Справа №333/6743/14-ц
Провадження №2/333/2670/14
Комунарський районний суд м.Запоріжжя
судді Тучкова С.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
№333/6743/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про усунення перешкод у здійсненні
права власника шляхом визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про
визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням, в якому зазначив, що він є
власником будинку, розташованого за
АДРЕСА_5. Крім нього, за зазначеною
адресою зареєстрований його син -
ОСОБА_2 При цьому відповідач у
вищезазначеній квартирі з 2007 року не
проживає. Майна та особистих речей
ОСОБА_2 у квартирі немає. У зв'язку з
реєстрацією ОСОБА_2 у квартирі він
змушений нести зайві витрати по сплаті
за комунальні послуги. Відповідач на
теперішній час проживає у власній
квартирі, номер якої йому не відомий, за
АДРЕСА_4. Враховуючи викладене, він
просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування житловим
Позивач в судовому засіданні позов
підтримав повністю та просив суд його
задовольнити в повному обсязі, а також
пояснив суду, що договірних відносин
між ним та відповідачем з приводу найму
вказаного житла не існує. Добровільно
знятися з реєстраційного обліку
відповідач відмовляється.
Відповідач, повідомлений судом
належним чином про час та місце
розгляду справи, повторно у судове
засідання не з'явився і не повідомив
суд про причини неявки. Оскільки суд не
має відомостей про причину неявки
відповідача, повідомленого належним
чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169
Цивільного процесуального кодексу
України суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення). Позивач у
судовому засіданні не заперечувала
проти такого вирішення справи.
Суд, заслухавши пояснення позивача,
свідків, вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази, приходить
до наступних висновків.
За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Згідно ч.1 ст.11 Цивільного
процесуального кодексу України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб та в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.60 Цивільного
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.
На підставі ст.57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.
Відповідно до договору дарування від
25.07.1986 року, укладеного між ОСОБА_3, яка
діє від імені ОСОБА_4 за довіреністю
(дарувальник) та ОСОБА_1 (обдарований),
посвідченого державним нотаріусом
Шостої Запорізької державної
нотаріальної контори ОСОБА_5 та
зареєстрованого в реєстрі за №5771,
дарувальник подарив обдарованому, а
обдарований прийняв в дар належний
дарувальнику будинок АДРЕСА_5 (а.с.5).
Згідно довідки, виданої Квартальним
комітетом №29 Комунарського району
м.Запоріжжя, за АДРЕСА_5, зареєстровані
ОСОБА_1, ОСОБА_2 З 2007 року ОСОБА_2 за
вказаною адресою не проживає (а.с.9).
На підставі акту від 26.09.2014 року,
складеного представниками
Квартального комітету №29
Комунарського району м.Запоріжжя, зі
слів сусідів ОСОБА_2 за АДРЕСА_5, з 2007
Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_6, який зареєстрований та
проживає за АДРЕСА_1, ОСОБА_7, який
зареєстрований та проживає за АДРЕСА_2,
ОСОБА_8, яка проживає за АДРЕСА_3, та є
рідною сестрою позивача та тіткою
відповідача, кожний окремо, суду
показали, що з 2007 року відповідач у
спірному будинку не проживає,
комунальні послуги не сплачує.
З урахуванням вищевикладеного, у суду
немає підстав ставити під сумнів
достовірність і правдивість фактів,
повідомлених свідками. Дані про їхню
заінтересованість в результаті
розгляду справи відсутні, їх показання
об'єктивно підтверджуються і не
суперечать іншим зібраним у справі
Конституцією України (ст. 41) та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997
року, закріплено принцип непорушності
права приватної власності, який
означає право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
і розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК
України). Гарантуючи захист права
власності, закон надає власнику право
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав, хоч би ці порушення і не були
поєднані з позбавленням володіння.
Способи захисту права власності
передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК
Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло: житловий будинок,
садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України).
Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст.383 ЦК України та
ст.150 ЖК України, які передбачають, що
власник використовує житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише на підставах,
передбачених законом.
Згідно ст.3 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» поняття
реєстрації визначено як внесення
відомостей до паспортного документа
про місце проживання або місце
перебування із зазначенням адреси
житла особи та внесення цих даних до
реєстраційного обліку відповідного
органу спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
Статтею 11 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» передбачено, що
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюють відповідні органи
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань реєстрації в АР Крим, областях,
містах, районах, районах у містах, а
також у містах Києві та Севастополі.
На підставі ст.7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в України» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на
житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою), свідоцтва про смерть.
Отже, оскільки відповідач не є
власником спірного будинку, не
проживає у ньому більше шести років,
витрати на його утримання не несе,
комунальні послуги не сплачує, а також
враховуючи те, що, зокрема, розмір
комунальних платежів залежить від
кількості зареєстрованих в будинку
осіб, і зазначені витрати в даному
випадку несе власник, суд вважає, що
факт реєстрації відповідача в будинку
позивача порушує право останнього як
Таким чином, у зв'язку із викладеним,
аналізуючи зібрані у справі докази та
вимоги чинного законодавства,
приймаючи до уваги положення ст.11
Цивільного процесуального кодексу
України щодо розгляду справ в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, суд приходить
до висновку про те, що позовні вимоги
ґрунтуються на законі, підтверджуються
зібраними у справі доказами та не
порушують прав та інтересів третіх
осіб, тому позов є обґрунтованим і
підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України, так як
судове рішення ухвалюється у повному
обсязі на користь позивача, понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати підлягають стягненню з
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.3, 7, 11
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в України», ч.4 ст.169, ст.ст.10,
11, 59, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у здійсненні права власника
шляхом визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, 1981 року народження,
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням - будинком
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 243 (двісті
сорок три) гривні 60 копійок.
Копію заочного рішення надіслати
відповідачу не пізніше трьох днів з дня
Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м.Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.
Суддя Комунарського районного суду