КОТОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 505/2716/14-ц
Провадження № 2/505/1392/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

07.08.2014 року Котовський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Бондаренко Н.В.

при секретарі - Шершун О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Котовськ Одеської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 до суду із позовом про
розірвання шлюбу з відповідачем,
стверджуючи, що сумісне життя з
відповідачем не склалося, в них різні
характери і погляди на життя, внаслідок
чого перестали розуміти та поважати
один одного, що і призвело до розпаду
сім'ї. За час проживання у
зареєстрованому шлюбі у сторін по
справі ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився
ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_5 року народилася
ОСОБА_4.

Позивач вважає, що подальше сумісне
життя та збереження сім'ї неможливі, у
зв'язку з чим позов просить
задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовну заяву підтримав,
наполягав на її задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги визнала,
погодилась на розірвання шлюбу.

Вислухавши доводи позивача,
пояснення відповідача та вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного
Кодексу України передбачено
розірвання шлюбу, якщо судом буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них.

Судом достовірно встановлено, що
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, перебувають у шлюбі який
зареєстрований 31 липня 1993 року
відділом ЗАГСу Котовського виконкому
Одеської області, за актовим записом №
226, що підтверджується копією свідоцтва
про укладення шлюбу серії НОМЕР_1,
виданим 31 липня 1993 року.

У теперішній час, за ствердження
позивача шлюбні стосунки з
відповідачем з 08.01.2014 року фактично
припинені, загальне господарство не
ведеться. Подальше сумісне життя і
збереження сім'ї не можливе.

Від вказаного шлюбу сторони мають
двох дітей неповнолітнього ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітню ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_4.

З ствердженням позивача син ОСОБА_3
проживає з ним, а дочка ОСОБА_4 проживає
із матір'ю - відповідачем по справі,
проте жодних доказів на підтвердження
вказаних припущень, як то довідка про
склад сім'ї, тощо, позивачем по справі,
до суду не надано.

Судом також встановлено, що заява про
розірвання шлюбу відповідає дійсній
волі чоловіка та дружини, як це
передбачено ст. 109 СК України.

Суд враховуючи вищеназвані
обставини, приходить до висновку, що
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує лише
формально і підлягає розірванню.

На основі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.10, 11, 60, 130, 209, 214, 215, 218 ЦПК
України, ч.2 ст.104,ст.ст. 109, 110, 112, 113
Сімейного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1
та ОСОБА_2, 31 липня 1993 року, Відділом
ЗАГСу Котовського виконкому Одеської
області, за актовим записом № 226 -
розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище
дружині залишити - «ОСОБА_2».

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду, протягом десяти
днів з дня його проголошення, шляхом
подачі апеляційної скарги, через суд
першої інстанції.

Суддя -
Бондаренко Н.В.