Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних
справ
Суддя 1-ї інстанції Пустовіт З.П.
Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 310/8840/13
Справа № 22ц/778/3428/14
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних
справ апеляційного суду Запорізької
області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді:
Подліянова Г.С., Дашковська А.В.

секретар - Мосіна О.В.

при участі: прокурора -
адвоката -

________________________________________________________________________
____________________

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 05.06.2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання правочину удаваним, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
правочину удаваним зазначаючи, що
01.11.2001 року вона подарувала відповідачу
(онуку) належну їй квартиру АДРЕСА_1. При
цьому вважала, що в майбутньому онук
буде надавати їй матеріальну допомогу,
доглядати її. Із-за необізнаності,
помилялася щодо обставин укладеного
правочину і не мала наміру передавати
майно безоплатно. Насправді бажала
укласти угоду про довічне утримання.
Тому просила визнати договір дарування
насправді договором довічного
утримання.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 05.06.2014
року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник покликав
скасувати ухвалене рішення,
стверджуючи на тому, що суд неправильно
визначив обставини справи та невірно
застосував норми матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів судової палаті з цивільних
справ апеляційного суду дійшла до
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної
інстанції відхиляє скаргу, якщо
встановлює, що суд першої інстанції
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Із матеріалів справи видно, що за
договором від 01.11.2001 року ОСОБА_1
подарувала відповідачу належну їй
квартиру АДРЕСА_1. Договір нотаріально
посвідчений (а.с.9).

Реєстрація переходу прав власності
здійснена. Натепер, власником спірної
квартири є ОСОБА_2 (а.с.9-б).

Згідно ст.243 ЦК в редакції 1961 року та
717,719 ЦК України за договором дарування
одна сторона (дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Отже, угода дарування не встановлює
обов'язок обдаровуваного вчинити на
користь дарувальника будь-яку дію
майнового або немайнового характеру.
Зазначене положення статті цього
Кодексу відображає сутність договору
дарування і вказує на його основну
відмінність від оплатних договорів -
перехід права власності на предмет
договору до обдарованого без надання
будь-якої зустрічної матеріальної чи
нематеріальної компенсації
дарувальникові.

Разом із тим, за договором довічного
утримання (догляду) одна сторона
(відчужувач) передає другій стороні
(набувачеві) у власність житловий
будинок, квартиру або їх частину, інше
нерухоме майно або рухоме майно, яке
має значну цінність, взамін чого
набувач зобов'язується забезпечувати
відчужувача утриманням та (або)
доглядом довічно (ст.425,426 ЦК 1961
року,ст.744 ЦК України).

За правилами ст.58 ЦК 1961 року, ч.1 ст.235 ЦК
України удаваним є правочин, який
вчинено сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили. Якщо буде встановлено, що
правочин був вчинений сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили, відносини сторін
регулюються правилами щодо правочину,
який сторони насправді вчинили.

Вважаючи договір дарування удаваним
правочином, позивач посилався на те, що
насправді сторони мали на меті укласти
договір довічного утримання.

Суд наголошує, що для визнання
правочину удаваним слід мати на увазі,
що обидві сторони договору діяли
свідомо для досягнення якоїсь
особистої користі, їх дії направлені на
досягнення інших правових наслідків і
приховують іншу волю учасників угоди.
Наміру однієї сторони на укладення
удаваної угоди недостатньо.

Норми ст.60 ЦПК України передбачають, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно із ч.1 ст.218 ЦК України
заперечення однією із сторін факту
вчинення правочину або оспорювання
окремих його частини може доводитися
письмовими доказами, засобами аудіо-,
відеозапису та іншими доказами.
Рішення суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків.

За змістом вказаних норм не може
підтверджуватися показаннями свідків
наявність правовідносин, що виникають
з правочинів, для яких законом
установлено письмову форму.

Матеріали справи не містять допустимих
доказів на підтвердження наміру
позивача та відповідача укласти саме
договір довічного утримання та
доказів, які б свідчили про досягнення
між сторонами угоди з усіх істотних
умов такого договору.

Навпаки, із змісту договору дарування,
посвідченого у встановленому законом
нотаріальному порядку 01.11.2001 року
вбачається, що сторони договору
підтверджують дійсність намірів при
його укладенні, а також, що він не
носить характер мнимого і не є
договором зловмисним (п.6 Договору а.с.9)
.

Обов'язків обдарованого вчинити на
користь дарувальника будь-яку дію
майнового або немайнового характеру
договір не передбачав.

Суд дав оцінку наданим позивачем
доказам та прийшов до висновку про
відсутність підстав для визнання його
удаваним, що приховує інший правочин.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України,
судова колегія, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 05.06.2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий: Судді: