Справа № 487/6808/14-ц
Провадження № 2/487/2421/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2014 року Заводський районний суд
м.Миколаєва у складі головуючого судді
Притуляк І.О., при секретарі: Уманському
І.В., за участю представника
відповідачів адвоката ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа Реєстраційна
служба Миколаївського міського
управління юстиції про визнання права
власності,

В С Т А Н
О В И В:

10.07.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
Реєстраційна служба Миколаївського
міського управління юстиції про
визнання права власності. В
обґрунтування своїх позовних вимог
зазначив, що відповідно до рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 05 червня 2006 року він є
власником 24/100 частин житлового будинку
АДРЕСА_1. Власником 30/100 частин
зазначеного будинку є ОСОБА_3, 46/100
частки - ОСОБА_4 Згідно рішення
Миколаївської міської ради від 24
жовтня 2008 року йому надано дозвіл на
переведення 24/100 частин домоволодіння
по АДРЕСА_1 та на виконання проектних і
ремонтно - будівельних робіт по
реконструкції нежитлових приміщень
для розміщення магазину промислових
товарів. Відповідно до декларації про
готовність об'єкта до експлуатації від
15 жовтня 2010 року, зареєстрованого
Інспекцією ДАБК у Миколаївській
області - об'єкт, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 - готовий до
експлуатації. Однак рішенням
державного реєстратора прав на
нерухоме майно №14161104 від 02 липня 2014
року йому відмовлено у державній
реєстрації права власності на частку у
розмірі 24/100 на нежитлові приміщення
магазину з кафетерієм, що розташований
за адресою: АДРЕСА_1 в зв'язку із
відсутністю нотаріально завірених
письмових заяв співвласників про
розподіл часток у спільній власності
на реконструйований об'єкт нерухомого
майна. Посилаючись на вищенаведене,
просив визнати за ним право власності
на частку у розмірі 24/100 на нежитлові
приміщення магазину з кафетерієм,
загальною площею 45,2 кв.м., що
розташований за адресою: АДРЕСА_1

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
поновному обсязі, підтвердив
обставини, викладені у позовній заяві.
В подальшому до судового засідання не
з'явився.

У судовому засіданні відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх представник,
позовні вимоги не визнали у повному
обсязі, при цьому зазначили, що
надавала позивачу дозвіл на
переведення частки домоволодіння по
АДРЕСА_1 на магазин продовольчих
товарів, а ОСОБА_2 збудовано магазин -
кафетерій, діяльність якого порушує їх
права, як співвласників домоволодіння.
У задоволенні позову просили
відмовити.

Представник третьої особи до судового
засідання не з'явився, поважної причини
своєї неявки суду не повідомив, про час,
дату, місце розгляду справи був
повідомлений своєчасно та належним
чином.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
відповідно до рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва №2-2954/2006 від
05 червня 2006 року, зареєстрованого в
Миколаївському міжміському бюро
технічної інвентаризації 03.07.2006 року в
реєстровій книзі №14 за реєстр.№3301, є
власником 24/100 частин житлового будинку
АДРЕСА_1. Власником 30/100 часток
зазначеного житлового будинку є
ОСОБА_3, а 46/100 - ОСОБА_4

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у
власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).
Спільна власність вважається
частковою, якщо договором або законом
не встановлена спільна сумісна
власність на майно.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Згідно рішення Миколаївської міської
ради від 24 жовтня 2008 року ОСОБА_2 надано
дозвіл на переведення 24/100 частин
домоволодіння по АДРЕСА_1 та на
виконання проектних і ремонтно -
будівельних робіт по реконструкції
нежитлових приміщень для розміщення
магазину промислових товарів.

Відповідно до декларації про
готовність об'єкта до експлуатації від
15 жовтня 2010 року, зареєстрованого
Інспекцією ДАБК у Миколаївській
області за №МК9 - об'єкт, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 -
готовий до експлуатації.

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно №14161104 від 02 липня 2014
року ОСОБА_2 відмовлено у державній
реєстрації права власності на частку у
розмірі 24/100 на нежитлові приміщення
магазину з кафетерієм, що розташований
за адресою: АДРЕСА_1 в зв'язку із
відсутністю нотаріально завірених
письмових заяв співвласників про
розподіл часток у спільній власності
на реконструйований об'єкт нерухомого
майна.

Згідно ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів і вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право не визнається іншою особою, а
також у разі втрати ним документа, який
підтверджує його право власності.

Відповідно до положень ст..15 ЦК України,
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого майнового права
або інтересу, одним із способів захисту
цивільних прав та інтересів може бути
визнання права.

На даний час порушення прав ОСОБА_2
полягає, у неможливості державної
реєстрації права власності на 24/100
частки нежитлових приміщень з
кафетерієм по АДРЕСА_1, за відсутності
на те згоди співвласників відповідачів
по справі.

Однак звернення позивача до суду з
зазначеною вимогою, з посиланням на
положення статті 331 Цивільного кодексу
України є невірно обраним способом
захисту, так як виходячи із матеріалів
справи в даному випадку має місце
переобладнання частки домоволодіння в
нежитлове приміщення магазину з
кафетерієм, а отже зміна цільового
призначення нерухомого майна, право
власності на яке, зареєстровано за
ОСОБА_2 на підставі рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва №2-2954/2006 від 05 червня 2006 року.

На підставі викладеного, виходячи
з фактично встановлених судом обставин
справи та витікаючих із них
правовідносин, суд приходить до
переконання, що у задоволені позовних
вимог ОСОБА_2 слід відмовити, оскільки
вони не ґрунтуються на нормах права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І
Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа Реєстраційна
служба Миколаївського міського
управління юстиції про визнання права
власності - відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10
днів після його оголошення. Рішення
може бути оскаржене в апеляційний суд
Миколаївської області через
Заводський районний суд м.Миколаєва у
порядку та строки, передбачені ст.294, 296
ЦПК України.

СУДДЯ
І.О. ПРИТУЛЯК

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частини

29.10.2014 року Заводський районний суд
м.Миколаєва у складі головуючого судді
Притуляк І.О., при секретарі: Уманському
І.В., за участю представника
відповідачів адвоката ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа Реєстраційна
служба Миколаївського міського
управління юстиції про визнання права
власності, -

В И Р І
Ш И В

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа Реєстраційна
служба Миколаївського міського
управління юстиції про визнання права
власності - відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10
днів після його оголошення. Рішення
може бути

оскаржене в апеляційний суд
Миколаївської області через
Заводський районний суд м.Миколаєва у
порядку та строки, передбачені ст.294, 296
ЦПК України.

СУДДЯ:
І.О.ПРИТУЛЯК