АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2344/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 39 Клочко О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Трюхан Г. М. РІШЕННЯ
09 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоТрюхана Г. М.суддівМагди Л.
Ф. , Міщенка С. В. при
секретаріАнкудінові О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Придніпровського районного суду
м.Черкаси від 12 червня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_7 до Черкаської
міської ради , третя особа: ОСОБА_8 про
визнання права власності на майно в
порядку спадкування за заповітом,
Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів, -
в с т а н о в и л а :
В січні 2014 року ОСОБА_9 звернулась до
суду з вказаним позовом до Черкаської
міської ради, третя особа: ОСОБА_8,
посилаючись на те, що вона має намір
отримати свідоцтво про право на
спадщину на нерухоме майно, зокрема,
квартиру АДРЕСА_1, яка на праві
власності належала спадкодавцям
згідно свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 27 вересня 2012 року,
виданого Департаментом економіки та
розвитку Черкаської міської ради , а
- ? частина - ОСОБА_10, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно свідоцтва про
смерть серія НОМЕР_1;
- ? частина - ОСОБА_11, який помер
свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2.
Також, вказує, що її дівоче прізвище є
ОСОБА_11, що стверджується свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_3, виданого
Соснівським відділом РАЦС м.Черкаси 19
Після першого одруження вона змінила
прізвище на ОСОБА_10.
Після розлучення, згідно свідоцтва про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 її
прізвище знову змінено із ОСОБА_10 на
У період перебування у шлюбі (вона мала
прізвище ОСОБА_10) спадкодавець ОСОБА_11
заповів їй 1/2 частину квартири АДРЕСА_2
згідно заповіту від 15 жовтня 2004 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Черкаського міського нотаріального
Спадкодавець ОСОБА_10 також заповіла їй
іншу ? частину даної квартири згідно
заповіту від 15 жовтня 2004 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Черкаського міського нотаріального
На теперішній час вона перебуває у
шлюбі, внаслідок чого її прізвище знову
було змінено з ОСОБА_10 на ОСОБА_9.
Тому, на час відкриття спадкової справи
та на час подання позову вона має
прізвище, ім'я та по батькові - ОСОБА_9,
що стверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу, серії НОМЕР_5, копією
виписки її паспорту.
В квартирі зареєстрована дружина
ОСОБА_11 - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
зареєстрована після смерті
вищезазначених спадкодавців та не є
співвласником цієї квартири.
ОСОБА_8 також, не є спадкоємцем, яка має
право на спадкування вказаної
квартири, оскільки, в даному випадку,
має місце саме набуття права власності
на спадкове майно за
заповітами, якими чітко визначено коло
спадкоємців на визначене майно.
Крім того, ОСОБА_8 на час відкриття
спадщини не мала права на обов'язкову
частку у спадщині та не мала законних
підстав для отримання спадщини від
ОСОБА_11 та ОСОБА_10
Під час звернення до нотаріуса їй було
відмовлено у видачі свідоцтва на право
на спадкове майно квартиру), оскільки
нею не було подано до нотаріуса
правовстановлюючі документи, які у неї
відсутні і фактичне їх
місцезнаходження не відомо.
На теперішній час вищевикладені
причини унеможливлюють отримання нею
про право на спадщину за заповітом.
Посилаючись на викладене, просила суд
визнати за нею право власності як на
спадкове майно квартиру АДРЕСА_1.
28 березня 2014 року представником
позивачки ОСОБА_9 - ОСОБА_13
наданоклопотання про уточнення
позовних вимог - про спадкування за
законом, як вказано в первинній
Рішенням Придніпровського районного
суду м.Черкаси від 12 червня 2014 року
позовні вимоги задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно заповіту від 15 жовтня 2004 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 7727,
ОСОБА_11 заповів ОСОБА_14 належну йому 1/2
частину квартири АДРЕСА_1.

Згідно заповіту від 15 жовтня 2004 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 7728,
ОСОБА_10 заповіла ОСОБА_14 належну їй 1/2
частину квартири АДРЕСА_1.

Судом попередньої інстанції було
встановлено, що дівоче прізвище
позивачки є ОСОБА_10, що стверджується
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_3, виданого Соснівським відділом
РАЦС м.Черкаси 19 грудня 1980 року.

Після першого одруження вона змінила
прізвище на ОСОБА_10 (а.с. 28).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
серії НОМЕР_4, виданого Уярським
територіальним відділом агентства
запису актів громадянського стану
адміністрації Красноярського краю 15
червня 2008 року, її прізвище знову
змінено із ОСОБА_10 на ОСОБА_10.

На теперішній час вона перебуває у
шлюбі, внаслідок чого її прізвище знову
було змінено з ОСОБА_10 на ОСОБА_9 (а.с. 30).

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_6 ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_7 ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

У відповідності до ст. 1223 право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття спадщини
(ч. 1, 5)

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК спадкоємець,
який прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Згідно ст. 67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину, в
порядку, встановленому цивільним
законодавством, на ім'я всіх
спадкоємців або за їх бажанням кожному
з них окремо.

Пленум Верховного суду України в п. 23
Постанови «Про судову практику у
справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008
року роз'яснив, що за наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розгляду не підлягають. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

Листом Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 роз'яснено,
що у разі якщо відсутність умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину не
підтверджена належними доказами, а
саме відмовою нотаріуса у видачі
свідоцтва про право на спадщину, це
може бути підставою для відмови у
позові.

Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень, що
містяться у листі Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» визнання права власності
на спадкове майно в судовому порядку є
винятковим способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку, в тому
числі й у випадку визначення судом за
позовом спадкоємця додаткового строку
для прийняття спадщини. Право
власності спадкоємця на спадкове майно
підлягає захисту в судовому порядку
шляхом його визнання у разі, якщо таке
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності (ст. 392 ЦК).

ОСОБА_9 зверталась з заявою до Другої
черкаської державної нотаріальної
контори, в якій просила видати їй
свідоцтво про право на спадщину на
частину квартири АДРЕСА_1, що
залишилися після смерті ОСОБА_10

Постановою державного нотаріуса від 12
листопада 2013 року ОСОБА_9 відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
а саме квартиру АДРЕСА_1, що залишилась
після смертіОСОБА_10 , оскільки
спадкоємцем не надано
правовстановлюючих документів на
спадкове майно.

З роз'ясненнь вчинення нотаріальних
дій вбачається, що ОСОБА_9 зверталась до
приватного нотаріуса ОСОБА_16 із заявою
про прийняття спадщини за заповітом
після смерті ОСОБА_11.З даного приводу
приватним нотаріусом була заведена
спадкова справа 319/2012.

Проте, вмотивованої постанови
нотаріуса про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_9
не отримала.

Долучене до справи роз'яснення
нотаріуса, надане ОСОБА_9, є лише
запорукою уникнення певних
непорозумінь, а не процесуальним
документом щодо відмови нотаріуса у
видачі свідоцтва про право на спадщину.

Тому, задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_9, суд першої інстанції не взяв до
уваги факт відсутності постанови
нотаріуса про відмову у видачі
свідоцтва на право власності на
спадкове майно, що залишилось після
смерті ОСОБА_11 та передчасно прийшов до
висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_9 в цій частині.

Крім того, необхідно зазначити, що
районний суд допустився порушення норм
процесуального права, зокрема, правил
частини першої та другої статті 3 ЦПК
України та ст. ст. 26, 30, і ч.4 10 ЦПК
України, оскільки повинен встановити,
чи були порушені, невизнані або
оспорені права, свободи чи інтереси цих
осіб, а якщо були, то вказати, чи є
залучений у справі відповідач
відповідальним за це.

Однак, суд першої інстанції допустився
помилки, щодо статусу ОСОБА_8, залучивши
її до участі у справі в якості третьої
особи, в той час як ОСОБА_8, будучи
дружиною померлого ОСОБА_11, може
претендувати на частку у спадковому
майні та відповідно мати статус
позивача по справі.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України та
роз'яснень, що викладені в п. 19
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24 жовтня 2008 р. N 12 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ в апеляційному порядку»
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи і неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

При таких обставинах рішення суду
першої інстанції як ухвалене при
неповно з'»ясованих обставинах, що
мають значення для справи та
невідповідності висновків суду
обставинам справи, підлягає до
скасування з постановленням нового
рішення про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів судової палати,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити
частково.

Рішення Придніпровського районного
суду м.Черкаси від 12 червня 2014 року
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_9 до Черкаської
міської ради, третя особа: ОСОБА_8
задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_9 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_5 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_10.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до
Черкаської міської ради про визнання
права власності на ? частину квартири
АДРЕСА_5 в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_11
відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після її
проголошення але може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів, починаючи з часу
проголошення ухвали.

Головуючий :

Судді :