Справа № 594/1132/14-ц
Провадження №2/594/543/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року

Борщівський районний суд
Тернопільської області

в складі: головуючого Чир П.В.

з участю: секретаря
Шимків Н.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Борщеві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Дзвиняцької сільської ради про
визнання права власності на спадкове
майно, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до відповідача Дзвиняцької
сільської ради про визнання права
власності на домоволодіння,
розташоване по АДРЕСА_1, загальною
дійсною вартістю 52101 грн., як за
спадкоємцем на підставі заповіту,
після смерті ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 вказуючи, що вона не може
оформити своїх спадкових прав через
відсутність правовстановлюючих
документів на час смерті спадкодавця.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали, просять їх задовольнити з
підстав, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача Дзвиняцької
сільської ради в судове засідання не
з'явився. В поданій до суду письмовій
заяві просить справу слухати у його
відсутності, позовні вимоги визнає.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, дослідивши
письмові докази по справі суд вважає,
що позов слід задовольнити виходячи з
наступного.

З доданих до матеріалів справи довідки
Дзвиняцької сільської ради
Борщівського району №174 від 23.06.2014 року
та копій особового рахунку з
погосподарських книг Дзвиняцької
сільської ради за 1986-1990 рр., 1991-1995 рр.
видно, що спірне будинковолодіння
відносилося до колгоспного двору.
Членами даного двору станом на 15 квітня
1991 року (день набрання чинності Закону
України «Про власність») були ОСОБА_5 -
голова двору та її син ОСОБА_4.

Згідно чинних на той час ст.ст.120, 123 ЦК
(1963 р.) майно колгоспного двору належало
його членам на праві спільної
власності, розмір долі члена двору
встановлювався виходячи з рівності
долей всіх членів двору.

Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму
Верховного суду України від 22.12.1995 року
«Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності» право власності на майно,
яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Такими, що втратили
це право, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років підряд
до цієї дати не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору (в цей строк не
включаються перебування на дійсній
строковій військовій службі, навчання
в учбовому закладі, хвороба).

Отже, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не втратили
права на частку в майні колгоспного
двору, а тому являлися власниками кожен
1/2 частини спірного будинковолодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Дзвинячка Борщівського
району померла ОСОБА_5 (свідоцтво про
смерть серії НОМЕР_1, видане Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Борщівського районного управління
юстиції у Тернопільській області).

Після її смерті, ОСОБА_4 спадкових прав
на себе не оформив, а тільки вступив в
оперативне управління майном, що
підтверджується довідкою Дзвиняцької
сільської ради №173 від 23.06.2014 року.

Рішенням 15-ї сесії 21-го скликання від 12
листопада 1993 року Дзвиняцької
сільської ради, ОСОБА_4 передано
безоплатно у приватну власність
земельну ділянку загальною площею 0,31
га, в тому числі 0,31 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та 0,06
га для ведення особистого підсобного
господарства.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт.Мельниця-Подільська
Борщівського району помер ОСОБА_4
(свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2,
видане Дзвиняцькою сільською радою).

Ще за життя, а саме 28 листопада 2013 року
ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений
секретарем виконкому
Мельнице-Подільської селищної ради та
зареєстрований в реєстрі за №299, яким
все своє майно, де б воно не було та з
чого б воно не складалося і взагалі все
те, що йому буде належати на день смерті
і на що за законом він матиме право
заповів позивачу ОСОБА_1

Після його смерті, позивач ОСОБА_1
прийняла спадщину, звернувшись 05.06.2014
року з заявою до Борщівської державної
нотаріальної контори, на підставі якої
заведено спадкову справу № 185/2014.

26 червня 2014 року Борщівською державною
нотаріальною конторою відмовлено
позивачу у видачі свідоцтва про право
на спадщину на житловий будинок через
відсутність правовстановлюючих
документів на час смерті спадкодавця.

17 вересня 2014 року державним нотаріусом
Борщівської державної нотаріальної
контори видано свідоцтво про право на
спадщину ОСОБА_1 на земельну ділянку
площею 1,0798 га після смерті ОСОБА_6.

Спадкуванню підлягає житловий будинок
з надвірними будівлями і спорудами по
АДРЕСА_1, загальною вартістю 52101 грн.

З огляду на наведене суд вважає, що
позов слід задовольнити і визнати
право власності за позивачем ОСОБА_1 на
житловий будинок з надвірними
будівлями і спорудами по АДРЕСА_1,
загальною вартістю 52101 грн., як за
спадкоємцем на підставі заповіту після
смерті ОСОБА_4

На підставі ст.ст.16, 25, 26, 328, 392, 1217, 1218, 1220,
1223, 1233-1235, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.
10, 11, 60, 212 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями і спорудами по
АДРЕСА_1, загальною вартістю 52101
(п'ятдесят дві тисячі сто одна) грн., як
за спадкоємцем на підставі заповіту
після смерті ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано протягом десяти днів з дня його
проголошення через Борщівський
районний суд до апеляційного суду
Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного
суду Чир П.
В.