АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7028/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Гнєзділов В. Є. Доповідач -
Лаченкова О.В.Категорія
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року м.
Дніпропетровськ

13 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П.,
Городничої В.С.

при секретарі - Видюковій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська від 19 червня 2014 року
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська від 19 червня 2014
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 19 червня 2014 року та ухвалити нове
рішення, розірвати шлюб між ОСОБА_2 та
відповідачкою, ОСОБА_3.

Розглянувши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволені позову
про розірвання шлюбу , суд першої
інстанції прийшов до висновку,що
подальше сумісне проживання сторін у
шлюбі не суперечить інтересам ні
одному із подружжя.

Однак з таким висновком погодитись не
можна з наступних підстав.

Встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи, що сторони ОСОБА_2
та ОСОБА_3 знаходяться в шлюбі з 27 січня
1973 року, що зареєстрований Заводським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, актовий запис №95. Від шлюбу
неповнолітніх дітей не мають.

Сумісне життя між сторонами не
склалося, в сім'ї не було
взаєморозуміння, виникали сварки, що
призвело зараз до розладу в сім'ї і
роздільного мешкання. Шлюбних і
подружніх відносин немає, з того часу
спільне господарство не ведуть,
стосунки підтримують. Прийняті наміри
до порозуміння та примирення за той час
ні до чого не призвели.

Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України
позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя. Суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них.

Між тим, позивач зазначає, що з травня
2013року проживають окремо, спільне
господарство з відповідачкою тривалий
час не ведеться, неповнолітніх дітей не
утриманні не мають.

Відповідачка не надала суду безспірних
доказів про можливе збереження їх
шлюбу і судом не встановлено, що
подальше спільне життя подружжя не
суперечило б інтересам одного з них.

Окрім того, позивач раніше вже
звертався з позовом у червні 2013 року і
рішенням Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська від 11 жовтня 2013
року будо відмовлено в задоволені
позову. Однак з того часу у відношеннях
між сторонами нічого не змінилось.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції згідно вимог ст.ст. 212,
213 ЦПК України не вірно було
встановлені обставини по справі, повно,
всебічно та об'єктивно не досліджені
надані сторонами докази, та зроблено не
правильний висновок про
необґрунтованість позову.

Як пояснив, в судовому засіданні
апеляційної інстанції позивач,він
проживає вже рік з іншою жінкою і не
бажає примирення з відповідачкою.

Доводи суду першої інстанції,що
відповідач є інвалідом 2 групи ,мають
двох малолітніх онуків,які залишились
від сина,батьки яких померли,колегія
судів ставиться критично,оскільки на
утримання дружини позивач сплачує
аліменти,а онуки з ними не
проживають,як пояснили сторони в суді
апеляційної інстанції, а проживають з
бабусею їхньої матері,оскільки шлюб їх
сина не був зареєстрований .

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або його зміни є поряд з іншими
підставами невідповідність висновків
суду обставинам справу та неправильне
застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги
заслуговують на увагу, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
рішення суду першої інстанції ухвалено
з порушенням норм матеріального і
процесуального права і підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України, а саме шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 зареєстрований 27 січня 1973 року
Заводським відділом реєстрації актів
цивільного стану Дніпродзержинського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області, актовий
запис №95 - розірвати.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 309, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 19 червня
2014 року - скасувати. Позовні вимоги
ОСОБА_2 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
зареєстрований 27 січня 1973 року
Заводським відділом реєстрації актів
цивільного стану Дніпродзержинського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області, актовий
запис №95 - розірвати.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
О.В.Лаченкова

Судді

О.П.Варенко

В.С.Городнича