Справа № 265/6354/13-ц
Провадження № 6/265/405/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 року

місто Маріуполь

Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя Донецької
області у складі: головуючого судді
Копилової Л.В.,

при секретарі - Єфремовій О.В

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за заявою ОСОБА_1 про
розстрочку виконання рішення суду,

заінтересова особа – ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про
розстрочку виконання рішення суду,
заінтересова особа – ОСОБА_2.

В своїй заяві посилається на те, що на
підставі рішення Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 07 травня 2014 року
з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто
матеріальну шкоду в сумі 102 695 грн. 20
коп. та моральну шкоду в сумі 3 000 грн.
За вказаним рішенням суду видано
виконавчий лист та відкрито виконавче
провадження. Він, як боржник є фізичною
особою підприємцем, основний вид
діяльності якого це -пасажирські
перевезення. Для здійснення своєї
діяльності він несе певні витрати
без яких його діяльність неможлива,
зокрема – це виплата заробітної плати
працівникам, сплата податків, ремонт
автобусів, заправка паливом. На
сьогоднішній день він перебуває у
складному фінансовому становищі, що
значно утруднює виконання рішення
суду. Сума, яку він повинен сплатити по
рішенню суду є достатньо великою і
сплата її в повному обсязі може
призвести до зупинки його
підприємницької діяльності та
неплатоспроможності взагалі. На
підставі трудових договорів він має
найманих працівників, яким через цю
ситуацію загрожує чи-то звільнення,
чи – то зменшення розміру заробітної
плати. Також між ним та Маріупольською
міською радою укладено договір оренди
земельної ділянки для обслуговування
нежилої будівлі – комплексу СТО, яка
необхідна йому для здійснення
підприємницької діяльності, зі
щомісячною сплатою орендної плати в
розмірі 5 800 грн. Таким чином при
сплаті ним одноразово суми боргу, у
боржника не буде фінансової
можливості обслуговувати
автотранспорт, а згідно п.5.3.21
договорів, укладених між ним і
Маріупольською міською радою на
перевозку пасажирів транпсортом на
автобусних маршрутах м.Маріуполя, які
працюють в режимі маршрутного таксі –
при невиході на маршрут автобусів
договори можуть бути розірвані, що
призведе до повного банкрутства
боржника.

Також 18 вересня 2014 року Приморським
ВДВС м.Маріуполя винесено постанову
про арешт майна боржника і оголошено
заборону на його відчуження. У випадку
несплати ним всієї суми боргу до 30
вересня 2014 року майно буде вилучено і
виставлено на реалізацію.

Крім того, у нього на утриманні
знаходиться двоє неповнолітніх дітей
– ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 і дідусь інвалід війни ІІ
групи – ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до декларації платника
єдиного податку – ФОП боржника, сума
його валової виручки за звітний місяць
за період з 01 січня 2014 року по 01 серпня
2014 року склала 537 610 грн., таким чином
щомісячний валовий дохід складає 76 500
грн. При цьому сума витрат (заробітна
плата, оренда, комунальні послуги, ТО і
ремонт автобусів, заправка дизпаливом)
щомісячно в середньому складає 66 500
грн., тобто сума його чистого доходу в
місяць в середньому є 10 000 грн.

Враховуючи це, просить суд розстрочити
йому виконання рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
07 травня 2014 року про стягнення з нього
на користь ОСОБА_2 матеріальної та
моральної шкоди, згідно такого
графіку погашення боргу: з жовтня 2014
року по серпень 2017 року в сумі по 3 000
грн., а у вересні 2017 року в сумі 695,20
грн., при цьому оплату здійснювати з 15
по 20 числа щомісячно.

При розгляді заяви заявник ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_6 підтримали
доводи заяви посилаючись на обставини,
викладені в ній. Крім цього, ОСОБА_1
зазначив, що він вживає всі заходи для
відшкодування шкоди на підставі
рішення суду. З цією метою він виставив
на продаж деякі транспортні засоби,
що є в його власності, однак продати їх
на сьогоднішній день неможливо через
ситуацію, яка склалася в місті
Маріуполі, зокрема воєнними діями. З
цієї причини зменшився і
пасажиропотік в його автобусах. Також
він після набрання рішенням суду
законної сили сплатив двічі по 1000 грн.
стягувачам в рахунок відшкодування
шкоди. Наведені ним обставини вважає
виключними, тому просить задовольнити
його заяву.

Представник заінтересової особи –
ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення
заяви та просила вімовити в її
задоволенні, вказавши на те, що
обставини вказані заявником не є
виключним випадком в розумінні ст.373
ЦПК України.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши письмові докази,
надані заявником, суд приходить до
висновку про відмову в її задоволенні з
наступних підстав.

07 травня 2014 року Орджонікідзевським
районним суду міста Маріуполя
Донецької області винесено рішення, за
яким із ОСОБА_1 стягнуто на користь
ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі
102 695 грн. 20 коп. та моральну шкоду в сумі
3 000 грн. (а.с.22-24).

ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про
державну реєстрацію є фізичною
особою-підприємцем, основний вид
діяльності якого це - пасажирські
перевезення (а.с.17).

29 травня 2014 року між заявником та
Маріупольською міською радою укладено
договір оренди земельної ділянки для
обслуговування нежилої будівлі –
комплексу СТО, яка необхідна заявнику
для здійснення підприємницької
діяльності по вулиці Олімпійській, 217 в
м.Маріуполі, зі щомісячною сплатою
орендної плати в розмірі 5 800 грн.
(а.с.7-12).

Заявник має на утриманні двох
неповнолітніх дітей – ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18-19).

18 вересня 2014 року Приморським ВДВС
м.Маріуполя винесено постанову про
арешт майна боржника і оголошено
заборону на його відчуження (а.с.5).

Відповідно до частини п’ятої статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов’язковими до виконання на всій
території України. У пункті 9 частини
третьої статті 129 Конституції України
до основних засад судочинства
віднесено обов’язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної
сили, обов’язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов’язковість
яких надана Верховною Радою України, –
і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у
цивільних справах є складовою права на
справедливий суд та однією з
процесуальних гарантій доступу до
суду, що передбачено статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

Згідно ст.373 ЦПК України за наявності
обставин, що утруднюють виконання
рішення (хвороба боржника або членів
його сім'ї, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо), за
заявою державного виконавця або за
заявою сторони суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає питання про відстрочку
або розстрочку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

А відповідно до ст.36 Закону України
«Про виконавче провадження» за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26 грудня
2003 року „Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження" при вирішенні заяв
державного виконавця чи сторони про
відстрочку або розстрочку виконання
рішення суду потрібно мати на увазі, що
їх задоволення можливе лише у
виняткових випадках, які суд визначає,
виходячи з особливого характеру
обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (хвороба
боржника або членів його сім'ї,
відсутність у нього майна, яке за
рішенням суду має бути передане
стягувану, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Отже, закон пов`язує можливість
відстрочки та розстрочки виконання
рішення лише з об'єктивними, тобто
такими, що не залежать від волі
боржника, обставинами, які носять
винятковий характер і утруднюють
виконання рішення суду у строк чи у
встановлений судом спосіб.

Як вбачається із матеріалів заяви,
підставою для розстрочки виконання
рішення суду заявник ОСОБА_1 наводить
низький рівень його доходів та
понесення значних витрат на виплату
заробітної плати працівникам, сплату
податків, ремонт автобусів, заправку їх
паливом, спад пасажиропотоку в
зв»язку із воєнними діями в місті та
наявність на утриманні двох
неповнолітніх дітей і інваліда
дідуся. Однак суд вважає, що ці
наведені заявником підстави не є
винятковими випадками для розстрочки
виконання рішення суду, тому у
задоволенні заяви слід відмовити.

При цьому суд враховує також, що
заінтересова особа - ОСОБА_2 протягом
тривалого часу позбавлений
можливості отримати компенсацію за
заподіяну йому більш ніж двох років
матеріальну та моральну шкоду,
незважаючи на факт наявності рішення
суду, яке набрало законної сили.

Керуючись ст.ст.209, 215,373 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
розстрочку виконання рішення суду,
заінтересова особа – ОСОБА_2,
відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
апеляційного суду Донецької області
шляхом подачі апеляційної скарги до
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області
протягом п»яти днів з дня її
проголошення.

Суддя Орджонікідзевського районного
суду

міста Маріуполя Донецької області

ОСОБА_8