АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/6580/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1924/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

апеляційного
суду Хмельницької області

в складі:
головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів:
Грох Л.М., Гринчука Р.М.,

при
секретарі : Шевчук Ю.Г.

з участю : заявниці ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 686/6580/14-ц за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
29 липня 2014 року по справі за заявою
ОСОБА_1, за участі заінтересованої
особи Михайловецької сільської ради
Красилівського району про
встановлення факту постійного
проживання із спадкодавцем на час
відкриття спадщини.

Заслухавши доповідача, пояснення
заявниці, її представника, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в
и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду із
заявою, вказувала, що з серпня 2007 року
проживала разом донькою та своїм
дядьком ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_1.
Вказувала, що вирішили проживати разом
з дядьком, так як, він хворів і
потребував допомоги. З того часу
проживали разом, вели спільно
господарство. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
дядько помер. Оскільки на час відкриття
спадщини проживала з спадкоємцем, у
відповідності до положень чинного
законодавства звернулась у
нотаріальну контору для оформлення
спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про
право на спадщину було відмовлено
через недостатність доказів,
необхідних для підтвердження в
нотаріальному порядку факту прийняття
спадщини та рекомендовано звернутись
до суду. Тому заявниця просила суд
встановити факт постійного проживання
її, ОСОБА_1, разом з спадкодавцем ОСОБА_3
на час відкриття спадщини та факт
проживання за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 29 липня 2014 року
в задоволенні вказаної заяви було
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду,
ухвалити нове, яким задоволити заяву,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Вказує, що при вирішенні спору, суд дав
невірну оцінку показанням свідка, а
також не взяв

до уваги письмові докази, надані суду.
Зокрема, суд не взяв до уваги договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та
історії хвороби і виписки з історії
хвороби.

Заслухавши учасників процесу та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає,
________________________________________________________________________
_______

Головуючий у першій інстанції -
Мазурок О.М. провадження №
22-ц/792/1924/14

Доповідач - Костенко А.М.

Категорія № 60 що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 309 ЦПК
України визначено, що підставами для
скасування рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи;

невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Відмовляючи в задоволенні заяви,
суд першої інстанції виходив з того, що
заявником не надано доказів постійного
проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 в
період з серпня 2007 року по серпень 2009
року.

Однак з таким висновком суду
першої інстанції погодитись не можна.

Так судом встановлено, що ОСОБА_3
являвся власником квартири АДРЕСА_1, в
якій був зареєстрований з 11
березня 1982 року по день своєї смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

21 грудня 2007 року ОСОБА_3 на
підставі договору дарування подарував,
а ОСОБА_1 прийняла в дарунок квартиру
АДРЕСА_1 та стала власником даної
квартири, в якій залишився проживати
ОСОБА_3

7 травня 2009 року ОСОБА_1
зареєструвала своє місце проживання в
цій квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер.

Після ОСОБА_3 відкрилась спадщина
на належне йому спадкове майно у
вигляді житлового будинку по АДРЕСА_2,
двох земельних ділянок на території
Михайловецької сільської ради
Красилівського району та іншого майна.

ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з
зяавою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_3 як спадкоємець четвертої
черги по закону, однак нотаріусом було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину після ОСОБА_3 у
зв'язку з відсутністю документів щодо
підтвердження того факту, що ОСОБА_1 є
спадкоємцем четвертої черги та
рекомендовано звернутись до суду для
встановлення відповідного факту.

У відповідності до ст. ст. 1217-1218
Цивільного кодексу України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. До складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. ст. 1258, 1264 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. У четверту
чергу прав на спадкування за законом
мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менше як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

П. 21 Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 7 "Про
судову практику у справах про
спадкування" роз'яснено, що при
вирішенні спору про право на спадщину
осіб, які проживали зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини (четверта
черга спадкоємців за законом), судам
необхідно враховувати правила частини
другої статті 3 СК про те, що сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися на момент відкриття
спадщини і його необхідно обчислювати
з урахуванням часу спільного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю до набрання чинності цим
Кодексом. До спадкоємців четвертої
черги належать не лише жінка (чоловік),
які проживали однією сім'єю зі
спадкодавцем без шлюбу, таке право
можуть мати також інші особи, якщо вони
спільно проживали зі спадкодавцем,
були пов'язані спільним побутом, мали
взаємні права та обов'язки, зокрема,
вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші
особи, які взяли до себе дитину як члена
сім'ї, тощо.

Як вбачається з матеріалів
цивільної справи, ОСОБА_3 з 31 січня 2007
року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року
знаходився на диспансерному обліку в
протитуберкульозному кабінеті
Красилівської центральної районної
лікарні, з 31 серпня 2007 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1 року - 209 днів знаходився на
стаціонарному лікуванні в 2
терапевтичному відділенні
Хмельницького обласного
протитуберкульозного диспансеру з
діагнозом : великі залишкові зміни
туберкульозу легень з утворенням
множинних, різного розміру
інфільтратів, по 7 вересня 2009
року перебував на амбулаторному
лікуванні.

ОСОБА_1 з 17 вересня 2008 року по 24
вересня 2008 року перебувала на
стаціонарному лікуванні у відділенні
торакальної хірургії Хмельницької
обласної лікарні з діагнозом
лівобічний ексудативний тубплеврит, з
25 вересня 2008 року по 13 лютого 2009 року
перебувала на лікуванні в
Хмельницькому міському
протитуберкульозному диспансері з
діагнозом лівобічний ексудативний
тубплеврит.

Таким чином з наведених
об'єктивних даних слід зробити
висновок, що ОСОБА_1 захворіла на
хворобу туберкульозної природи
внаслідок спілкування та постійного
проживання з хворим на туберкульоз
ОСОБА_3 в період в 2008 та 2009 роках.

Про факт постійного проживання
ОСОБА_1 в період з 2007 по 2009 рік однією
сім'єю з ОСОБА_3, догляду за ним заявниці
свідчить й та обставина, що ОСОБА_3
в 2007 році подарував ОСОБА_1 квартиру, в
якій постійно проживав як до договору
дарування так і після договору до своєї
смерті. Вказаною квартирою як власник
також користувалась і ОСОБА_1, питання
про виселення ОСОБА_3 з квартири,
позбавлення його права на користування
квартирою не ставила.

Також рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 26 березня 2014
року було встановлено, що ОСОБА_3 разом
з ОСОБА_1 проживав до своєї смерті в
квартирі АДРЕСА_1. За час
проживання в квартирі ОСОБА_1 доглядала
за ОСОБА_3 та опікувалась ним.

Обставини, встановлені цим
рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 26 березня 2014 року в
силу ч. 3 ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу України не
підлягають доказуванню.

Оцінивши всі докази в їх
сукупності слід прийти до висновку, що
ОСОБА_1 в період з грудня 2007 року по
травень 2009 року проживали зі
спадкодавцем ОСОБА_3 однією
сім'єю, а висновок суду щодо
недоведеності вимог заявниці не
відповідає обставинам справи.

З цих підстав колегія суддів
вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення вимог заяви частково, а
саме встановлення факту постійного
проживання ОСОБА_1 разом зі
спадкодавцем ОСОБА_3 в період з грудня
2007 року - з моменту укладення договору
дарування до травня 2009 року, оскільки з
травня 2009 року місце проживання
заявниці було зареєстровано у її
власній квартирі, хоча при цьому право
володіння та користування даною
квартирою виникло з моменту укладення
договору дарування.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 29 липня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 в період
з грудня 2007 року по травень 2009 року в
квартирі АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : (підпис)
Судді : (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя
А.М. Костенко