що п.
п. г-1 п. п. 38.1. 1. П. 38.1. ст. 38 Закону № 1961-IV,
який надає право страховику пред`явити
регресний позов до страхувальника а бо
водія забезпеченого транспортного
засобу у разі неповідомленням ним у
строки і за певних умов відсилає до п.
п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону.

Між тим, конструкція норми п. 33.1. ст. 33
Закону № 1961-IV має 4 підпункти серед
яких законодавець вказує про строки
лише у п. п. 33.1.4. щодо обов`язку
страхувальника невідкладно, але не
пізніше трьох робочих днів з дня
настання дорожньо-транспортної
пригоди, письмово надати страховику,
з яким укладено договір
обов'язкового страхування

цивільно-правової відповідальності
(у випадках, передбачених статтею 41
цього Закону, - МТСБУ), повідомлення
про дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу.

При таких обставинах немає підстав
вважати, що ст. 33 Закону № 1961-IV
звільнила страхувальника від
обов`язку у передбачені п. 33.1.4. строки
виконати свій обов`язок щодо
невідкладеного або не пізніше трьох
днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику або у
певних випадках МТСБУ повідомлення
про дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, та інші
відомості передбачені даною нормою.

Також немає підстав для набуття
висновку про те, що ст. 38 Закону № 1961-IV
позбавила страховика права на
регресний позов до страхувальника а бо
водія забезпеченого транспортного
засобу у разі неповідомленням ним у
строки і за умов, визначених у ст. 33
цього Закону.

Неточність арифметичного
найменування підпункту відсильної
норми при правильному відсиланні до
пункту і статті Закону, яка регламентує
обов`язок водія транспортного засобу
причетного до ДТП, в даному випадку не
надає підстав для відмови в
задоволенні вимоги страховика, який
виплатив страхове відшкодування
відповідно до укладеного договору
обов`язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/3285736.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_2 повідомив ПАТ «УОСК» про
дорожньо-транспортну пригоду, не
можуть бути взятими до уваги, оскільки
не спростовують обставини встановлені
в суді першої інстанції і правильність
висновків суду.

В розумінні ст. 33 Закону № 1961-IV
законодавець покладає на водія
транспортного засобу, причетного до
ДТП, не просто повідомити страховика, а
саме письмове повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
«УОСК» було повідомлено про
дорожньо-транспортну пригоду від
06.06.2012 року за участю відповідача і
неодноразово звертаючись до
відповідача у червні - липні 2012 року з
листами, просило останнього надіслати
письмове повідомлення про ДТП та
представити інші відомості у
відповідності до ст. 33.1.1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Доводами апеляційної скарги дані
обставини не спростовуються.

Інші доводи в апеляційній скарзі не
наведено.

Таким чином, судова колегія доходить
висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції - зміні з
виключенням із мотивувальної частини
рішення посилання суду, як на підставу
задоволення позову на норми ст. 993 ЦК
України та ст. 27 Закону України «Про
страхування», в іншій частині рішення
слід залишити без змін, оскільки суд
першої інстанції в іншій частині
рішення порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

На підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова
колегія -

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Болградського районного суду
Одеської області від 03 червня 2014 року -
змінити та виключити із мотивувальної
частини рішення посилання суду, як на
підставу задоволення вимог про
стягнення страхового відшкодування в
порядку регресу, на норми ст. 993 ЦК
України та ст. 27 Закону України «Про
страхування».

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання законної сили рішенням
суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
А.М. Кварталова

В.П. Фальчук