АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2424/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 23 Фролов О. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
Демченко В. А. УХВАЛА
29 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоДемченка В.
А.суддівПодороги В. М. , Василенко Л. І.
при секретарі Анкудінову О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ДП Агрофірма "Байс Агро" на
рішення Тальнівського районного суду
Черкаської області від 16 липня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_6 до ДП
Агрофірма "Байс Агро", третьої особи -
ОСОБА_7 про розірвання договору оренди
землі , -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_6 у лютому 2014 року
звернулась до суду із позовом до ДП
Агрофірма "Байс - Агро" про розірвання
договору оренди землі.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивачка вказувала, що є власником
земельної частки (паю) відповідно до
Державного акту про право власності на
землю розміром 2,54, за яким 01.01.2006 року
між ДП Агрофірма «Байс - Агро» та нею
було укладено договір оренди.

Враховуючи те, що відповідач за останні
роки не в повній мірі виконував вимоги
договору оренди, а саме не розробив
проект землеустрою, що забезпечує
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь, не
сплачував орендну плату та не підвищив
розмір орендної плати, то позивачка
просила зазначений договір оренди
розірвати.

Рішенням Тальнівського районного суду
Черкаської області від 16 липня 2014 року
позовну заяву ОСОБА_6 до Дочірного
підприємства Агрофірма «Байс-Агро»,
третьої особи - ОСОБА_7 про розірвання
договору оренди земельної частки (паю)
задоволено та розірвано договір оренди
земельної частки (паю), укладеного між
ОСОБА_6 та ДП Агрофірма «Байс-Агро» «01»
січня 2006 р., який зареєстрований у
Тальнівському районному відділі
Черкаської філії ДП «Центр ДЗК при
Держкомземі України» 22.08.2006 року за
№95, стягнуто з Дочірнього
підприємства Агрофірма «Байс-Агро» на
користь ОСОБА_6 судові витрати, які
складаються з судового збору в розмірі
243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ДП Агрофірма "Байс -
Агро" подано апеляційну скаргу на дане
рішення, в якій апелянт просить
скасувати рішення суду, оскільки
вважає його ухваленим із порушенням
норм матеріального права, ухваливши
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог позивачки
у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта по справі,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до відхилення.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Розглядаючи спірні правовідносини між
сторонами, суд першої інстанції повно
і всебічно дослідив та оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу правовідносин і закон, який їх
регулює, та ухвалив правильне по суті
рішення з дотриманням вимог
матеріального і процесуального права.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Так, задовольняючи позовні вимоги
позивачки та розірвавши договір оренди
землі, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що відповідачем взагалі не
сплачувалась орендна плата позивачці .

За матеріалами справи, колегією суддів
установлено, що 01.01.2006 р. ОСОБА_6 уклала з
ДП Агрофірма «Байс-Агро» договір
оренди зазначеної земельної частки
(паю) терміном на 49 років, договір
зареєстрований у Тальнівському
районному відділі Черкаської філії ДП
«Центр ДЗК при Держкомземі України»
від 22.08.2006 року за №04067930 (а. с. 10 - 12).

У своїй позовній заяві позивачка
посилалась на невиконання
відповідачем обов'язків, передбачених
ст.24 та ст.25 Закону України «Про оренду
землі», в тому числі і на невиплату
орендної плати за договором з моменту
його укладення (а.с.2-5).

Будь-яких доказів зі сторони
відповідача щодо сплати орендної плати
позивачці як до суду першої інстанції,
так і до суду апеляційної інстанції не
було надано.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору.

За правилами ст. 21 Закону України "Про
оренду землі" розмір, форма і строки
внесення орендної плати за землю
встановлюються за згодою сторін у
договорі оренди (крім строків внесення
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності,
які встановлюються відповідно до
Закону України "Про плату за землю").
Обчислення розміру орендної плати за
землю здійснюється з урахуванням
індексів інфляції, якщо інше не
передбачено договором оренди.

Відповідно до п. 9-14 договору оренди,
передбачено грошову форму оплати
оренди, яка визначена в сумі 500,82
гривень, строки виплати та підстави для
перегляду розміру орендної плати
(а.с.10-12).

Частиною 1 ст. 32 Закону України "Про
оренду землі" передбачено, що на вимогу
однієї зі сторін договір оренди землі
може бути достроково розірваний за
рішенням суду в разі невиконання
сторонами обов'язків, передбачених
статтями 24 і 25 цього Закону та умовами
договору, в разі випадкового знищення
чи пошкодження об'єкта оренди, яке
істотно перешкоджає передбаченому
договором використанню земельної
ділянки, а також на підставах,
визначених Земельним кодексом України
та іншими законами України.

Так, ч. 1 ст. 24 указаного Закону
передбачено, що орендодавець має право
вимагати від орендаря своєчасного
внесення орендної плати.

Таким чином, зазначене право
орендодавця кореспондується обов'язку
орендаря щодо своєчасного внесення
орендної плати, та означені положення
закону, які регулюють дані
правовідносини, вимагають
систематичного порушення внесення
орендної плати як умови для розірвання
договору оренди землі.

Крім того, обов'язок орендаря своєчасно
вносити орендну плату передбачений і
договором оренди землі, укладеного
сторонами.

Суд першої інстанції встановив, що
відповідач належним чином не виконував
умови договору та не проводив сплату
орендної плати, що свідчить про
невиконання умов договору оренди.

Враховуючи вказане, має місце
порушення користувачем земельної
ділянки зобов'язання щодо сплати
орендної плати.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу
України передбачено настання правових
наслідків, встановлених договором або
законом, зокрема розірвання договору.

Отже суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про розірвання
укладеного сторонами договору оренди
землі у зв'язку з систематичною
несплатою орендної плати, що
узгоджується і з правовим висновком
Верховного Суду України від 12 грудня 2012
року, викладеним при розгляді справи
№6-146цс12.

Окрім того, у своїй заяві від 29.04.2014
року, представник відповідача ОСОБА_8
повідомив, що 22 червня 2005 року ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 усно домовились про продаж
даної земельної ділянки, що є предметом
договору оренди, при цьому ОСОБА_7
передав кошти, а позивачка при свідках
прийняла кошти як оплату за земельну
ділянку, а тому з моменту купівлі
земельної ділянки розрахунки по
орендній платі одержував ОСОБА_7
(а.с.31-32).

Аналогічні пояснення представник ДП
Агрофірми «Байс-Агро» надав і в суді
апеляційної інстанції.

Дана обставина підтверджує доводи
позивачки про те, що орендна плата їй не
сплачувалась і нею не отримувалась з 2006
року.

Також, відповідачем не було надано
жодних доказів в обґрунтування доводів
апеляційної скарги, що є невиконанням
вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, якою
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

З врахуванням доводів сторін, наданих
сторонами доказів, положень норм
матеріального права, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції і не
впливають на законність ухваленого
рішення, у зв'язку з чим апеляційна
скарга підлягає до відхилення, а
рішення суду першої інстанції до
залишення без змін, відповідно до вимог
ст.308 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 303, ст.304, ст.307, ст.308, ст.314, ст.315, ст.317,
ст.319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ДП Агрофірма "Байс
Агро" - відхилити.

Рішення Тальнівського районного суду
Черкаської області від 16 липня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_6 до ДП
Агрофірма "Байс Агро" про розірвання
договору оренди землі - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :

Судді :