Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І.,
Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській
Я.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Житомирі
цивільну справу за позовом товариства
з додатковою відповідальністю
«Страхова компанія «Альфа-Гарант» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про
встановлення дати набрання чинності
договору страхування

за апеляційною скаргою
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Альфа-Гарант» на рішення Богунського
районного суду м. Житомира від 13
серпня 2014 року ,-

в с т а н о в и л а
:

У листопаді 2013 року позивач
звернувся до суду з вказаною позовною
заявою. В обґрунтування вимог
зазначав, що 23 липня 2013 року між
товариством та ОСОБА_2 на території
України було укладено договір
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АС/3756816 щодо належного
ОСОБА_2 автомобіля FORD TRANZIT, державний
номер НОМЕР_2. Вказував, що 24 липня 2013
року на перехресті вул. Максютова та
пров. Вільського в м. Житомирі сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортного засобу TOYOTA AVENSIS,
державний номер НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_3 та транспортного засобу,
належного ОСОБА_2, FORD TRANSIT , державний
номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1,
якого і визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП. Посилаючись на те, що страховий
платіж за договором обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів АС/3756816 був
внесений 29 липня 2013 року, а згідно умов
договору поліс набирає чинності з дати
наступної за дату надходження
страхового платежу на поточний рахунок
страховика, тобто з 00 год.00 хв. 30.07.2013
року, позивач просив встановити дату
набрання чинності договору
страхування - 30 липня 2013 року.

Рішенням Богунського районного
суду м. Житомира від 13 серпня 2014 року у
задоволенні позову Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Альфа-Гарант» - відмовлено.

В апеляційній скарзі ТДВ «Страхова
компанія «Альфа-Гарант» просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити його позовні
вимоги в повному обсязі. Зазначає, що
підставою для подачі позовної заяви є
встановлення в судовому порядку
строків дії договору обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АС/3756816, а тому
висновок суду першої інстанції про те,
що суд не наділений правом
встановлення чинності договору
страхування є безпідставним. Вказує, що
судом не враховано аналіз Верховного
Суду України щодо практики
застосування судами ст. 16 ЦК України,
відповідно до якого суд не може
відмовити у вирішенні вимог, пов"язаних
з дійсністю чи недійсністю правочину,
за відсутності у ст. 16 ЦК України
відповідного способу судового захисту.
Наголошує, що у спірному договорі прямо
визначено момент набрання ним чинності
00год. 00хв. 30 липня 2013 року, оскільки
страховий платіж було внесено 29 липня
2013року.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Судом встановлено та підтверджено
постановою Богунського районного суду
м. Житомира від 29.07.2013 року те, що
ОСОБА_1, який керував належним ОСОБА_2
автомобілем FORD TRANZIT FT 240, д.н. НОМЕР_2,
визнано винним у вчиненні ним 24.07.2013
року о 16год. в м. Житомирі, на перехресті
вул. Максютова та пров. Вільського,
дорожньо-транспортної пригоди по
відношенню до автомобіля TOYOTA AVENSIS,
державний номер НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_3./а.с.8/.

Рішенням Корольовського
районного суду м. Житомира від 22.01.2014
року стягнуто з ТДВ Страхова компанія
„Альфа-Гарант" на користь ОСОБА_3 30
655,49грн. страхового відшкодування та в
дохід держави 306,55грн. судового збору
/а.с.74-76/.

Судом також встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що 23
липня 2013 року на території України між
позивачем та ОСОБА_2, громадянкою Росії,
якій на праві власності належить
автомобіль FORD TRANZIT, державний номер
НОМЕР_2, було укладено договір
обов"язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів /Поліс №АС/3756816/, за яким
забезпеченим транспортним засобом
визначено автомобіль FORD TRANZIT FT 240, 2005
року випуску, д.н. НОМЕР_2 /а.с.13,47/.

У п.3 Договору /Полісу/ визначено
строк його дії - з 07год.00хв. 23.07.2013 року
до 06.08.2013 року включно.

Змістом п.10 Договору
підтверджується, що страховий платіж в
сумі 89грн.26 коп. сплачено 23.07.2013 року о 07
год. 05хв.

Приміткою, яка міститься у п.11
Договору та викладена у формі штампу,
передбачено, що Страховик та
Страхувальник дійшли згоди, що цей
Поліс набирає чинності з дати, вказаної
в п.3 цього Полісу, але не раніше 00.00год.
дати, наступної за дату надходження
страхового платежу на поточний рахунок
страховика.

Позивач надав виписку із
особового рахунку відділення ПАТ
„Діамантбанк" за 29.07.2013 року, у якій
зазначено, що цього числа було
здійснено страховий платіж по договору
№АС/3756816 від 23.07.2013 року в сумі
89грн.26коп. /а.с.12/.

Відповідно до положень ст.983 ЦК
України договір страхування набирає
чинності з моменту внесення
страхувальником першого страхового
платежу, якщо інше не встановлено
договором.

Встановивши такі обставини
справи, та посилаючись на те, що дата
набрання чинності договором
страхування визначена, зокрема, ст.983 ЦК
України, суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку, що обраний
позивачем спосіб захисту не відповідає
вимогам ст.16 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України
(ст. 4 ЦПК України).

Положеннями ст. 15 ЦК України
передбачено право кожної особи на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Способи захисту цивільного права та
інтересів визначені в ст. 16 ЦК України.

Зі змісту ч. 3 ст.16 ЦК України
вбачається, що суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Порушення цивільного права чи
цивільного інтересу можуть підлягати
судовому захисту і у спосіб, не
передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК
України, але який є ефективним засобом
захисту, тобто таким, що відповідає
змісту порушеного права, характеру
його порушення та наслідкам,
спричиненим цим порушенням.

Суд першої інстанції, встановивши
характер спірних правовідносин сторін
(предмет та підставу позову), характер
порушеного права позивача дійшов
обгрунтованого висновку про
неможливість його захисту в обраний
позивачем спосіб.

Апеляційна скарга ґрунтується на
висновках, викладених в аналізі
Верховного Суду України практики
застосування судами ст. 16 ЦК України
від 01.04.2014 року, проте не містить
доводів стосовно того, що саме обраний
позивачем спосіб захисту узгоджується
з положеннями національного і
міжнародного законодавства і що не
існує інших правових підстав для
захисту порушеного права.

З огляду на наведене, колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду першої інстанції та задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст.209, 218, 303, 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Альфа-Гарант» відхилити.

Рішення Богунського районного суду
м. Житомира від 13 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді