Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

(заочне)

14.10.2014
Провадження №2/425/676/14

Справа №425/2107/14-ц

« 14» жовтня 2014 року

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської
області у складі:

головуючого судді Мирошникової О.Ш.,

при секретарі Окрошко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Рубіжне Луганської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у
справах дітей Рубіжанської міської
ради Луганської області про надання
дозволу на виїзд дитини за межі
території України без згоди та
супроводу батька, -

встановив:

« 09» вересня 2014 року ОСОБА_1 звернулася
до Рубіжанського міського суду
Луганської області з позовом до ОСОБА_2,
третя особа Служби у справах дітей
Рубіжанської міської ради Луганської
області про надання дозволу на виїзд
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі
території України без згоди та
супроводу батька ОСОБА_2 В
обґрунтування позову ОСОБА_1
посилається на те, що вона перебувала у
шлюбі з ОСОБА_2, який було розірвано
26.04.2013 року, від шлюбу сторони мають
спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який проживає постійно з позивачем.
Місце перебування відповідача
позивачу не відоме, за місцем
проживання відповідач відсутній, тому
позивач не в змозі отримати дозвіл
батька на тимчасовий виїзд сина разом з
нею на відпочинок за кордон, через те
звернулася до суду з цим позовом.

В судове засідання позивач не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи була повідомлена у
встановленому законом порядку, надала
суду заяву в якій просить розглянути
справу за відсутності представника
позивача, позовні вимоги підтримує в
повному обсязі, не заперечує проти
ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, причин неявки в судове
засідання відповідач суду не
повідомив, заяви про розгляд справи в
його відсутності суду не надав,
заперечень на позов не надав.
Відповідачу було надіслано виклик в
судове засідання за адресою зазначеною
у позовній заяві, який було повернуто
на адресу суду з позначкою «за
закінченням терміну зберігання» (а.с.
29).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК
України судова повістка разом із
розпискою, а у випадках, встановлених
цим Кодексом, разом з копіями
відповідних документів надсилається
поштою рекомендованим листом із
повідомленням або через кур'єрів за
адресою, зазначеною стороною чи іншою
особою, яка бере участь у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про зміну свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

Представник третьої особа Служби у
справах дітей Рубіжанської міської
ради надала суду заяву про розгляд
справи за відсутності представника, не
заперечує проти задоволення позовних
вимог, також надала суду висновок про
можливість надання дозволу про на
виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_3.
ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України
без згоди та супроводу батька, оскільки
місце знаходження батька невідоме.

Враховуючи неявку в судове засідання
належним чином повідомленого
відповідача, відсутності заяви
відповідача про розгляд справи за його
відсутності та згоду позивача на
ухвалення заочного рішення у справі,
суд вважає за можливе розглядати
цивільну справу у відсутності
відповідача та ухвалити заочне рішення
по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225
ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявляти клопотання про розгляд
справи за її відсутністю.

Враховуючи, що позивач скористалася
правом заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності, суд розглядає
цивільну справу за наявними у справі
матеріалами.

Суд, розглянувши цивільну справу в
межах заявлених позовних вимог,
об'єктивно оцінивши докази, які
містяться в матеріалах справи, вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Рубіжне Луганської
області, що підтверджується копією
свідоцтва про народження НОМЕР_1,
виданого Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Рубіжанського міського управління
юстиції Луганської області 06.03.2012 року.
Батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.
4).

Рішенням Рубіжанського міського суду
Луганської області від 25.05.2012 року по
цивільній справі № 2/1224/2231/12 стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини усіх
видів заробітку щомісяця але не менше
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 04.05.2012
року та до досягнення дитиною
повноліття. Рішення набрало законної
сили 05.06.2012 року (а.с. 10).

Рішенням Рубіжанського міського суду
Луганської області від 26.04.2013 року по
цивільній справі 2/425/327/13 розірвано шлюб
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який було
зареєстровано 29.09.2007 року, рішення
набрало законної сили 13.05.2013 року (а.с. 6).

06.06.2014 року зареєстровано шлюб між
ОСОБА_5 та ОСОБА_1, після реєстрації
шлюбу присвоєні прізвища подружжю -
ОСОБА_1, що підтверджується копією
свідоцтва про шлюб від 06.06.2014 року (а.с.
5).

Таким чином, судом встановлено, що
сторони у справі є батьками
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_1 разом з своїм
неповнолітнім сином ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_2 (а.с. 7).

Згідно акту обстеження
житлово-побутових умов від 30.09.2014 року,
який було складено фахівцями органу
опіку та піклування та Служби у справах
дітей, позивач ОСОБА_1 разом з
неповнолітнім сином ОСОБА_3 та своїм
новим чоловіком ОСОБА_5 проживають за
адресою: АДРЕСА_3, умови проживання
добрі, стосунки у родині доброзичливі
(а.с.33).

Згідно довідки № 32 від 26.09.2014 року
Комунального дошкільного навчального
закладу (ясла-садок) комбінованого типу
№ 4 «Русалонька» неповнолітній ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує цей заклад з
27.08.2014 року, за даний період батько
дитини в дошкільний заклад не приходив
(а.с. 17).

Згідно висновку Служби у справах дітей
Рубіжанської міської ради від 05.10.2014
року № 351 є можливим вирішення питання
вивозу неповнолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 його матір'ю ОСОБА_1 з
України без згоди батька ОСОБА_2 на
оздоровлення, в гості до родичів,
оскільки це відповідає інтересам
дитини (а.с. 34).

В позовній заяві позивач зазначає, що з
моменту розірвання шлюбу, тобто з
квітня 2013 року, відповідач не
спілкується з дитиною, участі у
вихованні сина не приймає, не
цікавиться його життям. Відповідачем
не надано до суду доказів в
спростування цих обставин.

Також, в заяві позивач зазначає, що має
можливість виїхати за кордон на
відпочинок з метою оздоровлення дитини
та ознайомлення сина з культурою інших
народів, розширення світогляду дитини,
що добре відобразиться на його
розвитку, проте позивач не може
отримати згоду чи відмову у наданні
такої згоди на поїздки у відповідача,
тому вона вимушена звертатися з даним
позовом до суду.

Як встановлено у судовому засіданні
позивач має намір організувати для
неповнолітнього сина поїздки до
родичів у Російську Федерацію під час
шкільних канікул протягом року, що не
заборонено діючим законодавством,
зокрема, планується виїзд позивача
разом з дитиною до міста Москви
Російської Федерації на зимових
канікулах, до Курської області
Російської Федерації на канікулах
восени й навесні та відпочинок в
Автономній Республіці Крим влітку.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична
особа має право на свободу пересування,
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років. Має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними; фізична особа
може бути обмежена у здійсненні права
на пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про порядок виїзду з України та в'їзду
в Україну громадян України» Правила
перетинання державного кордону
України громадянами України
встановлюються Кабінетом Міністрів
України відповідно до цього Закону та
інших законів України.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету
Міністрів України від 27.01.1995 року № 57
«Про затвердження правил перетинання
державного кордону громадянами
України» виїзд з України громадян, які
не досягли 16-річного віку, здійснюється
за згодою обох батьків (усиновлювачів)
та в їх супроводі або в супроводі осіб,
уповноважених ними, які не момент
виїзду з України досягли 18-річного
віку.

Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету
Міністрів України від 27.01.1995 року № 57
«Про затвердження правил перетинання
державного кордону громадянами
України» виїзд з України громадян, які
не досягли 16-річного віку, у супроводі
одного з батьків або інших осіб,
уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою
згодою другого з батьків із
зазначенням у ній держави прямування
та відповідного часового проміжку
перебування у цій державі, якщо другий
з батьків відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої
згоди другого з батьків:

- якщо другий з батьків є іноземцем
або особою без громадянства, що
підтверджується записом про батька у
свідоцтві про народження дитини, та
який (яка) відсутній у пункті пропуску;

- якщо у паспорті громадянина
України для виїзду за кордон, з яким
перетинає державний кордон громадянин,
який не досяг 16-річного віку, або
проїзному документі дитини є запис про
вибуття на постійне місце проживання
за межі України чи відмітка про взяття
на консульський облік у дипломатичному
представництві або консульській
установі України за кордоном;

- у разі пред'явлення документів
або їх нотаріально посвідчених копій:

- свідоцтва про смерть другого з
батьків;

- рішення суду про позбавлення
батьківських прав другого з батьків;

- рішення суду про визнання
другого з батьків безвісно відсутнім;

- рішення суду про визнання
другого з батьків недієздатним;

- рішення суду про надання дозволу
на виїзд з України громадянину, який не
досяг 16-річного віку, без згоди та
супроводу другого з батьків;

- довідки про народження дитини,
виданої відділом реєстрації актів
цивільного стану, із зазначенням
підстав внесення відомостей про батька
відповідно до частини першої статті 135
Сімейного кодексу України (під час
виїзду дитини за кордон у супроводі
одинокої матері).

Відповідно до статей 3, 6 Конвенції про
права дитини, в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учаниці забезпечують у
максимально можливій мірі виховання і
здоровий розвиток дитини.

Відповідно до статей 7, 155 СК України
дитина має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, які встановлені
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, батьківські права не
можуть здійснюватись всупереч
інтересам дитини.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що неможливість отримання у
відповідача письмової згоди чи відмови
на виїзд неповнолітнього сина за межі
України без супроводу батька,
призводить до порушення прав позивача
та їх неповнолітнього сина.

Також, на думку суду, тимчасовий виїзд
дитини з матір'ю за межі України не
суперечить інтересам дитини і не
порушує прав відповідача як батька
дитини, при цьому суд першочергово
виходить з інтересів неповнолітньої
дитини та вважає, що поїздки за кордон
до родичів у гості та на відпочинок
позитивно вплинуть на розширення
світогляду дитини, зможуть покращити
фізичний та духовний розвиток.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог та надає дозвіл на
тимчасовий виїзд за межі України
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
разом із матір'ю ОСОБА_1 без дозволу
(згоди) та супроводу батька ОСОБА_2
строком на 2 роки.

Разом з тим, задовольняючи позов
частково, суд виходить з того, що
надання за рішенням суду дозволу на
майбутнє на постійні виїзди дитини за
кордон до досягнення 16-річного віку та
без згоди одного із батьків, суперечить
ст.ст. 141, 157 СК України стосовно
рівності прав і обов'язків батьків
відносно виховання дитини, через те суд
відмовляє в задоволені вимог в цій
частині.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача слід
стягнути судовий збір у розмірі 243,60
гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 224-225 ЦПК
України, ст. 1 Закону України «Про
здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції», суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа Служба у справах дітей
Рубіжанської міської ради Луганської
області про надання дозволу на виїзд
дитини за межі території України без
згоди та супроводу батька -
задовольнити частково.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд
за межі України неповнолітньому
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері
ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька
ОСОБА_2 строком на 2 (два) роки з дня
набранням цим рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, який зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1,
яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2,
судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, який постановив рішення за
письмовою заявою відповідача, яка може
бути подана до суду першої інстанції
протягом десяти днів з моменту
отримання копії заочного рішення. У
разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківської області
через Рубіжанський міський суд
Луганської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Строк,
протягом якого розглядатиметься заява
відповідача про перегляд заочного
рішення, не включається до строку на
апеляційне оскарження.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення
до Апеляційного суду Харківської
області через суд першої інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Ш. Мирошникова