Справа № 359/3553/14-ц Головуючий у І
інстанції Величко В.П.Провадження №
22-ц/780/5501/14 Доповідач у 2
інстанції КашперськаКатегорія 29
УХВАЛА

Іменем України

14 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді: Кашперської
Т.Ц.,

суддів: Фінагєєва
В.О., Яворського М.А.,

при секретарі Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 14 серпня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Садівницького товариства
«Займище-2», ОСОБА_2 про стягнення
моральної шкоди,

заслухавши доповідь судді, перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом про стягнення
моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги
тим, що є членом СТ «Займище-2», із яким
укладено договір про користування
електричною енергією. 14 жовтня 2008 року
було виконано роботи по підключенню до
реконструйованої електромережі
будинку, який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1. 01 серпня 2013 року головою
правління без направлення
попередження про відключення
електроенергії особисто було
відключено його будинок від
електропостачання. Відповідач усно
його повідомив, що відключення
проводиться у зв'язку з несправністю
лічильника та наявною заборгованістю.
В подальшому лічильник було
відремонтовано, а 12 вересня 2013 року він
погасив заборгованість. 24 вересня 2013
року він звернувся до СТ «Займище-2» із
письмовою заявою про підключення
будинку до електромережі та про
відновлення постачання електричної
енергії, однак відповіді на заяву він
не отримав і ще тричі усно звертався до
голови правління, а 13 лютого 2014 року
звернувся із повторною письмовою
заявою, лише у квітні 2014 року
електропостачання було відновлено.
Таким чином, з серпня 2013 року по квітень
2014 року на ділянці та у будинку
повністю було відсутнє постачання
електричної енергії, а діями
відповідачів йому завдано моральної
шкоди. Просив стягнути солідарно із
відповідачів на його користь заподіяну
моральну шкоду у розмірі 15000 грн. та
судові витрати.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 14 серпня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач ОСОБА_1, не погоджуючись із
рішенням суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди,
суд першої інстанції виходив із того,
що СТ «Займище-2» діяло в межах
повноважень, визначених статутом та
договором, а позивачем не надано
доказів на підтвердження заподіяння
моральної шкоди, причинного зв'язку між
діями відповідача та вказаною шкодою,
та на підтвердження її розміру.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками суду першої
інстанції, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що 01 червня 2009 року між ЗАТ
«А.Е.С. «Київобленерго» та СТ
«Займище-2» укладено договір про
постачання електричної енергії № 0400 (а.
с. 59).

Згідно статуту СТ «Займище-2»,
затвердженого загальними зборами
членів товариства від 01 березня 2009 року
і зареєстрованого державним
реєстратором Бориспільської районної
адміністрації Київської області 22
квітня 2009 року, цей статут визначає
правові, організаційні, економічні
основи функціонування садівницького
товариства.

Відповідно до п. 4.4 статуту член
товариства зобов'язаний щомісячно
сплачувати за спожиту електроенергію,
газ тощо; своєчасно сплачувати вступні,
членські та цільові внески у розмірах і
термінах, визначених загальними
зборами членів товариства.

Пунктом 4.5 статуту передбачено, що член
товариства може бути відмежований від
суспільного майна інфраструктур
товариства у випадку несплати
встановленими загальними зборами
товариства вступних та цільових
внесків, а також інших обов'язкових
платежів.

ОСОБА_1 є членом СТ «Займище-2» та
користується земельною ділянкою пл. 0,12
га., яка була надана йому у користування
у 1989 році на підставі рішення № 30 від 21
лютого 1989 року Київської обласної ради
(а. с. 8).

Між СТ «Займище-2» та ОСОБА_1 був
укладений договір про користування
електричною енергією (а. с. 78 - 79). Згідно
розділу договору «Права та обов'язки
споживача», споживач електричної
енергії зобов'язується невідкладно
письмово повідомляти
енергопостачальника про недоліки в
роботі приладів обліку; оплачувати
спожиту електричну енергію відповідно
до умов договору. Згідно розділу
договору «Відповідальність сторін»
споживач несе відповідальність і може
бути відключеним за прострочення
внесення будь-яких платежів перед СТ
«Займище-2»; ухилення від виконання або
несвоєчасне виконання рішень
правління та загальних зборів СТ
«Займище-2».

Листом від 04 квітня 2012 року ОСОБА_1
повідомлявся, що згідно рішення
загальних зборів від 2011 року за
несплату боргів протягом двох тижнів
буде відключено електропостачання до
будинку, дане повідомлення отримано
адресатом 29 квітня 2012 року (а. с. 80).

На засіданні правління 14 липня 2013 року
було прийнято рішення відключити
електроенергію садової ділянки НОМЕР_1
за борги перед товариством та надати
термін для погашення боргу до 01 серпня
2013 року (а. с. 105 - 109). ОСОБА_1 відмовився
отримати рішення правління, у зв'язку з
чим був складений відповідний акт від 14
липня 2013 року (а. с. 110).

12 вересня 2013 року було складено акт про
наявність у ОСОБА_1 боргу по
електроенергії, в якому зазначалось, що
останнім сплачено 64 грн. по лічильнику,
який не працював більше місяця (а. с. 116).

27 липня 2013 року було виявлено
несправність лічильника ОСОБА_1 - не
враховувалася електроенергія на
лічильнику, про що було складено
відповідний акт (а. с. 111). Попередня
перевірка лічильника була здійснена 28
червня 2014 року і з того часу покази
лічильника не змінювались. З таким
рішенням комісії, яка складала
вказаний акт, ОСОБА_1 погодився, про що
поставив власний підпис зі зворотного
боку вказаного акту.

27 липня 2014 року було проведено
позачергове засідання правління
товариства, на якому прийнято рішення
відключити будинок позивача від
електропостачання до виявлення причин
поломки електролічильника (а. с.52). 01
серпня 2013 року було відключено від
електропостачання будинок ОСОБА_1, про
що складено акт (а. с. 115).

Адміністративною колегією Київського
обласного територіального відділення
АМК України 04 квітня 2014 року надано
рекомендації СТ «Займище-2» припинити
дії, які містять ознаки порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, а також усунути причини
виникнення порушення, умов, що йому
сприяли, шляхом вжиття заходів по
підключенню дачного будинку НОМЕР_1
ОСОБА_1 до електричної енергії на
підставі заяви 24 вересня 2013 року та
відповідних підтверджуючих
документів, які додаються до заяви,
протягом десяти днів з моменту
одержання рекомендацій (а. с. 32).

Станом на момент пред'явлення позову
будинок позивача підключено до
електричної енергії.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 з наступними змінами «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» спори про відшкодування
заподіяної фізичній чи юридичній особі
моральної (немайнової) шкоди
розглядаються, зокрема: коли право на
її відшкодування безпосередньо
передбачено нормами Конституції або
випливає з її положень; у випадках,
передбачених статтями 7, 440-1 ЦК та іншим
законодавством, яке встановлює
відповідальність за заподіяння
моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону
«Про інформацію», ст. 44 Закону «Про
авторське право і суміжні права»); при
порушенні зобов'язань, які підпадають
під дію Закону «Про захист прав
споживачів» чи інших законів, що
регулюють такі зобов'язання і
передбачають відшкодування моральної
(немайнової) шкоди.

Відповідно до п. 5 даної постанови, при
вирішенні спору про відшкодування
моральної шкоди обов'язковому
з'ясуванню підлягає наявність такої
шкоди, протиправність діяння того, хто
її спричинив, причинність зв'язку між
шкодою та протиправними діями винного.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди,
позивач, зазначаючи про існування з
відповідачем договірних відносин,
посилався на вимоги ст.ст. 23, 714 ЦК
України.

Стаття 23 ЦК України визначає загальні
положення про можливість
відшкодування моральної шкоди при
наявності вини відповідача.

Правовідносини з постачання фізичним
особам електричної енергії
регулюються статтею 714 ЦК України,
статтями 24-27 Закону України «Про
електроенергетику», Правилами і
Методикою визначення обсягу та
вартості електричної енергії, не
облікованої внаслідок порушення
споживачами правил користування
електричною енергією, затвердженою
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 04 травня 2006 року, якими не
передбачено відшкодування моральної
шкоди споживачу або члену його сім'ї за
виниклих правовідносин.

СТ «Займище-2», уклавши договори про
постачання електроенергії з членами
товариства, взяло на себе функції
постачальника електричної енергії.

Відповідно до пунктів 43, 44, 46 Правил
користування електричною енергією для
населення, затверджених Постановою КМУ
№ 1357 від 26 липня 1999 року,
енергопостачальник несе
відповідальність за шкоду, заподіяну
споживачу або його майну, в розмірі й
порядку, визначених законодавством. У
разі тимчасового припинення
електропостачання з вини
енергопостачальника він несе
відповідальність згідно з умовами
договору у розмірі двократної вартості
недовідпущеної електричної енергії. У
разі порушення прав споживачів
енергопостачальник несе
відповідальність згідно із
законодавством та договором.

Відшкодування моральної шкоди
завданої споживачам передбачено
статтею 4 Закону України «Про захист
прав споживачів», відповідно до
положень якої споживачі мають право на
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної небезпечною для
життя і здоров'я людей продукцією.

Разом із тим, обставин, які б свідчили
про те, що дії відповідача були
небезпечними для життя і здоров'я людей
у спірних правовідносинах не
встановлено.

Нормативні акти, які регулюють спірні
правовідносини, не передбачають
відшкодування моральної шкоди
споживачеві у разі припинення
постачання електричної енергії.

Враховуючи, що між сторонами існують
договірні відносини по постачанню
електричної енергії, і укладеним між
сторонами договором та нормативними
актами не передбачена можливість
відшкодування СТ «Займище-2» моральної
шкоди за порушення ним умов договору,
підстави для такого відшкодування
відповідно до вимог Закону України
«Про електроенергетику» та Закону
України «Про захист прав споживачів»
відсутні.

Крім того, відповідач СТ «Займище-2»
діяв в межах повноважень, визначених
статутом та договором, укладеним між
ним та позивачем, прав позивача не
порушував.

Дані висновки суду першої інстанції
доводами апеляційної скарги не
спростовані.

За вказаних обставин колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
стягнення моральної шкоди та для
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги із
посиланням на п. 43 Правил користування
електричною енергією для населення
висновків суду не скасовують, оскільки
вказані положення не передбачають
стягнення моральної шкоди із
енергопостачальника.

Колегія суддів також відхиляє доводи
апеляційної скарги щодо відсутності
заборгованості за електроенергію, інші
обов'язкові платежі, неналежне
відключення будинку від
енергопостачання та наявність вини
посадових осіб щодо непідключення
електроенергії до будинку, оскільки
дані обставини спростовуються
матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на доказах та законі і не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 14 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Кашперська Т.Ц.

Судді :
Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.