АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2580/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 52 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
Подорога В. М. РІШЕННЯ
22 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоПодороги В.
М.суддівБородійчука В. Г. , Демченка В. А.
при секретаріАнкудінову О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6, ОСОБА_7 -
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 08 серпня 2014 року у справі за
позовом Органу опіки та піклування м.
Черкаси в інтересах малолітньої
ОСОБА_11 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи:
Комунальний заклад "Черкаський
навчально-реабілітаційний центр
Черкаської обласної ради", ОСОБА_9,
ОСОБА_8, про позбавлення батьківських
в с т а н о в и л а :
17 січня 2014 року орган опіки та
піклування м. Черкаси звернулися до
суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначали, що відповідачі є батьками
малолітньої ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1. В 2003
році рішенням Соснівського районного
суду м. Черкаси громадянка ОСОБА_7
позбавлена батьківських прав щодо
старшого сина. В судовому засіданні
було встановлено, що мати не займалася
вихованням та утриманням сина. Вироком
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 28 квітня 2011 громадяни ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 за вчинення злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,
засуджені до покарання у вигляді
Відповідач ОСОБА_6 раніше судимий: 30
листопада 1993 року Придніпровським
районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 229-6
КК України, 06 лютого 2001 року
Соснівським районним судом м. Черкаси
за ч. 2 ст. 229-6 КК України. 19 березня 2002
року Придніпровським районним судом м.
Черкаси за ч. 1 ст. 309 КК України, 22 травня
2003 року Соснівським районним судом м.
Черкаси за ч. 2 ст. 309, ст. 69, ст. 71 КК
України. 17 січня 2007 року Соснівським
районним судом м. Черкаси за ч. З ст. 307,
ст. 69, ч. 2 ст. 317, ст. 69, ст. 70 КК України.
Останній раз 28 квітня 2011 року
Соснівським районним судом м. Черкаси
за ч. З ст. 307, ч. 1 ст. 306, ст.70 КК України до
8 років 6 місяців позбавлення волі з
конфіскацією коштів або іншого майна,
одержаного злочинним шляхом. В СІЗО
ОСОБА_6 утримувався з 30 серпня 2010 року.
Кінець строку відбування покарання -25
За час перебування в колонії
зарекомендував себе посередньо,
допустив три порушення вимог режиму
відбування покарання, за що
притягувався до дисциплінарної
відповідальності правами начальника
відділення. Зв'язки з рідними підтримує
шляхом листування та особистих
побачень, отримує від них посилки та
Відповідачка раніше судима: 11 лютого 2003
року Соснівським районним судом м.
Черкаси за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 ст.70. ст. 75
КК України. 26 березня 2004 року
Соснівським районним судом м. Черкаси
за ч. 2 ст. 309 ст. 71 КК України. Останній
раз 28 квітня 2011 року Соснівським
районним судом м. Черкаси за ч. З ст. 307,
ст. 69 КК України до 6 років позбавлення
волі з конфіскацією майна. Початок
строку покарання з 28 квітня 2011 року, а
кінець 19 квітня 2017 року.
Відповідно до характеристики, за час
утримання в СІЗО ОСОБА_7 систематично
допускала порушення вимог режиму
утримання та порядку дня, має 16
стягнень, які накладені правами
начальника слідчого ізолятора. У
відносинах з адміністрацією виправної
колонії нещира. Зв'язки з рідними
підтримує шляхом листування та
особистих побачень, отримує від них
посилки та передачі. Вину в скоєному
злочині в повній мірі не усвідомлює.
Відповідно до рішення виконавчого
комітету Соснівської районної в м.
Черкасах ради від 01 червня 2011 № 272 "Про
направлення малолітньої ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасово, до державного
закладу на повне державне утримання",
малолітня ОСОБА_11, перебуває в дитячий
державній установі на повному
утриманні держави. Відповідно до
інформації закладу, за час перебування
дитини в установі її батьки не виявляли
зацікавленості щодо долі малолітньої.
Тому просили позбавити громадян ОСОБА_6
та ОСОБА_7 батьківських прав щодо
малолітньої ОСОБА_11
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 08 серпня 2014 року позов
задоволено. Позбавлено ОСОБА_6, 1970 року
народження та ОСОБА_7, 1973 року
народження батьківських прав щодо
малолітньої ОСОБА_11, яка народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись з рішенням суду в
інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_10,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 подали апеляційну
скаргу в якій посилаючись на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та
неправильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права,
просять скасувати рішення суду, та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Суд першої інстанції задовольняючи
позов посилався на ту обставину, що з
часу засудження, тобто з квітня 2011 року
відповідачі з дитиною зв'язків не
підтримували, до установи в якій
малолітня перебувала на повному
державному утриманні, не телефонували,
не цікавилась розвитком дитини, в той
же час мали можливість в телефонному
режимі спілкуватись зі своїми
родичами.

Однак погодитись з висновком районного
суду про задоволення позовних вимог
про позбавлення батьківських прав не
можна, оскільки висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Так, із системного аналізу діючого
законодавства України убачається, що
позбавлення батьківських прав є, з
одного боку, засобом захисту прав
дитини, а з другого - заходом впливу на
батьків, які неналежним чином
виконують свої батьківські обов'язки
стосовно дитини. Позбавлення
батьківських прав можливе виключно на
підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164
СК встановлено вичерпний перелік
підстав для позбавлення батьківських
прав, а саме: не забрали дитину з
пологового будинку або з іншого
закладу охорони здоров'я без поважної
причини і протягом шести місяців не
виявляли щодо неї батьківського
піклування; ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини;
жорстоко поводяться з дитиною; є
хронічними алкоголіками або
наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини.

Відповідно до п. п. 15, 16 постанови
пленуму Верховного Суду України N 3 від
30 березня 2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують, та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Особи можуть бути позбавлені
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років, і тільки
з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання
своїх обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є
батьками малолітньої ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вироком Соснівського районного суду м.
Черкаси від 28 квітня 2011 року громадяни
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за вчинення злочину,
передбаченого ч. З ст. 307 КК України,
засуджені до покарання у вигляді
позбавлення волі.

Відповідач ОСОБА_6, раніше судимий, а
саме: 30 листопада 1993 року
Придніпровським районним судом м.
Черкаси за ч. 2 ст. 229-6 КК України, 06
лютого 2001 року Соснівським районним
судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 229-6 КК
України, 19 березня 2002 року
Придніпровським районним судом м.
Черкаси за ч. 1 ст. 309 КК України, 22 травня
2003 року Соснівським районним судом м.
Черкаси за ч. 2 ст. 309, ст. 69, ст. 71 КК
України, 17 січня 2007 року Соснівським
районним судом м. Черкаси за ч. З ст. 307,
ст. 69, ч. 2 ст. 317, ст. 69, ст. 70 КК України.
Останній раз 28 квітня 2011 року
Соснівським районним судом м. Черкаси
за ч. З ст. 307, ч. 1 ст. 306, ст.70 КК України до
8 років 6 місяців позбавлення волі з
конфіскацією коштів або іншого майна,
одержаного злочинним шляхом.

В місцях позбавлення волі засуджений
ОСОБА_6 утримувався з 30 серпня 2010 року.
Закінчення строку відбування
покарання 25 лютого 2019 року.

За час перебування в колонії
зарекомендував наступним чином:
допустив три порушення вимог режиму
відбування покарання, за що
притягувався до дисциплінарної
відповідальності правами начальника
відділення, заохочувався один раз
правами начальника відділення.
Працевлаштований на дільниці з
дрібного ремонту автомобілів, до праці
ставиться добре. У відношенні до
представників адміністрації колонії
ввічливий, тактовний, на заходи
виховного впливу реагує добре. Зв'язки
з рідними підтримує шляхом листування
та особистих побачень, отримує від них
посилки та передачі (а.с.13).

Відповідачка ОСОБА_7 раніше судима 11
лютого 2003 року Соснівським районним
судом м. Черкаси за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307
ст.70, ст. 75 КК України, 26 березня 2004 року
Соснівським районним судом м. Черкаси
за ч. 2 ст. 309 ст. 71 КК України. Останній
раз 28 квітня 2011 року Соснівським
районним судом м. Черкаси за ч. 3 ст. 307
позбавлення волі з конфіскацією майна.
Початок відбування строку покарання з
28 квітня 2011 року, а звкінчення - 19 квітня
2017 року. Відповідно до характеристики
від 11 грудня 2013 року, за час утримання в
СІЗО ОСОБА_7 систематично допускала
порушення вимог режиму утримання та
розпорядку дня, має 16 стягнень, які
накладені правами начальника слідчого
ізолятора. У відносинах з
адміністрацією виправної колонії
нещира. Зв'язки з рідними підтримує
шляхом листування та особистих
побачень, отримує від них посилки та
передачі. Вину в скоєному злочині в
повній мірі не усвідомлює (а.с.15-16).

Проте, згідно характеристики від 12
березня 2014 року, стягнень та заохочень
не має, у відношенні до представників
адміністрації установи намагається
бути ввічливою. У колективі
намагається будувати рівні,
доброзичливі взаємовідносини.
Соціально-корисні зв'язки підтримує з
матір'ю, батьком та донькою шляхом
листування та телефонних розмов.
Стосунки між ними доброзичливі(а.с. 107).

Рішенням виконавчого комітету
Соснівської районної в м. Черкасах ради
від 01 червня 2011 № 272 "Про направлення
малолітньої ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1,
тимчасово, до державного закладу на
повне державне утримання", малолітня
ОСОБА_11, перебуває в дитячий державній
установі на повному утриманні держави.

Відповідно до рішення Черкаської
міської ради № 734 від 17 травня 2012 року
про надання статусу дитини,
позбавленої батьківського піклування
малолітній ОСОБА_11 та влаштування її до
державної установи на повне державне
утримання (а.с 9).

Отже, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, поступила в
дитячий заклад 16 червня 2011 року з ІІ
грудного відділення дитячої лікарні №
3, де знаходиться і по даний час.

Згідно висновку виконавчого комітету
Черкаської міської ради, як органу
опіки та піклування № 14/30-03-03 від 09
січня 2014 року, вважають за доцільне
позбавити громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7
батьківських прав щодо малолітньої
ОСОБА_11.(а.с.4-5).

Відповідно до висновку Черкаської
міської лікарні № 1262 від 22 серпня 2012
року про стан здоров'я та розумовий
розвиток дитини, тобто, більше ніж
через рік після перебування в дитячому
закладі, вказано, що дитина має розлад
експресивної мови, розлад
психологічного розвитку у вигляді
ЗПМР, пігментний невус правої сідниці,
плосковальгусні стопи та додаткову
хорду лівого шлуночка(а.с.10).

Дійсно, у зв'язку із перебуванням в
місцях позбавлення волі, ОСОБА_6 з
серпня 2010 року, а ОСОБА_7 з квітня 2011
року не займаються вихованням дочки. В
судовому засіданні апеляційного суду
Черкаської області встановлено, що
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримують зв'язок із
батьками, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_8, які в
свою чергу постійно відвідували онуку
в дитячій установі, дарували їй
іграшки, одяг, книги, надавали дитині
можливість в телефонному режимі
спілкуватись з батьком та матір'ю,
показували фото її батьків та робили
фото онуки в дитячому закладі, пізніше
передаючи ці фото батькам. Дані
обставини підтверджуються також
повідомленням КЗ "Черкаський
навчально-реабілітаційний центр
Черкаської обласної ради" № 274 від 07
листопада 2013 року, де зазначено, що
малолітню в закладі зі сторони матері
провідують ОСОБА_12 та ОСОБА_9, а зі
сторони батька ОСОБА_8(а.с.7).

Крім того, представник апелянта,
пояснила судовій колегії ті обставини,
що відповідач ОСОБА_7 постійно писала
скарги в органи прокуратури розшукуючи
свою доньку, а з січня 2014 року написала
доньці кілька поштових вітань.
Зазначене аж ніяк не може свідчити про
те, що відповідачка не цікавиться долею
своєї доньки і байдужа до неї.
Можливості виховувати доньку вона
позбавлена з причин, які від неї не
залежать.

Таким чином, у відповідності до
положень ч.6 ст.19 СК України, колегія
суддів не погоджується з висновком
виконавчого комітету Черкаської
міської ради, як органу опіки та
піклування про доцільність
позбавлення батьківських прав,
оскільки він є недостатньо
обґрунтованим, а матеріали справи не
містять належних доказів щодо його
підтвердження, а навпаки, надані докази
дають можливість колегії суддів
оцінити в сукупності надані докази та
визнати їх не переконливими.

Доказів свідомого нехтування
відповідачами своїх обов'язків щодо
виховання дітей, позивачем не надано
ні суду першої, ні суду апеляційної
інстанції.

Крім того, в самій позовній заяві
відсутнє посилання позивача на
будь-який пункт ч.1 ст.164 СК України, який
би являвся підставою для позбавлення
батьківськи прав відповідачів у
відношення їх дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК
України, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позбавлення батьківських прав є
виключною мірою, яка тягне за собою
серйозні правові наслідки як для
батька (матері), так і для дитини (ст. 166
СК України). Це означає, що позбавлення
батьківських прав допускається лише,
коли змінити поведінку батьків в кращу
сторону неможливо, і лише при наявності
вини в діях батьків.

Всупереч вимогам наведених норм
закону та роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України судом не
з'ясовано, які безспірні докази
свідчать про ухилення відповідачів від
виконання своїх обов'язків щодо
виховання дочки, у чому полягає винна
поведінка відповідачів у свідомому
нехтуванні своїми обов'язками.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4)порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Враховуючи наведене, судова колегія
уважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення, а рішення суду першої
інстанції скасуванню, як таке, що
ухвалене з неправильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, та вважає за необхідне ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 317, 319 ЦПК
України судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 08 серпня 2014 року у справі за
позовом Органу опіки та піклування м.
Черкаси в інтересах малолітньої
ОСОБА_11 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи:
Комунальний заклад "Черкаський
навчально-реабілітаційний центр
Черкаської обласної ради", ОСОБА_9,
ОСОБА_8, про позбавлення батьківських
прав - скасувати та ухвалити нове, яким
в позові Органу опіки та піклування м.
Черкаси в інтересах малолітньої
ОСОБА_11 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи:
Комунальний заклад "Черкаський
навчально-реабілітаційний центр
Черкаської обласної ради", ОСОБА_9,
ОСОБА_8, про позбавлення батьківських
прав - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене на протязі 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання ним законної
сили.

Головуючий :

Судді :