Ухвала

іменем україни

15 жовтня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Євграфової
Є.П., Журавель В.І.,

Євтушенко О.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Обласного
комунального виробничого підприємства
«Дніпро-Кіровоград» про зобов'язання
здійснити чергову повірку лічильника
обліку води, за касаційною скаргою
Обласного комунального виробничого
підприємства «Дніпро-Кіровоград» на
рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 02 липня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, у якому просила
зобов'язати Обласне комунальне
виробниче підприємство
«Дніпро-Кіровоград» (далі - ОКВП
«Дніпро-Кіровоград») здійснити
чергову повірку лічильника обліку води
у її помешканні.

В обґрунтування своїх вимог посилалася
на те, що відповідно до укладеного 16
травня 2009 року договору про надання
послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення вона
є споживачем послуг, які надаються
відповідачем.

Засобом обліку води є лічильник кВ 1,5 №
162117, повірка якого має виконуватись
кожні три роки за рахунок підприємства,
яке надає послугу з водопостачання.

Посилаючись на те, що ОКВП
«Дніпро-Кіровоград» відмовляється
виконувати періодичну повірку,
безпідставно покладаючи цей обов'язок
на неї, як на споживача послуг, просила
задовольнити позов.

Рішенням Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 19 травня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 02 липня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов задоволено.

Зобов'язано ОКВП «Дніпро-Кіровоград»
здійснити чергову повірку лічильника
обліку води встановленого по вул. Олега
Кошового,73 у м. Світловодську
Кіровоградської області.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОКВП
«Дніпро-Кіровоград» просить скасувати
рішення суду апеляційної інстанції,
залишити в силі рішення місцевого суду
від 19 травня 2014 року, мотивуючи свою
вимогу порушенням норм процесуального
права і неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Судами під час розгляду справи
встановлено, що 16 травня 2009 року між
Комунальним підприємством
«Світловодський міський водоканал»,
правонаступником якого з 01 квітня 2012
року є ОКВП «Дніпро Кіровоград», і
ОСОБА_3 укладено договір про надання
послуг з централізованого постачання
холодної води і водовідведення по
АДРЕСА_1.

У будинку ОСОБА_3 встановлений
лічильник холодної води, який є
власністю останньої.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із
відсутності підстав для покладення
обов'язку на ОКВП «Дніпро-Кіровоград»
провести чергову повірку приладу
обліку з огляду не те, що згідно п.18
укладеного між сторонами договору про
надання послуг з централізованого
постачання холодної води не
передбачено здійснення відповідачем
періодичної повірки приладу обліку
води в будинку позивача. Крім того суд
зазначив, що рішенням виконавчого
комітету Світловодської міської ради
№ 261 від 06 березня 2008 року виконавцем
послуги з періодичної повірки,
обслуговування та ремонту (в тому числі
демонтажу, транспортування та монтажу)
засобів обліку води визначені
житлово-експлуатаційні контори міста.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
задоволення позову, апеляційний суд
виходив з того, що обов'язок здійснення
контролю дотримання міжповіркових
інтервалів та проведення повірки
засобів обліку споживання води
покладено на виконавця послуг з
централізованого постачання води і
водовідведення ОКВП
«Дніпро-Кіровоград».

Однак з такими висновками апеляційного
суду погодитися не можна, виходячи з
наступного.

Порядок повірки засобів вимірювальної
техніки регламентується ст. 28 Закону
України «Про метрологію та
метрологічну діяльність».

В пункті 3 зазначеної статті вказано,
що порядок подання фізичними особами,
які не є суб'єктами підприємницької
діяльності, - власниками засобів
вимірювальної техніки (результати
вимірювань якими використовуються для
здійснення розрахунків за спожиті для
побутових потреб електричну і теплову
енергію, газ і воду) на періодичну
повірку цих засобів та оплати за
роботи, пов'язані з повіркою,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 1 червня 2011 року № 869
затверджено «Порядок формування
тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій».

Відповідно до Порядку послуги з
періодичної повірки квартирних
засобів обліку води віднесено до
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій.

Статтею 46 Закону України «Про
метрологію та метрологічну
діяльність» встановлено, що фізичні
особи оплачують метрологічні роботи,
пов'язані із здійсненням на
госпрозрахункових засадах повірки
засобів вимірювальної техніки, в
порядку встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 у своєму
будинку, розташованому по вул. Олега
Кошового,73 у м.
Світловодську, встановила
водолічильник, водоканал опломбував
його і з липня 2009 року вона сплачувала
за послуги водопостачання, відповідно
до показників засобу обліку згідно з
договором, укладеним між нею та
відповідачем від 16 травня 2009 року.

У червні 2010 року відповідач письмово
попередив позивача про необхідність
здати лічильник на держповірку, або в
іншому випадку розрахунки за спожиту
воду будуть здійснюватись не за
показниками водолічильника, а за
нормами.

Позивач відмовилася здійснювати
повірку лічильника води за власні
кошти, тому нарахування за наданні їй
послуги водопостачання та
водовідведення по особовому рахунку за
період з 01 липня 2010 року до 01 серпня 2013
року проводилося на підставі п.21
вищезгаданих Правил згідно з
установленими нормативами (нормами)
споживання без урахування показників
встановленого у будинку позивача
засобу обліку води.

Вирішуючи спір, апеляційний суд дійшов
висновку про те, що ОСОБА_3 не
зобов'язана сплачувати за повірку
засобів обліку води окремо від плати за
загальним тарифом за послугу з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій.

При цьому, не взяв до уваги п.24 Порядку
формування тарифів на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, згідно з яким
витрати з проведення періодичної
повірки, обслуговування і ремонту
квартирних засобів обліку води та
теплової енергії, у тому числі їх
демонтажу, транспортування та монтажу
після повірки, визначаються відповідно
до укладених договорів між виконавцем
та субпідрядником, який виконує
зазначені послуги, з розрахунку на один
квартирний засіб обліку води та
теплової енергії і нараховуються
щомісяця споживачеві у складі послуги
залежно від кількості таких засобів
обліку шляхом додавання плати за
проведення періодичної повірки,
обслуговування і ремонту квартирних
засобів обліку води та теплової
енергії, у тому числі їх демонтажу,
транспортування та монтажу після
повірки, до загальної вартості послуг.

Абзацом 9 п. 24 Порядку формування
тарифів на централізоване
водопостачання та водовідведення
визначено, що до складових тарифу на
централізоване водопостачання та
водовідведення включаються витрати на
періодичну повірку, опломбування,
обслуговування та ремонт (включаючи
демонтаж, транспортування і монтаж)
засобів обліку води, які є власністю
ліцензіата (підприємства).

Разом з тим, з договору про надання
послуг з центрального постачання
холодної води та водовідведення від 16
травня 2009 року, укладеного між
сторонами, не вбачається, що така
послуга є складовою структури тарифів
(а.с.10).

Заперечуючи проти позову, ОКВП
«Дніпро-Кіровоград» зазначало, що воно,
як виконавець послуг з водопостачання
та водовідведення, контролює
міжповіркові інтервали та інформує
споживача про необхідність виконання
періодичної повірки лічильника шляхом
направлення відповідних приписів.
Споживач, якщо ним не укладений договір
з виконавцем послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, самостійно виконує
періодичну повірку та оплачує за
виконані роботи спеціалізованим
атестованими організаціями та
підприємствами.

Проте, покладаючи відповідальність на
відповідача за чергову повірку
лічильника обліку води, встановленого
у будинку позивача, апеляційний суд
зазначеним обставинам жодної оцінки не
надав,

Наведене свідчить про те, що
апеляційний суд, ухвалюючи рішення, у
порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не
сприяв всебічному та повному
з»ясуванню обставин справи, не
встановив обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи, не
надав відповідної правової оцінки
наявним у матеріалах справи доказам.

Враховуючи допущені судом апеляційної
інстанціі порушення норм
матеріального та процесуального права,
ухвалене ним рішення не може вважатися
законним і обґрунтованим, у зв'язку із
чим, відповідно до ст. 338 ЦПК України
таке рішення підлягає скасуванню з
направленням справи на новий судовий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Обласного
комунального виробничого підприємства
«Дніпро-Кіровоград» задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 02 липня 2014
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді:
Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

Ю.Г. Іваненко