АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в суді 1 інстанції
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Телегіній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка
подана його представником ОСОБА_3, на
ухвалу Солом'янського районного суду м.
Києва від 14 серпня 2014 року про
зупинення провадження по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи:
Комунальне підприємство
«Відрадненське», Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві про визначення порядку
користування житловим приміщенням,

встановила:

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 14 серпня 2014 року
провадження по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: КП
«Відрадненське», Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві про визначення порядку
користування житловим приміщенням -
зупиненодо набрання законної сили
рішенням суду по справі № 2-3817/14 за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про
припинення права співвласників на
частки у майні та стягнення грошової
компенсації.

Не погоджуючись з ухвалою, представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу суду та направити справу до суду
першої інстанції для продовження
розгляду, посилаючись на її
незаконність та необґрунтованість.

Апелянт посилається на те, що вирішення
питання про задоволення позовних вимог
про зобов'язання привести приміщення
спірної квартири до попереднього стану
відповідно до технічної документації,
відновлення електропостачання у
кімнаті позивача ОСОБА_2 та повернення
кімнати позивача у попередній стан
жодним чином не залежать від того, чи
буде припинено право власності
відповідача ОСОБА_4 на частину спірної
квартири. Вважає необґрунтованим
висновок суду першої інстанції про
неможливість розгляду цієї справи до
вирішення справи про припинення права
співвласників на частки у майні.

В судовому засіданні апелянт та його
представник підтримали апеляційну
скаргу та просили задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4 вважав доводи
апеляційної скарги безпідставними та
просив залишити ухвалу суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що з'явились в судове
засідання, вивчивши матеріали справи і
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання відповідача
ОСОБА_4 про зупинення провадження по
справі до розгляду іншої цивільної
справи - за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_2 про припинення права
співвласників на частки у майні та
стягнення грошової компенсації, суд
першої інстанції виходив з того, що
розгляд даної справи є неможливим до
розгляду справи, предметом якої є
припинення права власності
відповідача на частку у спірній
квартирі, оскільки від вирішення
даного спору залежить можливість
встановлення конкретного порядку
користування житловим приміщенням та
обов'язку відповідача до здійснення
дій, про які просить позивач.

Однак колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
вважає його таким, що суперечить
нормам процесуального права та
обставинам справи.

Пунктом 4 ч.1 ст. 201 ЦПК України
передбачено обов'язок суду зупинити
провадження у справі у разі
неможливості розгляду цієї справи до
вирішення іншої справи, що
розглядається, зокрема, в порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009
року «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції», визначаючи наявність
передбачених статтею 201 ЦПК України
підстав, за яких провадження у справі
підлягає обов'язковому зупиненню, суд
повинен, зокрема, враховувати, що така
підстава для зупинення провадження у
справі, як зазначено у пункті 4 частини
першої цієї статті - неможливість
розгляду цивільної справи до вирішення
іншої справи, що розглядається в
порядку конституційного, цивільного,
господарського, кримінального чи
адміністративного судочинства,
застосовується у тому разі, коли в цій
іншій справі можуть бути вирішені
питання, що стосуються підстав,
заявлених у справі вимог, чи умов, від
яких залежить можливість її розгляду.

Як вбачається зі змісту уточненої
позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_4 від
21.05.2014 року, позивач просить:

- зобов'язати відповідача ОСОБА_4
привести приміщення квартири АДРЕСА_1
до попереднього стану відповідно до
технічної документації;

- визначити порядок користування
вказаною квартирою, при якому виділити
в користування позивачу ОСОБА_2
кімнату, житловою площею 14 кв.м., а
відповідачу ОСОБА_4 - кімнату, площею 18
кв.м.,

- зобов'язати ОСОБА_4 відновити
електропостачання у кімнаті ОСОБА_2,
повернути цю кімнату у попередній
стан;

- вселити позивача до квартири АДРЕСА_1.

З наявної у матеріалах справи копії
позовної заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2
про припинення права співвласників на
частки у майні вбачається, що позивачі
у вказаній справі, які є співвласниками
спірної квартири по 1/3 частині кожен,
просять припинити право власності на
належні їм частки у квартирі АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_2, та стягнути з ОСОБА_2 на
користь кожного із них вартість 1/3
частини спірної двокімнатної
квартири, загальною площею 44,64 кв.м.

Таким чином, виходячи із обставин,
якими позивачі у цих справах
обґрунтовують заявлені ними позовні
вимоги, колегія суддів вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції про неможливість розгляду
даної справи до розгляду іншої справи
щодо припинення права співвласників на
частки у квартирі, оскільки розгляд
позовних вимог ОСОБА_2 не залежить від
вирішення вказаної справи, виходячи із
того, що ОСОБА_5, ОСОБА_4 просять
припинити свої частки у праві
власності на квартиру, а не частку
ОСОБА_2, який просить вселити його у
спірну квартиру, встановити порядок
користування квартирою та зобов'язати
відповідача привести приміщення
квартири до попереднього стану
відповідно до технічної документації.

Відповідно до ст. 311 ЦПК України
підставами для скасування ухвали суду,
що перешкоджає подальшому провадженню
у справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є, зокрема, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що ухвалу суду першої
інстанції неможливо визнати законною і
обґрунтованою, ухвала постановлена з
порушенням норм процесуального права,
тому підлягає скасуванню, а справа -
направленню до суду першої інстанції
для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м.
Києва від 14 серпня 2014 року - скасувати,
справу направити для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий : Судді: