Справа № 152/1838/14-ц
Шаргородський районний суд Вінницької
головуючого судді – Строгого І.Л.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» про забезпечення
16 жовтня 2014 року до Шаргородського
районного суду Вінницької області
надійшла заява Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» про забезпечення
позову, у якій ставиться питання про
накладення арешту у межах суми
заборгованості за кредитом у розмірі
майно, яке належить ОСОБА_1, шляхом
заборони будь-яким особам укладати
угоди стосовно цього майна, проводити
його реєстрацію та перереєстрацію,
здійснювати його відчуження.
Перевіривши відповідність заяви про
забезпечення позову вимогам
Цивільного процесуального кодексу
України (надалі – ЦПК України), вважаю,
що її слід повернути заявнику, з огляду
Частиною 1 ст. 151 ЦПК України
встановлено, що суд за заявою осіб, які
беруть участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
не вжиття забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК
Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України,
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено: причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
від 22.12.2006 року № 9, зазначено, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову.

За змістом ст.ст. 10, 58-60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести
належними та допустимими доказами ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Заявником не доведено належними та
допустимими доказами існування
реальної загрози невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову, а
мотивація заяви ґрунтується виключно
на припущеннях.

Окрім того, в порушення вимог ч. 4 ст. 151
ЦПК України, заявником не додано до
заяви про забезпечення позову
документа, що підтверджує сплату
судового збору за подання заяви про
забезпечення позову.

Тому, заяву про забезпечення позову
заявником подано без додержання вимог
ст. 151 ЦПК України.

Згідно із ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд,
встановивши, що заяву про забезпечення
позову подано без додержання вимог
статті 151 цього Кодексу, повертає її
заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, заяву ПАТ КБ «Приватбанк»
про забезпечення позову належить
повернути, як таку, що подана без
додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 58-60, 151, 153, 208-210 ЦПК
України, суд

у х в а л и в:

заяву Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» про забезпечення позову
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

І.Л. Строгий