overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 0827/8006/2012
Пр. № 6/336/487/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого – судді Щасливої О.В.,

розглянувши заяву Комунального підприємства "Водоканал" про виправлення помилки в судовому наказі,

В С Т А Н О В И В:

Шевченківським районним судом м.
Запоріжжя видано судовий наказ від 29.08.2012 року про стягнення солідарно з
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства
"Водоканал" заборгованість в сумі 17321,30 грн., а також судовий збір в розмірі 107,30 грн.

Стягувач звернувся до суду із заявою про виправлення помилки в судовому наказі, який є виконавчим документом, а саме: вказати ідентифікаційний номер боржників, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом
України "Про виконавче провадження".

Викликані в судове засідання з приводу внесення виправлень стягувач та боржники, не з’явилися з невідомих причин, що в силу ст. 369 ЦПК України не є перешкодою для вирішення заяви у їхню відсутність.

Вивчивши доводи заяви, суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з такого.

Згідно із ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні.

Частиною 3 ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження» дійсно встановлено, що у виконавчому документі зазначається індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (для фізичних осіб платників податків) або номер і серія паспорта боржника для фізичних осіб – громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовились від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті.

Судом було зроблено запити до Міністерства доходів та зборів стосовно реєстраційного номера облікової картки платника податків
(РНОКПП) фізичних осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, який повідомив, що надати реєстраційний номер облікової картки платників податків (РНОКПП) фізичних осіб не має можливості з причин неможливості однозначно її ідентифікувати.

Таким чином, у відсутність інформації про ідентифікаційний номер боржників суд не вбачає підстав для ухвалення рішення про виправлення описки на користь стягувача.

Керуючись ст. ст. 369, 293 ЦПК України, ст. 18
Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви
Комунального підприємства "Водоканал" про виправлення помилки в судовому наказі від 29.08.2012 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства "Водоканал" заборгованість в сумі 17321,30 грн., а також судовий збір в розмірі 107,30 грн. відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом п’яти після її проголошення, а особами, у чию відсутність винесено ухвалу, - в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя

О.В. Щаслива
Справа №1317/1882/2012
Провадження № 2/451/7/14
УХВАЛА

судового засідання

02 вересня 2014 року

Радехівський районний суд Львівської області

в складі головуючого: Крет А.І.

при секретарі: Загайській І.В.

з участю представників ПП «Мієр»:
ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радехові справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Мієр», третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТзОВ «Панорамбудінвест» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

встановив:

У судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про витребування доказів шляхом витребування у Львівської обласної державної фінансової інспекції копії
ОСОБА_4 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності приватного підприємства «Мієр» за період з 01.01.1992 року по 01.11.2011 року від 20.04.2012 року № 19-38/57 з додатками.

Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, в заяві про витребування доказів відмовляє з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у розгляді справи і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Згідно ст. 137 ЦПК України, клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Проте, представник відповідача в клопотанні про витребування доказів не зазначає жодних обставин в обґрунтування заявлених ним вимог, які перешкоджають йому самостійно одержати вказані відомості, щодо неможливості або ускладнення витребування зазначених доказів, а саме не вказує, чи зверталався він особисто до установи, з якої просить суд витребувати докази; не зазначає доказів про результати таких звернень, не вказує, чи було надано обґрунтовані відмови відповідних органів у здійсненні видачі необхідних відомостей.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.ст. 133-137,208-210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання представника відповідача приватного підприємства
«Мієр», про витребування забезпечення доказів, відмовити.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

СуддяОСОБА_4
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2014 року
Личаківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого – судді                              Н ора Н.В.

при секретарі
Бойко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи: ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні,

в с т а н о в и в :

На розгляді Личаківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третьої особи: ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні.

24 жовтня 2014 року представник позивача
ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням – заявою про забезпечення доказів, шляхом витребування інформації з територіального відділення «Ощадбанку» та ПАТ
«Приватбанку» про стан та відкриття банківських рахунків на ім.»я ОСОБА_5, а також з»ясувати інформацію про стан цих рахунків в період з листопада 2011 року до моменту відкриття спадщини.
Вказала, що сторона позивача сама не може отримати дану інформацію, мотивуючи це тим, що така інформація містить банківську таємницю і розкривається банками за рішенням суду.

Відповідно до ч. З ст. 289 ЦПК України, якщо під час розгляду справи буде встановлено, що заява про розкриття інформації яка містить банківську таємницю ґрунтується на спорі, який розглядається в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Позов позивачки до відповідача на загальних підставах, знаходиться в провадженні суду. Як вбачається з вищенаведеного, у позивачки виникли складнощі в отриманні від згаданих вище банківських установ достовірної інформації по рахунках та коштах
ОСОБА_5.

Згідно вимог ст. 137 ЦПК України, - У випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази.

Заслухавши думку всіх учасників процесу з приводу даного клопотання та виходячи з наведеного суд вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 137 ЦПК України,
Законом України «Про банки та банківську діяльність», суд,-

у х в а л и в:

Клопотання представника позивача – задоволити. Розкрити банківську таємницю шляхом надання суду інформації щодо стану та відкриття банківських рахунків на ім.»я ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стан цих рахунків в період з 01.11.2011 року по даний час у наступних банківських установах:

-          АТ «Ощадбанк» (м.Львів, вул.
Руська 20)

-          ПАТ КБ «Приват Банк»

У випадку наявності відкритих рахунків у вказаних установах вказати розмір грошових коштів з датою їх внесення на банківські рахунки чи платіжні картки.

Суддя:

Нор Н. В.
Справа № 452/2819/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"24" жовтня 2014 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд
Львівської області

у складі головуючого судді Марчука І.С.

при секретарі Ковалець Г.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Самбір справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Сторони перебувають у шлюбі із 23 жовтня 2010 року, який зареєстрований у відділі РАЦС Самбірського МРУЮ
Львівської області за актовим записом
№ 250. Від спільного життя подружжя має одну дитину: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач звернувся із позовною заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 В підтвердження позовних вимог посилається на те, що з самого початку подружнє життя не складалося.
Відповідачка постійно влаштовувала сварки, скандали, тривалий час не проживають разом. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позов підтримав, посилався на обставини викладені в позові, та пояснив, що примирення між ними не можливе, просить їх шлюб розірвати.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 23.10.2010 року у у відділі
РАЦС Самбірського МРУЮ Львівської області за актовим записом № 250 ( свідоцтво про одруження серія НОМЕР_1 ).

У відповідності до ст. 112 ч. 2 Сімейного
Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Із пояснень позивача, та матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися неприязні відносини, вони втратили одне до одного почуття поваги та любові.

Отже у судовому засіданні встановлено, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї сторін стало не можливим, а тому шлюб слід розірвати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 224-226
ЦПК України та ст. ст. 110,112 Сімейного
Кодексу України суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований 23 жовтня 2010 року у відділі РАЦС Самбірського МРУЮ
Львівської області за актовим записом
№ 250 ( свідоцтво про одруження серія
НОМЕР_1 ).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем може бути подано апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається позивачем апеляційному суду
Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом.

Суддя
І.С.Марчук

Довідка: Рішення набрало законної сили, підлягає виконанню.

Суддя
І.С.Марчук
Справа № 463/40/14
Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/5005/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
У Х В А Л А

17 жовтня 2014 року суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області Бакус В.Я., розглянувши матеріали доповнень до апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення
Личаківського районного суду м. Львова від 30 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третьої особи:
Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання частково недійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна , -

встановив:

оскаржуваним рішенням вищезгаданий позов задоволено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 шляхом подання апеляційної скарги.

Користуючись своїм правом на зміну та доповнення апеляційної скарги, визначеним ст. 300 ЦПК України,
ОСОБА_2 подав доповнення до згаданої апеляційної скарги, в яких навів нові аргументи та мотиви для скасування рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що доповнення до апеляційної скарги підлягають залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

Як передбачено ч.1 ст.300 ЦПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її, але тільки протягом строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.294 ЦПК
України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, доповнення до апеляційної скарги
ОСОБА_2 було подано до районного суду 13.06.2014 року (а.с.184), тобто з пропуском встановленого чинним законодавством строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 травня 2014 року 10.06.2014 року до суду першої інстанції, що випливає з вхідного штампу суду за №7220
(а.с.176) .

Таким чином, зміна та доповнення апеляційної скарги після спливу строку на апеляційне оскарження не допускаються, заява скаржника, яка містить такі, залишається без розгляду, а відтак суд апеляційної інстанції у такому випадку перевіряє законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, поданої з дотриманням строків визначених ст.294 ЦПК України, та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Керуючись ст.294, ч.1 ст.300 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

доповнення до апеляційної скарги
ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 травня 2014 року - залишити без розгляду та повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя судової палати в цивільних

справах Апеляційного суду

Львівської області:

Бакус В.Я.
Справа № 466/6466/14
Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/7092/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
У Х В А Л А

24 жовтня 2014 року суддя судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області
Бакус В.Я., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3
ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, з участю третьої особи приватного нотаріуса
Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2014 року відкрито провадження по вищевказаній справі та призначено дату судового засідання.

Дану ухвалу оскаржив представник
ОСОБА_2 ОСОБА_8 шляхом подання апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що оскаржуваною ухвалою порушено правила підсудності, оскільки місцезнаходження відповідача
Львівської міської ради (пл. Ринок,1, що є територією Галицького району м.
Львова), а тому дана справа підсудна
Галицькому районному суду м. Львова.

Відповідно до ч.1 ст.292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Як вбачається з матеріалів справи, спір існує між ОСОБА_5 до територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, районний суд, відкриваючи провадження по вищевказаній справі, не вирішував питання про права та обов'язки ОСОБА_9, а тому така не має права на оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2014 року в апеляційному порядку.

Оскільки рішенням суду не вирішувалось питання про права та обов'язки апелянта на цій стадії, відтак слід відмовити у прийнятті апеляційної скарги (повернути її) у відповідності до ч.1 ст. 292 ЦПК України.

Зазначене відповідає позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4-183/0/4-12 від 13.02.2012 року.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що представнику ОСОБА_2
ОСОБА_8 слід відмовити в прийнятті апеляційної скарги на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Львова від 15 вересня 2014 року у та повернути таку апелянту.

Керуючись ст. 292 ЦПК України, -

ухвалив :

відмовити представнику ОСОБА_2
ОСОБА_3 ОСОБА_4 в прийнятті апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2014 року та повернути її апелянту.

Ухвала судді апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя
Бакус В.Я.
Справа № 473/4419/14-ц
У Х В А Л А

"24" жовтня 2014 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого – судді Вуїва О.В., при секретарі – Заблоцькій М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в якій вказував, що 27 серпня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту
Вознесенську реєстраційної служби
Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, актовий запис № 144.

Від шлюбу спільних дітей не мають.

Проте сімейні відносини припинені з січня 2014 року. Вважав, що шлюб зберегти неможливо, а тому просив про його розірвання.

Ухвалою від 19 вересня 2014 року судом відкрито провадження по справі та розпочато її розгляд.

Однак під час розгляду справи судом було встановлено, що заінтересована особа ОСОБА_2 на території м. Вознесенська та Вознесенського району зареєстрованою не значиться, згідно довідок Вознесенського відділення УДППЗ «Укрпошта» остання відсутня за адресою, вказаною заявником в своїй заяві, зареєстроване місце проживання або місце її знаходження суду не відоме.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява подана без додержання вимог, викладених у статті 119 ЦПК України, а саме:

1.          В заяві не зазначено точне зареєстроване місце проживання заінтересованої особи – ОСОБА_2 за якою суд може належним чином повідомити її про час та місце розгляду справи.

Вказані в ухвалі недоліки позбавляють суд можливості розглянути справу по суті.

Тому, відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК
України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п’яти днів з дня отримання заявником копії ухвали.

Таким чином суд вважає за необхідне залишити заяву без руху, надати заявнику строк на усунення недоліків
(повідомити точне зареєстроване місце проживання заінтересованої особи -
ОСОБА_2 або відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК
України надати свою згоду на здійснення та оплату виклику заінтересованої особи через оголошення в пресі - газету «Урядовий кур`єр» або ж надати докази здійснення такого виклику на наступну дату - 11 листопада 2014 року на 09 год. 00 хв).

Керуючись ст.ст. 121, 209, 210 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа:
ОСОБА_2, про розірвання шлюбу залишити без руху, надавши заявнику п’ятиденний строк для усунення недоліків заяви, який починає свій відлік з дня отримання ним копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:
О.В. Вуїв
Справа № 477/2354/14-ц
Провадження № 2-зз/477/6/14
У Х В А Л А

24 жовтня 2014 року Жовтневий районний суд
Миколаївської області в складі:

головуючого – судді
Козаченка Р.В.,

при секретарі судового засідання
– Бітюковій С.В.,

за участю:

розглянувши без участі сторін в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду
Миколаївської області

заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову

у цивільній справі

за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_1

про відшкодування матеріальних збитків,

в с т а н о в и в:

У 2009 році ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь вартість 1/2 частини нежитлового об'єкту, розташованого по вул. Степова 1, в с. Коларівка Жовтневого району Миколаївської області.

Зазначала, що їй та ОСОБА_1, з яким вона раніше перебувала у шлюбі, належав нежитловий об'єкт по зазначеній адресі, але він без її дозволу,розпорядився ним, продавши на будівельні матеріали.

Посилаючись на те, що відповідач без її дозволу розпорядився належною їй 1/2 частиною нерухомої будівлі, тому просила стягнути з нього на свою користь її вартість.

Під час розгляду справи ухвалою суду від 3 липня 2009 року, в порядку забезпечення позову, був накладений арешт на 1/2 частину нежитлового об'єкту нерухомого майна, розташованого в м. Миколаєві по вул.
Східна 114 (Тернівка), який належить
ОСОБА_1 за договором дарування № 505417 від 30 грудня 2004 року.

Ухвалою цього ж суду від 2 липня 2010 року позов ОСОБА_2 був залишений без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, оскільки позивачка двічі не з'явилася в судове засідання на розгляд справи.

Ухвала не була оскаржена і набрала законної сили.

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив скасувати зазначений арешт майна, оскільки розгляд справи завершено і підстави для забезпечення позову відпали.

Суд, перевіривши матеріали справу та подану ОСОБА_1 заяву, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 154
ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом. Це може бути зроблено одночасно з постановленням рішення суду або ухвалою після закінчення її розгляду.

Розгляд цієї справи завершено винесенням ухвали про залишення позову без розгляду, тому необхідність в заходах забезпечення позову відпала, в звязку з цим арешт майна, необхідно скасувати.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 154, 209, 210 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою суду від 3 липня 2009 року задовольнити.

Скасувати захід забезпечення позову у виді арешту, накладений ухвалою Жовтневого районного суду від 3 липня 2009 року, на 1/2 частину нежитлового об'єкту нерухомого майна, розташованого в м. Миколаєві по вул. Східна 114 (Тернівка), який належить
ОСОБА_1 за договором дарування від 30 грудня 2004 року.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через
Жовтневий районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п’яти днів після проголошення ухвали.

Суддя

ОС
ОБА_3