Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Матвєєвої Ю. О., при секретарі
Кадимовій А.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Маріуполі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
про стягнення середнього заробітку,
моральної шкоди та витрат на правову
допомогу, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства
"Маріупольський металургійний
комбінат ім. Ілліча" (далі ПАТ "ММК ім.
Ілліча") про стягнення середнього
заробітку, моральної шкоди та витрат на
правову допомогу. Просив стягнути з
відповідача на його користь середній
заробіток за час затримки виплати
індексації заробітної плати за період
з 13.11.2008 року по 01.07.2014 року у розмірі
188820,09 грн., моральну шкоду у розмірі 1000,00
грн. та витрати на правову допомогу у
розмірі 1000,00 грн.

У серпні 2014 року позивач уточнив
позовні вимоги та просив стягнути з
відповідача на його користь середній
заробіток за період з 13.11.2008 року по
день постановлення рішення. Іншу
частину позовних вимог просив залишити
без змін та задовольнити у повному
обсязі.

Позивач та його представник в судове
засідання не з'явились, за невідомих
суду підстав, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином.

Представник відповідача ПАТ "ММК ім.
Ілліча" до судового засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, надав суду заперечення у якому
позовні вимоги не визнав, зазначивши,
що ними не було допущено порушення
трудових прав позивача при звільненні
в частині проведення повного
розрахунку, тому відсутні підстави для
стягнення середнього заробітку, також
вважають, що позивачем був пропущений
строк звернення до суду з вимогою про
стягнення середнього заробітку за час
затримки виплати. Також відповідач
зазначив, що заявлена позивачем сума
середнього заробітку за час затримки
виплат, що підлягає виплаті при
звільненні, є надмірно завищеною в
порівнянні з сумою індексації з
компенсацією, яка була стягнута з
відповідача за рішенням суду, і не
підлягає стягненню в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 19.07.1971
року по 12.11.2008 рік перебував у трудових
відносинах із ПАТ "ММК ім. Ілліча", що
встановлено рішенням Іллічівського
районного суду м. Маріуполя від 15
травня 2014 року та не спростовується
відповідачем. За цей період йому
нараховувалась і виплачувалась
заробітна плата.

Рішенням Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 15
травня 2014 року встановлено, що
заробітна плата позивача не
індексувалась, у зв'язку з чим позовні
вимоги ОСОБА_1 були задоволенні
частково, та стягнуто з ПАТ «ММК ІМ.
Ілліча» індексацію заробітної плати з
компенсацією у розмірі 1070,60 грн. з
утриманням ПАТ "ММК ім. Ілліча" з цієї
суми передбачених законом податків та
обов'язкових платежів при її виплаті.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

На підставі ст. 117 КЗпП України у разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Рішенням від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012
Конституційного Суду України у справі
№ 1-5/2012 було визначено, що положення ч. 1
ст. 233 Кодексу законів про працю України
у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 116,
117, 237-1 КЗпП України слід розуміти так,
що для звернення працівника до суду з
заявою про вирішення трудового спору
щодо стягнення середнього заробітку за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку при звільненні та про
відшкодування завданої при цьому
моральної шкоди встановлено
тримісячний строк, перебіг якого
розпочинається з дня, коли звільнений
працівник дізнався або повинен був
дізнатися про те, що власник або
уповноважений ним орган, з вини якого
сталася затримка виплати всіх належних
при звільненні сум, фактично з ним
розрахувався.

Таким чином, Конституційним Судом
України було визначено, що для
встановлення початку перебігу строку
звернення працівника до суду з вимогою
про стягнення середнього заробітку за
весь час затримки розрахунку при
звільненні визначальними є такі
юридично значимі обставини, як
невиплата належних працівникові сум
при звільненні та факт проведення з ним
остаточного розрахунку.

Аналогічна правова позиція була
викладена Верховним Судом України в
постанові від 27 березня 2013 року по
справі № 6-15цс13.

При розгляді справи було встановлено,
що строки для звернення до суду з
вимогою про стягнення середнього
заробітку за затримку в розрахунку для
позивача не спливли, тому посилання
представників відповідача про
необхідність відмовити у позові з цих
підстав не ґрунтуються на законі.

Визначаючи розмір середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, що підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача, суд
керується наступним.

Відповідно до п. 20 Постанови від 24
грудня 1999 року № 13 Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» зазначено, що
встановивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а при не проведені його до
розгляду справи - по день постановлення
рішення, якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. У разі
не проведення розрахунку у зв'язку із
виникненням спору про розмір належних
до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню у
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу. При
частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.

Такі ж положення були викладені і у
Правових позиціях Постанов Верховного
Суду України від 24 жовтня 2011 р. у справі
№ 6-39 цс11 та від 21 листопада 2011 року у
справі № 6-60 цс11.

Позивачем заявлено позовні вимоги щодо
стягнення на його користь середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні за період з 13.11.2008 року
по день постановлення рішення.

З наступного дня з дати звільнення з
13.11.2008 року по 29.10.2014 рік (день
постановлення рішення), кількість
робочих днів складає 1495.

Згідо із довідкою за № 2/74132, наданою
відповідачем, розмір середньоденної
заробітної плати ОСОБА_1 складає 116,72
грн.

При цьому суд зазначає, що цей
розрахунок зроблений відповідно до
«Порядку обчислення середньої
заробітної плати», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8
якого нарахування виплат, що
обчислюються із середньої заробітної
плати за останні два місяці роботи,
провадяться шляхом множення
середньоденного (годинного) заробітку
на число робочих днів/годин.
Середньоденна (годинна) заробітна
плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин).

Таким чином, розмір середнього
заробітку за період з 13.11.2008 року по
29.10.2014 рік складає (1495 дн. х 116,72 грн.)
174496,40 грн.

Разом з тим, суд, враховуючи
частковість задоволення позовних
вимог щодо стягнення індексації з
компенсацією згідно рішення
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 03
липня 2014 року, розмір спірної суми, на
яку мав право позивач, частку, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком, визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку у розмірі 2500,00 грн.

Відносно відшкодування позивачеві
моральної шкоди у зв'язку з не виплатою
йому відповідачем індексації
заробітної плати суд дійшов висновку
про відмову в задоволені позивних
вимог в цій частині оскільки рішенням
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя від 15 травня 2014 року на
користь позивача була стягнута
моральна шкода у розмірі 150,00 грн. у
зв'язку з невиплатою індексації за
період з березня 2003 року по липень 2006
року.

Щодо відшкодування судових витрат суд
виходить з наступного.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи, до складу яких зокрема
відносяться витрати на правову
допомогу.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» від 20.12.2011
року, розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Позивачем надано квитанцію до
прибуткового касового ордеру та акт
прийому-передачі виконаних робіт,
відповідно до яких сплатив 1000,00 грн. за
надання правової допомоги по цивільній
справі.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Отже з відповідача на користь позивача
на відшкодування витрат на правову
допомогу підлягає стягненню 13,20 грн.
(сума задоволених позовних вимог 2500,00
грн., що складає 1,32 % від заявлених
позовних вимог, отже 1,32 % від 1000,00 грн. =
13,20 грн.)

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача підлягають стягненню на
користь держави судові витрати у
вигляді судового збору в сумі 243,60
гривень за вимоги майнового характеру.

Керуючись, ст. ст. 115 - 117, 233 КЗпП України,
ст. ст. 10,11, 60, 61, 88, 208, 212-215 , 224 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
"Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча" про стягнення
середнього заробітку, моральної шкоди
та витрат на правову допомогу, -
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча",
юридична адреса: м. Маріуполь, вул.
Левченка, 1 () на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
затримки виплати індексації
заробітної плати з компенсацією в
розмірі 2500,00 грн. з утриманням ПАТ "ММК
ім. Ілліча" з цих сум передбачених
законом податків та обов'язкових
платежів при їх виплаті та витрати на
правову допомогу у розмірі 13,20 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Маріупольський
металургійний комбінат ім. Ілліча"
юридична адреса: м. Маріуполь, вул.
Левченка, 1 () на користь
держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський районний суд м.
Маріуполя Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Ю. О. Матвєєва