Провадження № 2/522/6124/14
Справа № 522/8825/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27 жовтня 2014 року, Приморський районний
суд м. Одеси, у складі :

головуючого судді - Турецького О.С.,

при секретарі - Гасуляк С.Г.,

за участю позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Приморського
районного суду м. Одеси, цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визначення розміру частки у спільному
майні подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним вище позовом про визначення
розміру частки у спільному майні
подружжя.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_4. Після
її смерті відкрилася спадщина, яка
складається з житлового будинку
АДРЕСА_1.

Право власності на зазначений об'єкт
було набуто померлою наступним чином.

У 1995 році за рішенням Центрального
районного суду м. Одеси в порядку
спадкування нею було отримано ?
домоволодіння, таким чином зазначене
майно відповідно до ст. 24 Кодексу про
шлюб та сім'ю (1969 року, що діяв на момент
отримання майна у власність) є
власністю виключно ОСОБА_4 та на нього
не поширюється режим спільного майна
подружжя.

1997 року ОСОБА_4 вступила у шлюб з
Відповідачем, після укладення шлюбу
вона фактично проживала з чоловіком за
адресою: АДРЕСА_2.

У 2002-2003 роках за рахунок коштів
позивачки та співвласника будинку
ОСОБА_5 було зроблено прибудову до
будинку.

У 2004 році на зазначену частину
домоволодіння було видано нове
свідоцтво про право власності, у
зв'язку із прийняттям до експлуатації
прибудови до будинку, площа будинку
було збільшено на 59,2 кв. м (загальна
площа), з яких тільки половина належала
ОСОБА_4

13 листопада 2004 року померлій було
подаровано другу половину
домоволодіння.

За життя спадкодавець склала заповіт
на користь свого сина ОСОБА_1.

Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті, а відповідно
до ст. 1235 ЦК України заповідач може
призначити своїми спадкоємцями одну
або кілька фізичних осіб, незалежно від
наявності у нього з цими особами
сімейних, родинних відносин, а також
інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 62 Сімейного кодексу
України «якщо майно дружини, чоловіка
за час шлюбу істотно збільшилося у
своїй вартості внаслідок спільних
трудових чи грошових затрат або затрат
другого з подружжя, воно у разі спору
може бути визнане за рішенням суду
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя». Відповідач,
починаючи з моменту набуття померлою
права власності на ? домоволодіння
АДРЕСА_1 не мешкав у вказаному будинку,
жодні поліпшення у будинку ним не
зроблено, жодні роботи не
профінансовано.

У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали,
просили позов задовольнити з
викладених в ньому підстав.

27.10.2014 року представник позивача надав
до суду заяву про розгляд справи за
його відсутністю заочно.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про дату та місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
про причини неявки до суду не
повідомив, заяви про розгляд справи в
його відсутність та заперечень на
позов до суду не надав.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки
визнанні неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено,
що у разі неявки в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі
фіксування судового процесу
звукозаписувальним засобом не
здійснюється.

Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та
неповідомлення про поважні причини
такої неявки в судове засідання, в
порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди
позивача, ухвалює заочне рішення по
справі, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, вивчивши всі
обставини справи, всебічно, повно та
об'єктивно дослідивши докази у їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизначених або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

У справі встановлені наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

05 вересня 1995 року за рішенням
Центрального районного суду м. Одеси по
справі № 2-599 в порядку спадкування
ОСОБА_4 було отримано у власність ?
домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 24 Кодексу про шлюб та
сім'ю (1969 р., що діяв на момент отримання
майна у власність) зазначене майно є
власністю виключно ОСОБА_4 та на нього
не поширюється режим спільного майна
подружжя.

15 березня 1997 року відділом реєстрації
актів громадянського стану
Іллічівської райадміністрації
виконкому Одеської міської ради було
зареєстровано шлюб між Відповідачем та
ОСОБА_4, про що свідчить видане
свідоцтво про одруження серії НОМЕР_3.

Як вбачається з копії паспорту (серія
НОМЕР_2, виданий Хмельницьким ВМ
Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області) ОСОБА_6 з 18 липня 1977
року зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_2. Ця інформація підтверджується
відповіддю органів ДМС України на
запит суду щодо інформації про
реєстрацію місця проживання
відповідача.

Відповідно до Розпоряджень
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради № 1332 від 13 травня
2004 року та № 3002 від 13 вересня 2004 року
було затверджено технічний висновок
розроблений ТОВ «БЕГ» про стан
конструкцій на земельній ділянці по
АДРЕСА_1. Прийнято в експлуатацію
житловий будинок літ. «А» по АДРЕСА_1
загальною площею 82,5 кв. м, житловою - 44,5
кв.м, сарай літ. «Е», гараж літ. «Ж» -
власники ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

На підставі зазначених розпоряджень
виконавчий комітет Одеської міської
ради 23 вересня 2004 року видав свідоцтво
про право власності на ? домоволодіння
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4.

Право власності зареєстровано 04 жовтня
2004 року, що підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 4934543, видане комунальним
підприємством «Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості».

30 листопада 2004 року Четвертою одеською
державною нотаріальною конторою було
посвідчено договір дарування ? частини
домоволодіння АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 від
імені якої діяв ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Відповідно до зазначеного договору, до
ОСОБА_4 перейшло право власності на ?
частину домоволодіння АДРЕСА_1, що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 5850404, виданим комунальним
підприємством «Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості» 15
грудня 2004 року.

Відповідно до ст. 24 Кодексу про шлюб та
сім'ю (1969 р., що діяв на момент отримання
майна у власність), якщо майно, яке було
власністю одного з подружжя, за час
шлюбу істотно збільшилося у своїй
цінності внаслідок трудових або
грошових затрат другого з подружжя або
їх обох, воно може бути визнане судом
спільною сумісною власністю подружжя.

Як вбачається зі змісту зазначеної
норми, набуття поліпшеним майном
статуту спільного майна подружжя
передбачало необхідність винесення
судом відповідного рішення.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_4, виданим Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану у місті Одесі реєстраційної
служби Одеського міського управління
юстиції.

Відповідно до статті 41 Конституції
України та пункту 2 частини першої
статті 3, статті 321 ЦК України, ніхто не
може бути позбавлений права власності
чи обмежений у його здійсненні, крім
випадків, встановлених Конституцією та
законом.

Відповідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців), а згідно ст. 1218
ЦК України до складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинились внаслідок
його смерті.

У відповідності до ст. ст. 1218, 1220, 1221 ЦК
України, після смерті ОСОБА_4
відкрилася спадщина у вигляді
вищезазначеного домоволодіння

Пунктом 3.4 листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування» передбачено, що
відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у
праві спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.
Суб'єкт права спільної сумісної
власності має право заповідати свою
частку у праві спільної сумісної
власності до її визначення та виділу в
натурі.

У відповідності до п. 17 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07.02.2014 року №5
«Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав», розглядаючи позови,
пов'язані з правом спільної власності,
суди повинні виходити з того, що
відповідно до статті 368 ЦК спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю. Так, спільною сумісною
власністю, зокрема, є: майно, набуте
подружжям за час шлюбу, якщо інше не
встановлено договором або законом
(статті 60 - 74 Сімейного кодексу України);
майно, набуте в результаті спільної
праці та за спільні грошові кошти
членів сім'ї, якщо інше не встановлено
договором, укладеним у письмовій формі.

Поясненнями позивача та свідка ОСОБА_7
судом встановлено, що домоволодіння
НОМЕР_5 було поліпшено у 2002-2003 роках за
рахунок коштів позивача та ОСОБА_5, яка
на той момент була власником 1/2 частки
домоволодіння, відповідач у
зазначеному домоволодіння ніколи не
мешкав, матеріальної допомоги для
проведення робіт не надавав,
безпосередньої участі у поліпшені
домоволодіння не приймав.

Таким чином, суд задовольняє позовні
вимоги ОСОБА_1 та визначає, що у ОСОБА_3
не виникло право на обов'язкову частку
у спільній власності подружжя щодо
домоволодіння АДРЕСА_1, адже відповідне
судове рішення винесено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК У країни,
судові витрати складаються з судового
боргу та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

На підставі ст. ст. 4, 6, 8, 10-11, 15, 58, 60, 79, 88,
209, 114, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити, що у ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
відсутнє право на обов'язкову частку в
спільній власності подружжя, щодо
домоволодіння АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на
користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1) витрати по сплаті
судового збору в розмірі 243 (двісті
сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Заява про перегляд заочного рішення,
може бути подана відповідачем до
Приморського районного суду м. Одеси
протягом 10-ти днів, після отримання
копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
рішення суду може бути оскаржено в
Апеляційний суд Одеської області через
Приморський районний суд м. Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення ухвали про відмову в
задоволенні заяви про перегляд
заочного рішення.

Суддя:
О.С.Турецький

27 жовтня 2014 року