Справа №300/792/14-ц
Воловецький районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Конепуда В.І., при
секретарі судового засідання - Рошко
М.М., з участю позивача -
ОСОБА_1,відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в примішенні суду смт.
Воловець цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні земельною ділянкою та
стягнення моральної шкоди,-
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом
до ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою та
стягнення моральної шкоди.
Свою заяву мотивувала тим, що
користується земельною ділянкою в
урочищі "Обіч" на території
Верхньоворітської сільської ради, яка
їй належить відповідно до Державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії І-ЗК №031234. У травні 2014
року відповідач по справі ОСОБА_2 на
даній земельній ділянці розкидав
грунт, чим пошкодив рослинний покрив,
що заважає позивачу нормально
користуватися земельною ділянкою.
12.05.2014 року комісією Верхньоворітської
сільської ради складено акт, яким
встановлено нанесення позивачу шкоди.
На зауваження позивача ОСОБА_2
погрожував фізичною розправою,
внаслідок чого у ОСОБА_1 та її чоловіка
підвищився артеріальний тиск, у
позивачки боліло серце і вона змушина
була приймати заспокійливі ліки.
Внаслідок незаконних дій відповідача
ОСОБА_2 позивачка перебуває під
постійним страхом за майно та здоров'я
свого чоловіка, створеною загрозою їй
завдано моральну шкоду, яку вона оцінює
у 2000 грн. Просить суд зобов'язати
відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкод
в користуванні земельною ділянкою.
Позивач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов підтримала повністю,
посилаючись на обставини викладені в
Відповідач ОСОБА_2 в суді позовні
вимоги не визнав та пояснив, що ніяких
перешкод позивачці в користуванні
земельною ділянкою не чинить та
протиправних дій не вчиняє, просив
відмовити у задоволенні позову,
вважаючи його безпідставним та
Свідок ОСОБА_3 - сільський голова
Верхньворітської сільської ради в суді
підтвердив, що він був присутній під
час складання акту від 12.05.2014 року за
зверненням ОСОБА_1, комісією
встановлено нанесення шкоди, шляхом
накидання грунту на трав'яний покрив на
земельній ділянці, розташованій в с.
Верхні Ворота урочище "Обіч", що
використовується ОСОБА_1 згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку та зобов'язано ОСОБА_2
у триденний термін звільнити
вищезгадану земельну ділянку від
накиданого грунту. У розмові з ОСОБА_2
той пояснив, що він тільки відкидав
грунт від своєї огорожі, який був
нагорнутий із земельної ділянки ОСОБА_1
Аналогічні покази дала свідок
ОСОБА_4 - землевпорядник
Верхньоворітської сільської ради
Воловецького району.
Допитаний в якості свідка
дільничий інспектор міліції ОСОБА_5
підтвердив, що в ОСОБА_2 та ОСОБА_1
існують давні неприязні стосунки. З
приводу накиданого грунту на земельну
ділянку ОСОБА_1, ОСОБА_2 притягувався до
адміністративної відповідальності за
ст. 186 КУпАП України на адмінкомісії, -
йому оголошено попередження.
Свідок ОСОБА_6, який проживає по
сусідству із сторонами в суді пояснив,
що фактично між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вже
давно існують неприязні відносини. Він
постійно звертається як до ОСОБА_1, так
і до ОСОБА_2 про те, щоб вони жили в
нормальних добросусідських стосунках
і не призводили до нікчемних сварок.
Заслухавши та обміркувавши
пояснення сторін, свідків, дослідивши
письмові докази та належно їх оцінивши,
суд дійшов обгрунтованого висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню. Заподіяння моральної
шкоди не знайшло свого підтвердження
У відповідності до вимог ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 41 Конституції України,
кожен має право володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю
В судовому засіданні встановлено,
що позивачка ОСОБА_1 є власником
земельної ділянки, що розташована в
урочищі "Обіч" на території с. Верхні
Ворота Верхньоворітської сільської
ради, відповідно до Державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії І-ЗК №031234, яку позивач
використовує для ведення сільського
Згідно з правилами ст. 125 ЗК
України право власності та постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.
Як вбачається акту розгляду
звернення ОСОБА_1 від 12.05.2014 року
складеного комісією, якою встановлено
нанесення шкоди, шляхом накидання
грунту на трав'яний покрив на земельній
ділянці, розташованій в с. Верхні
Ворота урочище "Обіч", що
використовується ОСОБА_1 згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку та зобов'язано ОСОБА_2
у триденний термін звільнити
вищезгадану земельну ділянку від
За ч. 2 ст. 152 ЗК України власник
земельної ділянки може вимагати
усунення будь - яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.
Відповідно до вимог ст.78
Земельному кодексу України право
власності на земельну ділянку є
Частиною 2 ст. 90 Земельного
кодексу України передбачено, що
порушені права власників земельних
ділянок підлягають відновленню в
порядку, встановленому законом.
З огляду на вищевикладене, суд
вважає позов ОСОБА_1. таким, що підлягає
частковому задоволенню, оскільки
позивачка є власником земельної
ділянки на підставі Державного акта на
право власності на земельну ділянку, та
відповідно до вимог ч.2 ст.152 Земельного
кодексу України передбачено, що
власник земельної ділянки може
вимагати усунення будь-яких порушень
його права на землю.
Давши належну оцінку показам
сторін, свідкам, з урахуванням норм ст.
23 ЦК України щодо визначення моральної
шкоди, підстав для її відшкодування суд
не знаходить. При цьому, суд враховує
поведінку як позивача ОСОБА_1, так і
відповідача ОСОБА_2 у розв'язанні
конфліктної ситуації, що склалася між
ними та призвела до даного спору.
Згідно з п.5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» при вирішенні спору про
відшкодування відшкодування моральної
шкоди обов'язковому з'ясуванню
підлягає наявність такої шкоди.
Позивачкою ОСОБА_1 не доведено факт
заподіяння їй моральної шкоди, а тому
її позовні вимоги в цій частині не
підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.88 ЦПК України суд
стягує з відповідача сплачений
позивачем судовий збір пропорційно до
частини задоволених позовних вимог, а
тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
підлягає стягненню 121,80 грн.
Керуючись ст. 41 Конституції
України, ст.ст. 3, 88, 213-215 ЦПК України, ст.
ст. 125, 152 ЗК України, п.5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 року №4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити частково.
Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
перешкод у користуванні земельною
ділянкою ОСОБА_1, що розташована в
урочищі "Обіч" на території с. Верхні
Ворота Верхньоворітської сільської
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 121 ( сто
двадцять одну ) грн. 80 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
Суддя: