АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

16 жовтня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на
дії державного виконавця по цивільній
справі за позовом Закритого
акціонерного товариства «Кредит
Європа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу
Печерського районного суду м.Києва від
21 серпня 2014 року,

встановила:

заочним рішенням Печерського
районного суду м.Києва від 06 липня 2009
року було задоволено позов ЗАТ «Кредит
Європа Банк» та стягнуто з ОСОБА_1
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 27 003 грн. 59 коп. У серпні 2014
року представник ОСОБА_1 звернувся до
суду із скаргою на дії державного
виконавця, в якій зазначав, що
державним виконавцем було помилково
повторно накладено арешт на майно
боржника ОСОБА_1

Ухвалою Печерського районного суду
м.Києва від 21 серпня 2014 року в
задоволенні скарги було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
представник скаржника подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу та постановити
рішення, якою скаргу задовольнити,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення
представника скаржника, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії
державного виконавця, скаржник
посилався на те, що державним
виконавцем в межах виконавчого
провадження, відкритого на підставі
виконавчого листа, виданого 23
листопада 2009 року Печерським районним
судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ЗАТ «Кредит Європа Банк»
заборгованості в розмірі 27 303 грн. 63
коп., було накладено арешт на 76/200 частин
належної боржнику квартири АДРЕСА_1, та
зазначав, що 28 січня 2009 року арешт на
вказану квартиру вже було накладено.

Ухвалою Печерського районного суду
м.Києва від 21 серпня 2014 року в
задоволенні скарги було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд
першої інстанції виходив з того, що
державним виконавцем було дотримано
вимог Закону України «Про виконавче
провадження». Такий висновок суду є
законним та обґрунтованим, відповідає
встановленим по справі обставинам.

Як вбачається з матеріалів справи,
заочним рішенням Печерського
районного суду м.Києва від 06 липня 2009
року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЗАТ
«Кредит Європа Банк» заборгованість за
кредитним договором в розмірі 27 003 грн.
59 коп., на підставі якого було видано
виконавчий лист та відкрито виконавче
провадження, накладено арешт на все
майно боржника.

В своїй апеляційній скарзі представник
скаржника посилається на те, що судом
при постановленні ухвали про залишення
скарги без задоволення не було
враховано положень ст. 63 Закону України
«Про виконавче провадження» та
неможливість повторного накладення
арешту на майно боржника. Однак, такі
доводи апелянта є необґрунтованими та
не можуть бути підставою для
скасування ухвали суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України
«Про виконавче провадження», на
положення якої посилається у своїй
апеляційній скарзі представник
заявника, у разі звернення стягнення на
будинок, квартиру, інше приміщення чи
земельну ділянку державний виконавець
подає запит до відповідних місцевих
органів, що здійснюють реєстрацію та
облік майна, про належність такого
майна боржнику на праві власності, а
також перевіряє, чи не перебуває це
майно під арештом.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав і
законним інтересів фізичних і
юридичних осіб. Статтею 11 даного закону
передбачено право державного
виконавця у процесі здійснення
виконавчого провадження накладати
арешт на майно боржника.

В даному випадку державним виконавцем
Біляковським О.М. було здійснено
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення, у
спосіб та в порядку, встановленому
Законом України «Про виконавче
провадження» та скаржником не надано
доказів на підтвердження
неправомірності дій державного
виконавця та порушення прав боржника.

Таким чином, судом першої інстанції
було дотримано норм процесуального
права, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, висновків суду не спростовують,
а тому ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу
Печерського районного суду м.Києва від
21 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 757/23007/14-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/12408/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Вовк С.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: НемировськаО.В.