Провадження №6/425/88/14
Справа №425/2339/14-ц
місто Рубіжне Луганської області
міський суд Луганської області у
головуючого судді: Мирошникової О.Ш.
при секретарі: Кулішовій О.С.,
за відсутністю сторін, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в місті Рубіжне Луганської
області подання старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Рубіжанського
міського управління юстиції Свірської
Н.І. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 в
праві виїзду за межі України,-
09 жовтня 2014 року старший державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Рубіжанського
міського управління юстиції Свірська
Н.І. звернулася до Рубіжанського
міського суду Луганської області з
поданням про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України, в
якому зазначила, що у ВДВС
Рубіжанського МУЮ на примусовому
виконанні знаходиться виконавчий лист
№ 2-1982 від 15.10.2007 року виданий
Рубіжанським міським судом Луганської
області про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 на утримання доньки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у
розмірі ? частини всіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 01.10.2007 року.
Суд дослідивши матеріали подання
старшого державного виконавця вважає,
що у задоволенні подання слід
відмовити виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника фізичної особи у праві виїзду
за межі України при виконанні судових
рішень вирішується судом за місцем
знаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
В статті 74 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлений
порядок стягнення аліментів, зокрема,
відповідно до частини 2 цієї статті у
разі наявності заборгованості із
сплати аліментів понад три місяці
стягнення може бути звернено на майно
Державний виконавець ВДВС
Рубіжанського МУЮ до суду не з'явився і
не довів своїх вимог, викладених у
поданні, не надав до суду матеріали
виконавчого провадження, до подання
надано копію виконавчого листа № 2-1982
від 15.10.2007 року, копії чотирьох викликів
боржника до відділу державної
виконавчої служби, копії двох актів
державного виконавця від 19.11.2013 року та
від 29.09.2014 року про не проживання
боржника за адресою, зазначеною у
виконавчому листі, копію постанови від
23.01.2014 року про примусовий привід
боржника, копію відомостей з
адресно-довідкового підрозділу про
зареєстроване місце проживання
боржника, копії відповідей установ та
організацій про відсутність доходів та
майна у боржника тощо.
Разом з тим, державним виконавцем до
подання не додано постанови про
відкриття виконавчого провадження, про
накладення арешту на майно боржника, не
зазначено даних, які б свідчили, що
державним виконавцем вживалися заходи
примусового стягнення, зокрема
звернення стягнення на майно чи доходи
боржника, розшуку боржника тощо, щоб
вказувало на здійснення виконавцем
всіх можливих та необхідних дій з метою
виконання рішення суду.
Крім того, державним виконавцем суду не
надано доказів, які свідчили б про те,
що боржник ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього судом,
також державний виконавець не надав
відомості про обізнаність боржника з
наявністю відкритого виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-1982 від 15.10.2007 року
та строками його добровільного
Доказів надсилання боржнику постанови
про відкриття виконавчого провадження
з дотриманням вимог ч. 1 ст. 31 Закону
України «Про виконавче провадження»
державним виконавцем до свого подання
Також в поданні відсутній строк на який
має бути вжито обмеження та не наявні
повні відомості про особу боржника, а
саме: не зазначено громадянство
боржника, місце його народження.
Суд зазначає, що невиконання боржником,
який обізнаний щодо наявності відносно
нього відкритого виконавчого
провадження, самостійно зобов'язань
протягом строку, зазначеного в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням суду
Закон України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в України громадян
України» регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.
Законом України «Про виконавче
провадження» передбачено, зокрема,
право державного виконавця на
звернення до суду із поданням про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
за межі України у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням до
виконання зобов'язань за рішенням.
Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
України громадян України»
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті.
Таким чином, законодавець передбачив
можливість зазначених обмежень, а не
обов'язкове їх застосування.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
Стаття 32 Закону України «Про виконавче
провадження» закріплює заходи
примусового виконання рішень, згідно
цієї статті, заходами примусового
виконання рішення є:
1. звернення стягнення на кошти та
інше майно (майнові права) боржника, у
тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
2. звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника;
3. вилучення в боржника і передача
стягувача певних предметів, зазначених
4. інші доходи, передбачені
рішенням.

Таким чином, вирішення питання, щодо
обмеження особи в праві виїзду за межі
України може бути останнім етапом
примусового виконання судового
рішення, якщо державний виконавець
застосував усі заходи примусу тощо.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод зазначено, що
кожен, хто законно перебуває на
території будь-якої держави, має право
вільно пересуватися і вільно вибирати
місце проживання в межах цієї
території. Кожен є вільним залишати
будь-яку країну, включно зі своєю
власною.

Статтею 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

За змістом наведених вище норм
законодавства, тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
є винятковим заходом обмеження
особистої свободи фізичної особи, який
застосовується лише при наявності
достатніх підстав вважати, що така
особа ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на неї
відповідним судовим рішенням.

Як вбачається з подання та доданих
документів, за боржником ОСОБА_2 станом
на 01.10.2014 року обліковується
заборгованість у розмірі 31244,82 гривні,
тобто в подані йдеться лише про
наявність боргових зобов'язань ОСОБА_2
та те, що ці зобов'язання боржником не
погашені.

Також, боржник станом на 20.02.2014 року не
зареєстрований за місцем проживання,
яке зазначено у виконавчому листі від
15.10.2007 року, зазначене підтверджується
відомостями з адресно-довідкового
підрозділу та копіями актів державного
виконавця від 19.11.2013 року та від 29.09.2014
року про не проживання боржника за
адресою та копією рапорту старшого
лейтенанта міліції Бордюкова І.В. від
19.02.2014 року.

Втім, державний виконавець, який є
обізнаним про відсутність відомостей
про місце проживання, перебування чи
знаходження боржника ОСОБА_2, звернувся
до суду з поданням про обмеження виїзду
боржника за відсутності доказів
ухилення ОСОБА_2 від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду.

З урахуванням наведеного, суд прийшов
до висновку, що подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Рубіжанського міського управління
юстиції Свірської Н.І. про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 в праві виїзду за межі
України не обґрунтоване, оскільки не
надано доказів на підтвердження тих
обставин, що боржник ухиляється від
виконання зобов'язання та про те, що
боржник вчиняє дії, які унеможливлюють
чи ускладнюють виконання зобов'язання,
також взагалі не надано доказів, що
боржник є обізнаним про відкриття
виконавчого провадження стосовно
нього, у зв'язку з чим суд не вбачає
підстав для задоволення цього подання.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України,
Законом України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», ст. 1 Закону України «Про
здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції», суд,-

ухвалив:

В задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Рубіжанського міського управління
юстиції Свірської Н.І. про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Рубіжанський міський суд Луганської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя
Мирошникова О.Ш.