Справа № 534/265/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді
Таранкової І.М.

при секретарі
Хорошун О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Комсомольську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівником

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування майнової
шкоди в сумі 10 420грн.71 коп., заподіяної
при виконання трудових обов»язків.

Свої позовні вимоги мотивує тим,
що відповідач працював завідувачем
складу в м. Чернівці за трудовим
договором , який був зареєстрований в
державній службі занятості. 23.04.2013 року
з відповідачем був укладений договір
про повну індивідуальну матеріальну
відповідальність на ввірені йому
товаро-матеріальні цінності. На момент
укладення договору було проведено
інвентаризацію товаро-матеріальних
цінностей складу в м. Чернівці, що
підтверджується інвентаризаційним
описом. Відповідач приймав товар на
склад та акти приймання-передачі
підписувати відмовлявся. В вересні 2013
року відповідач перестав з»являтись на
робочому місці. На його вимогу
повернути товар, обіцяв повернути при
першій нагоді, але в листопаді 2013 року
перестав відповідати на дзвінки.
Посилаючись на ст.132, ч.4 ст.135 КЗпП
України просив стягнути з відповідача
на його користь в повному розмірі
майнову шкоду, яка завдана недостачею
з вини відповідача.

В позовній заяві від 04.03.2014 року
позивач збільшив свої позовні вимоги і
просив стягнути з відповідача на його
користь майнову шкоду в сумі 10 420 грн.71
коп. і моральну шкоду в сумі 20 000 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
в зв»язку з неправомірними діями
відповідача він зазнав значної
моральної шкоди, яка виразилася в
емоційних та душевних стражданнях та
хвилюваннях. Кількість неповернутого
товару, яка була передана відповідачу
для реалізації, є дуже значною для його
підприємницькій діяльності та в разі
реалізації товару, могла значно
вплинути на його матеріальне становище
та його сім»ї. В результаті постійної
моральної напруги, емоційних
хвилювань, йому було діагностовано
хворобу «спазматичний коліт», причиною
якого є невротичні фактори. Вважає
розумним і справедливим визначити
розмір моральної шкоди в сумі 20 000 грн.
( а.с. 45).

Відповідач надіслав до суду
заперечення на позов, в яких позовні
вимоги не визнав повністю, посилаючись
на їх необґрунтованість і
безпідставність. В своїх запереченнях
на позов відповідач зазначає, що
дійсно з квітня 2013 року по вересень 2013
року виконував роботу за трудовим
договором у позивача. Однак, ввірені
йому на зберігання товаро-матеріальні
цінності, зазначені в
інвентаризаційному описі, він також
реалізовув шляхом продажу зі складу, що
входило в його безпосередні обов»язки.
Під час реалізації ввірених йому
матеріальних цінностей, за усною
домовленістю зі своїм роботодавцем,
позивачем ОСОБА_1, кошти ним
перераховувались на картковий рахунок,
який належить матері позивача ОСОБА_4,
що підтверджується чеком на суму 2000
грн. на її ім»я. Крім цього , товар, який
був ввірений йому на зберігання за
проханням самого позивача був ним
пересланий на зберігання на склад у м.
Хмельницький Хмельницької області на
ім»я завідуючого складом ОСОБА_3, що
підтверджується товаро-транспортними
накладними, в яких зазначені оголошена
вартість та об»ємна (фактична) вага. На
час прийняття ним товару позивачем
акти приймання-передавання товару не
надавались, тому ним не підписувались.
Позивачем не проведено акта
інвентаризації, не надано акта ревізії
каси, не надано накладних на вихід
товару та його повернення, а тому
вважає недоведеним, що ним розтрачено
чи здійснено недостачу ввірених йому
матеріальних цінностей.

Вважає, що у разі помилки з його сторони
щодо неналежного оформлення
документів при прийнятті матеріальних
цінностей, а також при їх подальшій
реалізації, на нього може бути
накладена тільки обмежена матеріальна
відповідальність відповідно до ст. 132
КЗпП України в межах середньомісячного
заробітку. Просив в позові щодо
стягнення майнової шкоди в розмірі 10420
грн. відмовити за безпідставністю, так
як шкода позивачу заподіяна не з його
вини ( а.с.48-49).

Позивач та його представник в судове
засідання не з»явились. Наділали до
суду заяву, в якій просили справу
розглянути в їх відсутність. Позовні
вимоги підтримали повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про причини неявки не
повідомив, про місце та час розгляду
справи був повідомлений у
встановленому законом порядку.

За таких обставин суд вважає можливим
розглянути справу в заочному порядку.

Розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог, дослідивши докази,
надані сторонами на підтвердження їх
вимог та заперечень, суд вважає, що
позов обґрунтований і підлягає до
задоволення частково.

Судом встановлено, що між позивачем та
відповідачем ОСОБА_1 був укладений
безстроковий трудовий договір від
23.04.2013 року, згідно якого відповідач
зобов»язаний виконувати роботу по
прийманню на зберігання, зберіганню,
отпуску матеріальних цінностей на
складі, роботи по продажу товару зі
складу. Працівник зобов»язався
виконувати функції та обов»язки,
добросовісно користуватись наданими
йому правами та нести
відповідальність, обумовлену
законодавством. Зазначений трудовий
договір зареєстрований 23.04.2014 року в
Комсомольському міському центрі
зайнятості ( а.с.3).

23.04.2013 року позивач уклав договір про
повну матеріальну відповідальність з
відповідачем (а.с.15-16).

Згідно витягу з ЄРДР юридичних осіб та
осіб-підприємців серії ААБ № 507337
ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа
підприємець ( а.с.7).

Відповідно до ст.132 КЗпП України за
шкоду заподіяну підприємству,установі,
організації при виконання трудових
обов»язків працівники, з вини яких
заподіяно шкоду, несуть матеріальну
відповідальність у розмірі прямої
дійсної шкоди, але не більше свого
середнього місячного заробітку.

Матеріальна відповідальність понад
середній заробіток допускається лише у
випадках, зазначених в законодавстві.

Згідно п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України
відповідно до законодавства
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі організації, у
випадках, коли між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до ст. 135-1 цього кодексу
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівниками повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей, переданих йому на
зберігання або для інших цілей.

Суд вважає, що з відповідачем був
укладений письмовий договір про повну
матеріальну відповідальність. Вина
відповідача в недостачі
товаро-матеріальних цінностей
підтверджується актом перевірки
фінансово-господарської діяльності
ФОП ОСОБА_1 за період з 23.04.по 31.12.2013 року.

Відповідач не надав суду
будь-яких доказів на підтвердження, що
кошти перераховані ним матері
позивача ОСОБА_4, та товар, пересланий
на склад в м. Хмельницький Хмельницької
області, пов»язані з трудовими
відносинами сторін та стосуються
предмету доказування по даній справі.

Суд вважає, що позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача
моральної шкоди, заподіяної, в зв»язку
з недостачею товаро-матеріальних
цінностей, не підлягають до
задоволення повністю, оскільки не
передбачені КЗпП України.

Позивач також не надав суду
доказів на підтвердження
неправомірних дій відповідача, що є
підставою відповідальності за
моральну шкоду відповідно до ст.1167 ЦК
України, на яку він посилається як на
підставу позовних вимог в позовній
заяві про збільшення позовних вимог, а
тому в задоволенні позову в частині
стягнення моральної шкоди необхідно
відмовити.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

З відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в сумі
229, 40 грн.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.130,134,135-1,135-3,136,137,138 КЗпП
України, ст.ст. 88, 213-215, 224-226 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду в сумі 10 420, 71 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 229, 40 грн.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя підпис

І.М.Таранкова

З оригіналом вірно:

Суддя
І.М.Таранкова