Справа № 462/3543/13
Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/783/3729/14
Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого:
Бермеса І.В.

суддів: Курій Н.М., Крайник
Н.П.

за участі секретаря: Данилик І.І.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Залізничного районного суду
міста Львова від 03 квітня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа: Залізнична районна
адміністрація - орган опіки та
піклування про обмеження права у
вихованні та спілкуванні з дітьми, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням Залізничного
районного суду міста Львова від 03
квітня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа: Залізнична районна
адміністрація - орган опіки та
піклування про обмеження права у
вихованні та спілкуванні з дітьми -
задоволено частково.

Обмежено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
спілкуванні та участі у вихованні
онуків ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2 терміном на 3 місяці.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що
рішення суду, в частині визначеного
терміну обмеження відповідачів у
спілкуванні та вихованні онуків, є
незаконним, таким, що прийнято з
порушенням норм матеріального права.
Вказує, що при прийнятті оскаржуваного
рішення судом не враховано, що в
матеріалах справи є достатньо доказів,
які свідчать про те, що неприязнь, яку
по відношенню до нього висловлюють
відповідачі в присутності дітей,
триває з часу смерті дружини - матері
дітей, з 11.09.2011 року. Діти болісно
переживають те, що відповідачі
негативно ставляться до позивача.
Постійні стреси під час відвідин діда
та баби погано впливають на здоров'я
дітей. За таких обставин вимушений
постійно звертатися за допомогою до
спеціалістів. Вважає, що термін в три
місяці недостатній для того, щоб
змінити стан речей і ту ситуацію яка
склалася.

Просить рішення суду змінити, яким
обмежити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
спілкуванні та участі у вихованні
онуків терміном на чотири роки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підтримання
апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на заперечення
апеляційної скарги, перевіривши в
межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених позовних вимог законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що ОСОБА_2 подав позовну
заяву, в якій просив суд обмежити
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у спілкуванні та
участі у вихованні онуків ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2
терміном на 4 роки.

В обґрунтуванні своїх вимог посилався
на те, що зустрічі з дідом та бабою
негативно впливають на дітей. Діти
приходять емоційно збуджені,
розповідають йому про те, що
відповідачі говорять про нього -
позивача погані речі, звинувачують
його у смерті їхньої матері. Це також
негативно впливає на психологічний
стан дітей. Підтвердженням цього є
висновки лікарів та психологів. На
даний час діти не хочуть іти з
відповідачами до місця їхнього
проживання, як визначено судом, і ця
думка повинна бути врахована.
Реалізовуючи своє право на спілкування
та участь у вихованні дітей,
відповідачі вчиняють дії, які
порушують права дітей, не враховують
думки самих дітей. Постійний негатив та
зневага по відношенню до позивача зі
сторони відповідачів, який вони
висловлюють на адресу позивача та
адресу його матері в присутності дітей,
не можуть виховати в дітей повагу та
любов до позивача, як батька, та сім'ї, в
якій вони живуть. Просив задовольнити
позов.

Згідно з частиною 8 статті 7 СК
України регулювання сімейних відносин
має здійснюватися з максимально
можливим урахуванням інтересів дитини,
непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до частин 9 та 10 статті
7 СК України сімейні відносини
регулюються на засадах справедливості,
добросовісності та розумності,
відповідно до моральних засад
суспільства. Кожен учасник сімейних
відносин має право на судовий захист.

Судом встановлено, що 02.02.2012р.
Залізничним районним судом м. Львова по
справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, третя особа орган опіки і
піклування Залізничної районної
адміністрації про визначення способу
участі у спілкуванні та вихованні
неповнолітніх дітей прийнято рішення,
яким позов задоволено частково.

Встановлено наступні способи участі
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вихованні їх онуків
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2:

першу суботу, третю неділю щомісяця
забирати онуків до свого місця
проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 11 год.
00 хв. до 14 год.00 хв. після чого повертати
дітей батькові - ОСОБА_2;

другу середу щомісяця забирати онуків
до свого місця проживання за адресою
АДРЕСА_1, з 14 год. 00 хв. до 18 год.00 хв.
після чого повертати дітей батькові -
ОСОБА_2;

спільно відпочивати з онуками на
курорті (при наявності відповідних
курортних (санаторних) путівок один раз
протягом літа кожного року, за
погодженням із батьком - ОСОБА_2.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Львівської області від 06.06.2012р. рішення
Залізничного районного суду м. Львова
було змінено, визначено замість дня
середи - другу суботу щомісяця з 11,00 год.
до 18,00 год. забирати онуків до свого
місця проживання за адресою АДРЕСА_1,
після чого повертати онуків батькові -
ОСОБА_2

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що протягом 2012-2013
навчального року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 три
рази бачилися з внуком ОСОБА_7. Зустрічі
відбувалися на перерві у присутності
соціального педагога. Представники
психологічної служби зауважили, що
дитина на зустрічі з бабою та дідом йде
з небажанням, помітно нервує, боїться,
хоча під час зустрічі родичі
спілкуються з дитиною спокійним тоном.
У свою чергу ОСОБА_7 сидів напружено,
відповідав неохоче та односкладно. Під
час бесіди з психологом ОСОБА_7
розповів, що він не хоче, щоб до нього
приходили дідо з бабою, тому що вони
говорили йому втікати з дому і жити у
них, не слухати тата, звинувачували
тата у смерті мами, обзивали його тата
та інше.

Ці обставини об'єктивно стверджуються
довідкою про психологічний стан учня
ОСОБА_7 від 21.05.2013 року № 104 (а.с. 62).

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається у
Комунальному закладі Львівської
обласної ради
«Навчально-реабілітаційний центр
«Левеня». Протягом 2012-2013 навчальних
років його відвідували ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, ОСОБА_13 у присутності
практичного психолога або соціального
педагога. Відповідно до службових
записок, поданих педагогічними
працівниками розмова із дитиною
проходить під психологічним тиском.
Дідусь і бабуся у бесідах з онуком
зневажливо висловлюються про батька,
звинувачують його у смерті матері. У
спілкуванні із рідними матері ОСОБА_8
займає пасивну позицію.

Ці обставини стверджуються листом від
24.05.2013 року № 224/03 (а.с. 120).

Задовольняючи позов частково та
обмежуючи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
спілкуванні та участі у вихованні
онуків терміном на три місяці, районний
суд виходив з того, що ОСОБА_15 та ОСОБА_8
підтвердили ту обставину, що їхні
зустрічі з бабусею та дідусем по
маминій стороні мають негативний вплив
на них.

З такими висновками суду погоджується
й судова колегія, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 171 СК України дитина
має право на те, щоб бути вислуханою
батьками, іншими членами сім'ї щодо
питань, що стосуються її особисто.
Дитина, яка може висловити свою думку,
має бути вислухана при вирішенні між
батьками, іншими особами спору щодо її
виховання.

Згідно до ч. 7 ст. 7 СК України
встановлено, що дитина має бути
забезпечена можливістю здійснення її
прав, установлених Конституцією
України, Конвенцією прав дитини, іншими
міжнародними договорами України, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною радою України.

Конвенцією про права дитини (схваленою
резолюцією 44/25 від 20.11.1989 року на 44-й
сесії генеральної асамблеї ООН і
ратифікованої Постановою Верховної
Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ)
встановлено, що у всіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергово увагу
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст. 3)
і що держави учасниці забезпечують
дитині, здатній сформулювати власні
погляди, право вільно висловлювати ці
погляди з усіх питань, що стосуються
дитини, причому поглядам дитини
приділяється належна увага згідно з її
віком і зрілістю. З цією метою дитині,
зокрема, надається можливість бути
заслуханою в ході будь якого судового
чи адміністративного розгляду, що
стосується дитини, безпосередньо або
через представників чи відповідний
орган у порядку, передбаченому
процесуальними нормами національного
законодавства (ст. 12).

Європейською конвенцією про
здійснення прав дітей від 25.01.1996 року
встановлено, що дитині, яка внутрішнім
законодавством визнається такою, що
має достовірний рівень розуміння, під
час розгляду судовим органом справи,
яка її стосується, надаються такі
права, здійснення яких вона може
вимагати: а) отримувати свою відповідну
інформацію; б) отримувати консультації
та висловлювати свої думки, тощо. У
справі, яка стосується дитини, судовий
орган до ухвалення рішення, зокрема:
визначає, чи має він достатньо
інформації для ухвалення рішення у
найвищих інтересах дитини; надає
дитині можливість висловити свою
думку; приділяє належну увагу думці,
висловленій дитині.

Судом враховані вказані вимоги при
вирішенні спору.

Покликання апелянта на те, що обмеження
у спілкуванні та участі у вихованні
онуків терміном на три місяці
недостатній для того, щоб змінити стан
речей у ту ситуацію яка склалася,
судова колегія не приймає до уваги,
оскільки це нічим не підтверджено.

Так в засідання судової колегії на
підтвердження цих посилань він не
представив доказів.

Відповідно до ст.257 СК України баба, дід
мають право спілкуватись зі своїми
онуками та брати участь у їх вихованні,
однак відповідно до ст.13 ЦК України при
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватись від дій, які
могли б порушити права інших осіб. Не
допускаються зловживання правом в
будь-яких формах, при здійсненні
цивільних прав особа повинна
додержуватись моральних засад
суспільства.

Таким чином, законодавством
України закріплено обов'язок батьків
брати участь у вихованні дітей і право,
зокрема, бабусі та дідуся на
спілкування з онуками та право
приймати участь у їх вихованні. Суд при
встановленні способу спілкування, має
дотримуватись розумного балансу на
участь батьків, а також бабусі та
дідуся у вихованні дітей.

З врахуванням наведеного та пояснення
представника органу опіки та
піклування ОСОБА_6 на заперечення
апеляційної скарги, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо часткового задоволення
даного позову та вважає, що районний
суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини у справі, подані сторонами
докази.

Інші посилання апелянта, що зазначені в
апеляційній скарзі нічим не
підтвердженні та спростовуються
матеріалами справи.

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення в повній мірі відповідає цим
вимогам.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Слід виключити з мотивувальної частини
рішення вказівку на те, що ОСОБА_16
давала показання як свідок, так як вона
не давала показання як свідок.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст.
314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія
суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду
міста Львова від 03 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Виключити з мотивувальної частини
рішення вказівку на те, що ОСОБА_16
давала показання як свідок.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвали законної сили.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Курій Н.М.

Крайник Н.П.