АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7102/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Маймур Ф. Ф. Доповідач - Городнича
В.С. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Городничої В.С.,

суддів - Варенко
О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Білаш
І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги ОСОБА_2 на рішення
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 01 липня 2014 року по
справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Кей-Колект" до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачів,
посилаючись на те, що 24 вересня 2007 року
між позивачем та ОСОБА_3 був укладений
договір про надання споживчого кредиту
№0, за умовами якого позивач
надав, а відповідач отримав кредит
(грошові кошти) в сумі 60 000 доларів США в
порядку і на умовах визначених у
кредитному договорі. Позивач належним
чином виконав свої обов'язки по
кредитному договору, однак у
відповідач свої зобов'язання не
виконує, у зв'язку з чим з 10 лютого 2010
року виникла заборгованість, яка
наявна і по теперішній час. З метою
забезпечення виконання в повному
обсязі зобов'язань ОСОБА_3 по
зазначеному договору, 24 вересня 2007 року
між позивачем та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки № 0/2. На теперішній
час зобов'язання за договором про
надання споживчого кредиту від 24.09.2007
року відповідачами належним чином не
виконуються, у зв'язку з чим у
відповідачів виникла заборгованість,
яку вони добровільно не погашають та
яка станом на 08.05.2014 рік складає 413 741
грн. 67 коп.

Враховуючи зазначене, позивач
звернувся до суду та просив суд
стягнути з відповідачів на його
користь заборгованість по договору про
надання споживчого кредиту № 0
від 24.09.2007 року у розмірі 35 698, 16 доларів
США, що за курсом НБУ еквівалентно 413 741
грн. 67 коп. а також стягнути судові
витрати.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 01 липня 2014 року
позовні вимоги позивача задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2
солідарно на користь ТОВ "Кей-Колект" у
рахунок повернення заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту №0 від 24.09.2007 року в сумі 232
301,12 грн. Вирішено питання щодо судових
витрат. В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін з
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції керувався положеннями п. 1 ч. 1
ст. 512, ч. 1 ст. 513, ст. 516, ст. 525, ч. 1 ст. 526, ч. 1
ст. 527, ст. 546, ст. 547, ч. 1 ст. 553, ст. 554, ст. 610,
ст. 625, ст. 1054, ст. 1055 ЦК України, ч. 5 ст. 5,
ч. 2,3 ст. 6 ЗУ "Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг" № 2664-ІІІ від 12.07.2001
року, а також виходив з наступного.

Судом встановлено, що 24 вересня 2007
року між позивачем та ОСОБА_3 було
укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0, за умовами
якого позивач надав відповідачу
кредитні кошти (кредит) в іноземній
валюті, в сумі 60 000 доларів США, що за
курсом НБУ дорівнює еквіваленту 303 000
грн., а відповідач зобов'язалась
прийняти, належним чином
використовувати і повернути позивачу
кредитні кошти (кредит) та сплатити
плату за кредит у порядку та на умовах,
зазначених у даному договорі.

24 вересня 2007 року між ПАТ "УкрСиббанк",
як кредитором, ОСОБА_2, як поручителем,
та ОСОБА_3, як позичальником, було
укладено договір поруки № 0/2, за
умовами якого, поручитель взяла на себе
зобов'язання відповідати перед
кредитором по зобов'язанням
позичальника по договору про надання
споживчого кредиту від 24.09.2007 року. Крім
того, сторони погодили, що у разі
невиконання зобов'язань за кредитним
договором поручитель та позичальник
відповідають перед банком як солідарні
боржники,

04.09.2009 року позивачем на адресу
відповідачів були направлені досудові
вимоги про погашення заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту № 0 від 24.09.2007 року,
оскільки станом на 13.10.2010 рік за
кредитним договором обліковувалась
прострочена заборгованість, яка
складала 493,13 доларів США.

Відповідно до договору Факторингу № 4
від 11.06.2011 року ПАТ "УкрСиббанк"
відступило ТОВ "Кей Колект" свої права
вимоги заборгованості до ОСОБА_3 по
кредитному договору № 0 від 24.09.2007
року.

Як вбачається з матеріалів справи, у
відповідачів перед позивачем виникла
заборгованість за договором про
надання споживчого кредиту № 0
від 24.09.2007 року, яка станом на 08.05.2014 рік
складається з заборгованості у сумі 35
698,16 доларів США, що за курсом НБУ
еквівалентно 413 741 грн. 67 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позовні вимоги в частині стягнення з
відповідачів нарахованих позивачем
відсотків у розмірі 15 629, 04 доларів США,
що за курсом НБУ еквівалентно 181 140 грн.
57 коп. не підлягають задоволенню,
оскільки ТОВ "Кей Колект" не має
відповідної ліцензії для отримання
валютного платежу за валютною
операцією по погашенню заборгованості
за кредитним договором, яка наявна у
ПАТ "УкрСиббанк".

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов
до обґрунтованого висновку про
солідарне стягнення з відповідачів на
користь ТОВ "Кей-Колект" у рахунок
повернення заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту № 0 від 24.09.2007 року - 232 301
грн. 12 коп., оскільки у судовому
засіданні знайшов підтвердження факт
неповного виконання основним
боржником та поручителем своїх
зобов'язань за укладеними договорами.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі
права та обов'язки сторін, обставини по
справі, перевіривши доводи сторін та
давши їм правову оцінку, суд
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що жодних письмових
повідомлень щодо відступлення права
грошової вимоги за спірним боргом
ОСОБА_3 не отримувала.

Однак, згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник
не був письмово повідомлений про
заміну кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням.

Згідно ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні.

Тобто, неповідомлення боржника про
заміну сторони у зобов'язанні не
звільняє боржника від виконання своїх
зобов'язань за кредитним договором, а
лише дозволяє виконувати їх на користь
попереднього кредитора.

Жодних інших правових наслідків
неповідомлення боржника, як-то
недійсність права вимоги чи
недійсність відступлення права вимоги,
у законодавстві не передбачено.

Безпідставними є доводи апелянта щодо
його твердження про неналежного
позивача, який всупереч закону був
змінений судом.

Так, відповідно до ст. 512 ЦК України
Кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок:
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги);
правонаступництва; виконання обов'язку
боржника поручителем або
заставодавцем (майновим поручителем);
виконання обов'язку боржника третьою
особою.

Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин
щодо заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України
предметом договору факторингу може
бути право грошової вимоги, строк
платежу за якою настав (наявна вимога),
а також право вимоги, яке виникне в
майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до договору Факторингу № 4
від 11.06.2011 року ПАТ "УкрСиббанк"
відступило ТОВ "Кей Колект" свої права
вимоги заборгованості до ОСОБА_3 по
кредитному договору № 0 від 24.09.2007
року.

Отже, ТОВ "Кей Колект" набуло всі
законні права грошової вимоги
передбачене чинним законодавством
України.

Крім того, 13.03.2014 року судом першої
інстанції було задоволено клопотання
позивача та замінено позивача ПАТ
"УкрСиббанк" його правонаступником ТОВ
"Кей Колект". Дане питання було вирішене
судом з дотриманням вимог чинного
законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги містять
посилання лише на переоцінку доказів ,
що знаходиться поза межами повноважень
суду апеляційної інстанції, а посилань
на порушення норм матеріального та
процесуального права немає та їх
колегією суддів не встановлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
першої інстанції в достатньо повному
об'ємі з'ясував права та обов'язки
учасників спору, обставини справи,
перевірив доводи сторін та давши їм
належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційна скарга ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 01 липня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Городнича В.С.

Судді:
Варенко О.П.

Лаченкова О.В.