Провадження № 2-3426/14
в справі № 760/8673/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді -
Шереметьєвої Л.А.

при секретарі -
Боровик О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства» Банк
»Фінанси та Кредит» про визнання
недійсним пункту кредитного договору,
суд,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2014 року позивачка звернулася
до суду з позовом і просить визнати
недійсним п.4.7 Кредитного договору
№13-07-И/02 від 12.03.2007 року,укладеного нею з
відповідачем.

Представник відповідача в судовому
засіданні звернулася до суду з
клопотанням про залишення позову без
розгляду, посилаючись на те, що
позивачка, звернувшись до суду,
протягом тривалого часу не з»являється
в судове засідання, ініціативи в
розгляді справи по суті не проявляє,
провадженням справи в суді не
цікавиться.

Заслухавши представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про залишення
позову без розгляду, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.157 ЦПК України суд має
розглянути справу протягом розумного
строку, але не більше двох місяців з дня
відкриття провадження у справі, а
справи про поновлення на роботі -
одного місяця.

Встановлено, що провадження по даній
справі було відкрито судом 02.06.2014 року.

Після відкриття провадження в справі
та отримання ухвали про відкриття
провадження та судової повістки про
час розгляду справи судом 23.06.2014 року,
позивачка до суду жодного разу не
з»явилася, свого представника до суду
не направила і в подальшому перестала
отримувати судові повістки.

За змістом ч.3 ст.169 ЦПК України та п.3 ч.1
ст.207 ЦПК України позовна заява
залишається судом без розгляду за
таких умов у сукупності: а/ належного
повідомлення позивача про час і місце
проведення судового розгляду; б/
позивач повторно не з»явився в судове
засідання; в/від позивача не надійшла
заява про розгляд справи за його
відсутності.

Позивачка вшосте, а саме: 23.06.2014 року,
06.08.2014 року, 21.08.2014 року, 11.09.2014 року,
09.10.2014 року та 29.10.2014 року в судові
засідання не з»явилася, про час
розгляду справи сповіщалася завчасно
та належним чином у порядку,
визначеному ст.74 ЦПК України.

Судову повістку на 23.06.2014 року
позивачка отримала особисто, однак у
судове засідання не з»явилася.

В подальшому судові повістки, що
направлялися позивачці за вказаною нею
адресою, поверталися до суду без
вручення останній з відмітками
поштового відділення про повернення в
зв»язку з закінченням терміну
зберігання.

Намагання суду повідомити позивачку
про час розгляду справи телефоном, не
дали результатів у зв»язку з
повідомленням оператора про
блокування вхідних дзвінків.

Таким чином, суд використав усі
доступні йому можливості забезпечити
явку позивачки в судове засіданні.

Як наголошує в своїх рішеннях
Європейський суд, позивач, як сторона,
яка задіяна в ході судового розгляду,
зобов»язана з розумним інтервалом часу
сама цікавитися провадженням у її
справі, добросовісно користуватися
належними їй процесуальними правами та
неухильно виконувати процесуальні
обов»язки.

Являючись ініціатором даного судового
провадження, володіючи інформацією про
відкриття провадження в справі та
прийняття її до провадження суду,
позивачка в судові засідання не
з»являється, провадженням у справі не
цікавиться, судові повістки не отримує.

Стаття 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
ратифікована Україною Законом №
475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право
на справедливий і публічний розгляд
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що
Європейський суд у своїй практиці
широко тлумачить дане питання,
основним у якому є доступ до суду в
тому розумінні, що особі має бути
забезпечена можливість звернутись до
суду для вирішення певного питання, і
що з боку держави не повинні чинитись
правові чи практичні перешкоди для
здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх
рішеннях неодноразово наголошував, що
право на доступ до суду, закріплене у
статті 6 Конвенції, не є абсолютним:
воно може бути піддане допустимим
обмеженням, оскільки вимагає за своєю
природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла
своє закріплення у статті 17 Конвенції,
згідно якої жодне з положень Конвенції
не може тлумачитись як таке, що надає
будь-якій державі, групі чи особі право
займатися будь-якою діяльністю або
вчиняти будь-яку дію, спрямовану на
скасування будь-яких прав і свобод,
визнаних цією Конвенцією, або на їх
обмеження в більшому обсязі, ніж це
передбачено в Конвенції.

Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи,
які беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Заборона зловживання правом міститься
також у ст. 13 ЦК України.

Відповідно до ч.6 ст.13 ЦК України у разі
недодержання особою при здійсненні
своїх прав вимог, які встановлені
частинами другою - п'ятою цієї статті,
суд може зобов'язати її припинити
зловживання своїми правами, а також
застосувати інші наслідки, встановлені
законом.

За правилами ч.3 ст.207 ЦПК України суд
постановлює ухвалу про залишення
позову без розгляду, якщо належним
чином повідомлений позивач повторно не
з"явився в судове засідання без
поважних причин або не повідомив про
причини неявки, якщо від нього не
надійшла заява про розгляд справи за
його відсутності.

Враховуючи нормативне регулювання
даного питання національним та
європейським законодавством ,суд
вважає, що позивачка, звернувшись до
суду з позовом, не з»являючись у судові
засідання, не даючи суду можливості
своїми діями у встановлений законом
строк вирішити справу,зловживає своїми
процесуальними правами, а тому суд
приходить до висновку про залишення
позову без розгляду.

Керуючись ст.ст.157, 169, 207 п.3 ч.1 ЦПК
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства» Банк
»Фінанси та Кредит» про визнання
недійсним пункту кредитного договору
залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення до Апеляційного суду м.
Києва через суд першої інстанції.

У разі, якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання

копії ухвали.

Суддя