АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/3867/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3142/14
Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.
Доповідач Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Мартєва С.Ю., Карпушина Г.Л.

при секретарі Колодюк О.П.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м.
Полтави від 9 вересня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_1, що діє в нітересах малолітнього
ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
виконавчий комітет Київської районної
в м. Полтава ради, Київський районний
відділ у м. Полтаві Управління
Державної Міграційної служби України в
Полтавській області про визнная осіб
такими, що втратили право коритсування
житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із вказаним позовом та просив суд
визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог
вказував, що йому на праві власності
належить 23/32 часток зазначеної
квартири, право власності на решту - 13/32
частин квартири на даний час ні за ким
не оформлено.

Відповідач ОСОБА_3 та її малолітній
син ОСОБА_4, відносно якого вона
позбавлена батьківських прав, в
зазначеному житловому приміщенні
понад встановлені законом строки не
проживають, своїх речей за вказаною
адресою не зберігають.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 9 вересня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржив ОСОБА_2 та просив скасувати
його та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні

Судове рішення ухвалене у справі
відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що на підставі договору
дарування, посвідченого 30 липня 2013 року
приватним нотаріусом Полтавського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
ОСОБА_2 належить 19/32 частин квартири
АДРЕСА_1 (а.с.14-15).

Рішенням Київського районного суду
м.Полтави від 21 вересня 2012 року, яке
набрало законної сили 02 жовтня 2012 року,
за ОСОБА_2 також визнано право
власності на 1/8 частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування після
ОСОБА_6 (а.с.9-12).

Таким чином частка ОСОБА_2 в праві
власності на вказану квартиру
становить 23/32 (1/8 + 19/32).

Після смерті 12 грудня 2010 року ОСОБА_6
ОСОБА_7 прийняв спадщину на 3/8 частини
вказаної квартири.

Крім того, встановлено, що 30 жовтня 2011
помер ОСОБА_7, після смерті якого
відкрилась спадщина на 3/8 частини
квартири АДРЕСА_1. Право на спадкування
після смерті ОСОБА_7 мають ОСОБА_3
(дружина), ОСОБА_4 (малолітній син),
ОСОБА_8 (повнолітній син від першого
шлюбу) та ОСОБА_9 (батько).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд
першої інстанції виходив з того, що
частина спірного житлового приміщення
належить відповідачам, а отже вони не
можуть бути позбавлені права
користування своїм майном.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він узгоджується з
матеріалами справи та нормами чинного
законодавства, які регламентують
спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Доводи апеляційної скарги щодо
необхідності застосування до спірних
правовідносин положень ст. 405 ЦК
України, що регулює право членів сім'ї
власника житла на користування цим
житлом, не узгоджуються з матеріалами
справи.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України
передбачено, що незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Так, ОСОБА_3 та ОСОБА_10 не були членами
сім'ї позивача, а набули права
користування спірним житловим
приміщенням як члени сім'ї ОСОБА_7,
якому належало право власності на 3/8
частини квартири АДРЕСА_1, а в
наступному як його спадкоємці, так як
ними була прийнята спадщина, що
відкрилась після смерті ОСОБА_7

Таким чином, суд першої інстанції вірно
застосував до спірних правовідносин
норми, що регулюють право власності та
спадкові права.

Інші доводи апеляційної скарги
зводяться до обґрунтування позовних
вимог та є тотожними, викладеним у
позові, а тому були належним чином
розглянуті судом першої інстанції

Виходячи з викладеного, судова колегія
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції з'ясовано всі обставини та
надано їм належну правову оцінку.
Порушень норм матеріального та
процесуального права, які б могли
призвести до зміни чи скасування
рішення місцевого суду, судовою
колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1
ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 9 вересня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя:

О.Ю. Кузнєцова

Судді:

С.Ю. Мартєв

Г.Л. Карпушин

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: