Справа № 333/3351/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2014 р.
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.
Запорожжя у складі:

головуючого судді
Герасименко С.Г.

при секретарі
Андрущук Ю.В.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа:
управління Державної автомобільної
інспекції ГУМВС України в Запорізькій
області, ОСОБА_5 про витребування майна
з чужого незаконного володіння, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого зазначив, що він
взяв у кредит в АКБ "Форум" 60.000 доларів
США. За рахунок цих коштів 15.12.2007 р.
придбав автомобіль MERCEDES BENZ SPRINTER,
державний № НОМЕР_1, 2002 р. випуску,
білого кольору, № двигуна НОМЕР_2, №
кузову НОМЕР_3.

За домовленістю з продавцем автомобіля
ОСОБА_6 його вартість було визначено у
сумі 24.500 доларів США, що на час
укладення угоди за офіційним курсом
НБУ дорівнювало 123.725 грн.

Угоду купівлі-продажу було укладено на
Українській товарній біржі, але в
якості покупця він зазначив іншу особу
- ОСОБА_5.

Його рішення зареєструвати автомобіль
на іншу особу базувалося на повній
довірі до ОСОБА_5, яка ніколи не
претендувала на володіння або
користування автомобілем, розуміючи,
що є лише номінальним "власником".

Всі документи на машину і ключі від неї
з самого початку зберігалися у
позивача. Саме він передавав гроші
продавцеві, а 28.12.2007 р. та сплачував всі
необхідні платежі, пов'язані з
реєстрацією автомобіля в органах ДАІ.

Протягом 2007-2011 рр. ОСОБА_5 долею
автомобіля не цікавилася, податок з
власників транспортних засобів не
сплачувала, і такий стан речей повністю
влаштовував обох, оскільки аж ніяк не
порушував будь-чиїх прав.

У серпні 2010 р. ОСОБА_7 пред'явила до
позивача позов про поділ майна,
набутого у шлюбі.

В якості майна, що піддягає поділу,
ОСОБА_7 зазначила і спірний автомобіль.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 07.04.2011 р. у справі № 2-322/2011
ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні її
позовних вимог в частині визнання за
нею права власності на 1/2 частину
спірного автомобіля.

Рішення набуло законної сили 28.07.2011 р.

Під час розгляду вищезазначеної
цивільної справи в суді з'ясувалося, що
ОСОБА_5 не визнає права власності
позивача на придбаний за кредитні
кошти автомобіль, і, навпаки, вважає цей
автомобіль своєю власністю.

Так, в судовому засіданні 07.04.2011 р.
представник ОСОБА_5 від імені свого
довірителя заявила, що автомобіль
придбаний особисто відповідачкою за
власні заощадження та за рахунок
спадщини, а я лише допомагав їй у
реєстрації автомобіля в ДАІ.

Більше того - з'ясувалося, що ОСОБА_5
встигла 21.06.2011 р. продати спірний
автомобіль громадянці ОСОБА_4, хоча
добре розуміла штучність своїх прав.

Рішенням Апеляційного суду
Запорізької області від 20.03.2014 р. у
справі № 22-ц/778/883/14 його позовні вимоги
задоволено частково, визнано договір
купівлі-продажу автомобіля MERCEDES BENZ
SPRINTER, державний № НОМЕР_1, 2002 р. випуску,
білого кольору, № двигуна НОМЕР_2, №
кузову НОМЕР_3, укладений 15.12.2007 р. між
ОСОБА_6 і ОСОБА_5, недійсним в частині
покупця - ОСОБА_5, визнано фактичним
покупцем ОСОБА_3

У зв'язку з вище викладеним позивач
просить визнати право власності на
спірний автомобіль та повернути
належний йому автомобіль в натурі.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
наполягав на їх задоволенні з підстав
викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні просила відмовити в позовній
заяві на підставі заперечень, які
знаходяться в матеріалах справи
вказавши, що відповідач є
добросовісним набувачем спірного
майна і має всі передбачені законом
права на його володіння, користування
та розпорядження.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання
не з'явилась, однак надала заяву про
розгляд справи за її відсутності
вказавши, що проти задоволення позову
заперечує.

Представник третьої особи управління
Державної автомобільної інспекції
ГУМВС України в Запорізькій області у
судове засідання не з'явився, однак
надав заяву про розгляд справи за його
відсутності вказавши, що проти
задоволення позову заперечує.

Суд вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи та інші
докази, прийшов до висновку, про
відмову у задоволенні позовних вимог з
наступних підстав.

У відповідності до статті 387 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 21.06.2011 року ОСОБА_5 продала спірний
автомобіль ОСОБА_4 (а.с. 48-49).

Згідно повідомлення ДАЇ ГУМВС України
в Запорізькій області власником
автомобіля MERCEDES BENZ SPRINTER, державний №
НОМЕР_1, 2002 р. випуску, білого кольору, №
двигуна НОМЕР_2, № кузову НОМЕР_3
належить фізичній особі ОСОБА_4, яка є
відповідачем по даній справі. (а.с. 74)

На теперішній час ОСОБА_4 володіє
спірним автомобілем та здійснює
необхідні витрати на його утримання
(а.с. 59-60)

Згідно п. 10 постанови Пленуму № 9 від
06.11.2009р. № «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», при
доведеності добросовісності набувача,
майно може бути витребувано в нього
тільки з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388
ЦК.

Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК майно може
бути витребувано і у добросовісного
набувача, якщо воно:

1) воно було загублене власником або
особою, якій він передав майно у

володіння;

2) було викрадене у власника або
особи, якій він передав майно у
володіння;

3) вибуло з володіння власника або
особи, якій він передав майно у
володіння,

не з їхньої волі, а іншим шляхом.

У своїй позовній заяві позивач
посилається на 3 пункт ст. 388 ЦК України
та вказує, що спірний автомобіль вибув
з його володіння,

не з його волі.

В підтвердження даної обставини
посилається на судове рішення
Апеляційного суду Запорізької області
від 20.03.2014 р. у справі № 22-ц/778/883/14 де
визнано договір купівлі-продажу
автомобіля MERCEDES BENZ SPRINTER, державний №
НОМЕР_1, 2002 р. випуску, білого кольору, №
двигуна НОМЕР_2, № кузову НОМЕР_3,
укладений 15.12.2007 р. між ОСОБА_6 і ОСОБА_5,
недійсним в частині покупця - ОСОБА_5,
визнано фактичним покупцем ОСОБА_3

Однак, з рішення Апеляційного суду
Запорізької області від 20.03.2014 р. у
справі № 22-ц/778/883/14 вбачається, що саме
він був ініціатором укладання договору
купівлі-продажу автобусу на ім'я ОСОБА_9
Також судом встановлено, що він був
присутній при його укладанні, тому
свідомо знав зміст договору. Крім того
даним рішенням встановлено, що договір
купівлі-продажу автобусу визнано
удаваним в частині покупця, а також, що
вчинено це з волі ОСОБА_3

Також при розгляді справи № 2-2794/11р. з
пояснень ОСОБА_3 в судовому засіданні
25.01.2012 року слідує, що саме з його волі
договір купівлі-продажу автобусу було
укладено на ім'я ОСОБА_5, бо на 15.12.2007
року - день укладання договору, він був
співробітником СБУ, у зв'язку з цим йому
на той час було заборонено займатися
підприємницькою діяльністю, а автобус,
як пояснив позивач, придбавався ним
саме для отримання прибутку за
договором оренди автобусу. Тому він
оформив договір купівлі-продажу та
договори оренди саме на ОСОБА_5 (том 1
диск з аудіо записом, том 2 ст. 19 вище
вказаної справи).

Згідно п. 25 постанови Пленуму ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову
практику у справах про захист права
власності та інших речових прав», до
вибуття майна з володіння власника не з
його волі, а іншим шляхом відносяться,
зокрема, такі випадки, як вчинення
правочину під впливом обману,
насильства, зловмисної домовленості
представника власника з другою
стороною, тобто у всіх випадках, коли
майно вибуло з володіння поза волею
власника.

Жоден з перерахованих факторів, які б
вплинули на волю ОСОБА_10 при вибутті
спірного автомобіля у судовому
засіданні не було доведено.

З вище викладеного слідує, що спірний
автомобіль вибув з володіння ОСОБА_3 з
його волі, оскільки навіть у ДАЇ ГУМВС
України в Запорізькій області при
реєстрації спірного автомобіля на
ОСОБА_5, а в подальшому на ОСОБА_4 не
виникло сумнівів в законності
документів наданих ОСОБА_4 для
реєстрації транспортного засобу.

Так, ст. 34 Закону України «Про дорожній
рух» встановлено, що Державна
реєстрація, перереєстрація, зняття з
обліку транспортного засобу полягає у
здійсненні комплексу заходів,
пов'язаних із перевіркою документів,
які є підставою для здійснення
реєстрації, звіркою і, за необхідності,
дослідженням ідентифікаційних номерів
складових частин та оглядом
транспортного засобу, оформленням і
видачею реєстраційних документів та
номерних знаків, яка здійснюється у
порядку встановленому Кабінетом
Міністрів Україні - Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, атобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998р. N 1388.

Тому, на момент укладення договору
купівлі-продажу автомобіля між ОСОБА_5
та ОСОБА_4, перша, мала права власності,
розпорядження та користування спірним
автомобілем а, факти того, що автобус
вибув з володіння позивача з його волі,
та те що ОСОБА_4 є добросовісним
набувачем, встановлені судовим
рішенням (справа 22-ц/778/883/14), тому є
преюдиційними і не підлягають
доказуванню.

Згідно зі ст. 330 ЦК, якщо майно відчужене
особою, яка не мала на це права, то
добросовісний набувач набуває право
власності на нього, якщо відповідно до
ст. 388 ЦК майно не може бути у нього
витребуване.

З урахуванням викладеного та за
відсутності доказів про те, що вказаний
автомобіль перебуває у відповідача
вона ним користується та здійснює його
утримання на час вирішення спору, позов
є необґрунтованим належними та
допустимими доказами.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 224
ЦПК України, ст. ст., 330, 387, 388 ЦК України,
-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа: управління Державної
автомобільної інспекції ГУМВС України
в Запорізькій області, ОСОБА_5 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя:
С.Г. Герасименко