Справа № 405/3986/14-ц
Провадження №2/405/692/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року Ленінський районний
суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді:
Іванової Л.А.

при секретарі:
Береді Я.І.,

за участю відповідача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Кіровограді цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ "Дельта Банк", яке є
правонаступником прав та обов'язків
ТОВ "Комерційний Банк "Дельта",
звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 003-10075-040408 від 04 квітня 2008 року в
розмірі 3 727 грн. 91 коп. В обґрунтування
позову зазначив, що 04.04.2008 року між ТОВ
Комерційний Банк "Дельта" та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір №
003-10075-040408, відповідно до п. 1.1 якого Банк
зобов'язувався надати відповідачеві
кредит у сумі 6 844,00 грн. на придбання
певного майна/послуг, на умовах,
визначених договором. Відповідно до п.
2.3 договору за користування кредитом
відповідач сплачує кредитору проценти,
виходячи зі ставки 30% в рік, а також,
згідно з п. 2.5 договору за ведення
кредитної справи відповідач сплачує
кредитору плату у розмірі 0% на місяць.
Позивач свої зобов'язання за договором
виконав, надавши відповідачеві кредит
у сумі 6844,00 грн., про що свідчить
меморіальний ордер №14323728 від 04.04.2008
року та товарний чек №323319 від 04.04.2008
року, зі свого боку відповідач отримав
у своє розпорядження майно, що
підтверджується накладною №323319 від
04.04.2008 року. Моментом погашення кредиту
вважається день зарахування коштів на
розрахунковий рахунок кредитора в
повному обсязі: суми кредиту,
нарахованих процентів за його
користування, всіх інших плат,
передбачених договором. Станом на
13.02.2014 року відповідач не виконала
належним чином зобов'язання за
кредитним договором, в результаті чого
виникла прострочена заборгованість,
яка станом на 13.02.2014 року становить
загальну суму 3727,91 грн., яка складається
з заборгованості за сумою кредиту в
розмірі 3306,67 грн. та заборгованості за
відсотками в розмірі 421,24 грн.

З огляду на зазначене вище, позивач
просив стягнути з відповідача
заборгованість по кредитному договору
№ 003-10075-040408 від 04 квітня 2008 року в
розмірі 3 727 грн. 91 коп., сплачений
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду справи
повідомлений належним чином, в
позовній заяві (п.4 резолютивної
частини позовної заяви) просив
розглядати справу за відсутності
представника Банку, при цьому зазначив,
що позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не
визнала, вважаючи їх необгрунтованими
та безпідставними, просила відмовити
позивачу в їх задоволенні, при цьому, не
оспорюючи факту укладення нею з
позивачем кредитного договору на
отримання товару в кредит на суму 6 844
грн. 00 коп., в обгрунтування заперечень
зазначила, що на підставі зазначеного
договору, позивачем було складено
графік погашення кредиту, який
становив щомісячний платіж в розмірі 310
грн. 00 коп. з урахуванням страхових
виплат в термін на 30 місяців, тобто 2
роки 6 місяців, тобто термін повернення
кредиту та інших платежів за ним
закінчувався в жовтні, 2010 року.
Відповідач також зазначила, що позивач
в порушення умов кредитного договору
без її на те згоди самостійно змінив
розмір процентної ставки в бік її
збільшення, внаслідок чого розмір
щомісячного платежу змінився з суми 310
грн. 00 коп. до 414 грн. 00 коп., в розмір якої
включено і страхові виплати за
договором зі страховою компанією
«Брама життя «Дельта», який позивач
зобов'язав її укласти, та який в
подальшому був нею зі страховою
компанією розірваний. Окрім того,
зазначила, що умови кредитного
договору, укладеного з позивачем, вона
виконувала добросовісно, належним
чином сплачуючи всі необхідні платежі
в частині повернення кредиту,
відсотків, про що свідчать фотокопії
платіжних квитанцій на загальну суму 8
026 грн. 00 коп., переплативши при цьому 162
грн. 00 коп., у зв'язку з чим їй не відомо з
яких підстав виходив позивач,
визначаючи суму боргу за кредитним
договором в розмірі 3 727 грн. 91 коп. Крім
того, та з урахуванням викладеного
вище, відповідач просила застосувати
до даних правовідносин строк позовної
давності, про що надала суду відповідну
заяву від 21 липня 2014 року.

Зваживши доводи, викладені в позові на
обгрунтування позовних вимог,
заслухавши заперечення проти позову
відповідача, дослідивши докази по
справі в їх сукупності, з'ясувавши
підстави та предмет позову, характер
спірних правовідносин, прав та
інтересів, за захистом яких звернувся
позивач, виходячи з положень ст.10 та
ст.11 ЦПК України, за якими цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін, які мають рівні
права щодо подання доказів та
доведення перед судом їх
переконливості, при цьому суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог та відповідно
до ст.60 ЦПК України на підставі доказів
сторін, суд вважає, що вимоги позивача
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною другою зазначеної вище статті
визначено, що до відносин за кредитним
договором застосовуються положення
параграфа 1 Глави 71, якщо інше не
встановлено параграфом 2 і не випливає
із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

З копії свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи серії А01
№646833 вбачається, що 01.10.2009 року
здійснено зміну найменування
юридичної особи ТОВ "Комерційний банк
"Дельта" на ПАТ "Дельта Банк".

Відповідно до п. 1.2 Статуту ПАТ " Дельта
Банк " ( нова редакція ) ПАТ " Дельта Банк"
є правонаступником товариства з
обмеженою відповідальністю "
Комерційний банк "Дельта", яке набуло
статусу юридичної особи з моменту
внесення 14.02.2006 року запису до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 04 квітня 2008 року
між товариством з обмеженою
відповідальністю "Комерційний банк
"Дельта", правонаступником прав та
обов'язків якого є публічне акціонерне
товариство "Дельта Банк", та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № 003-10075-040408,
відповідно до умов якого кредитор
надає позичальнику грошові кошти на
наступні цілі: на придбання
позичальником майна ( послуг ) у сумі
6844,00 грн., згідно з переліком, що
зазначений у рахунку - фактурі № 323319
від 04.04.2008 року та Розділі 11 цього
договору та на оплату позичальником
страхового платежу ЗАТ "СК "Брама життя"
у розмірі 1415,48 грн., за договором
добровільного страхування життя №
003-10075-040408 від 04.04.2008 року, страховими
випадками якого є: смерть
застрахованої особи (позичальника) під
час дії договору страхування або
стійка втрата працездатності
(встановлення інвалідності І групи)
застрахованою особою (позичальником)
внаслідок нещасного випадку, що
сталися із застрахованою особою
(позичальником) під час дії Договору
страхування, а також на оплату
кредитору плати за надання кредиту
відповідно до умов цього Договору у
розмірі 1019,76 грн., що разом складають
суму повну кредиту 9279 грн. 24 коп.

Відповідно до п. 1.2 вказаного Договору
кредит надається на строк 30 місяців, з
кінцевим терміном повернення та сплати
всіх плат не пізніше ніж 03 жовтня 2010
року, на умовах, визначених цим
договором. За користування кредитом
позичальник сплачує кредитору
проценти, виходячи зі ставки 0,01% річних,
за обслуговування кредитної
заборгованості позичальник сплачує
кредитору плату в розмірі 0% в місяць. За
надання кредиту позичальник сплачує
кредитору комісію, розмір якої
зазначено в п.п.1.1 цього Договору, що
складає 14,9% від частини суми кредиту,
зазначеної в п.1.1 цього Договору, що
надається на придбання Позичальником
майна (п. п. 2.3, 2.5, 2.8 Договору).

Починаючи з місяця, що слідує за
місяцем, в якому наданий кредит,
позичальник щомісячно, не пізніше 4-го
числа кожного місяця зараховує на
рахунок кредитора, рівними частинами
суму грошових коштів, яка включає
заборгованість за кредитом,
заборгованість по сплаті процентів та
плати за обслуговування кредитної
заборгованості в розмірі 310 грн. 00 коп. у
відповідності до графіку платежів,
наведеному в Додатку 1 до цього
Договору, який є невід'ємною частиною
цього Договору (п.2.9 Договору).

Судом встановлено, що кредитний
договір сторонами підписано 04 квітня
2008 року.

Відповідно до п.1.4 Договору з
підписанням Договору позичальник
доручає кредитору перерахувати:
продавцю майна за реквізитами ТОВ
«Ельдорадо-КІР», поточний рахунок
НОМЕР_1, відкритий в ЗАТ "Альфа Банк", МФО
300346 частину суми кредиту в розмірі 6 844
грн. 00 коп., на підставі рахунку-фактури
№323319 від 04.04.2008 року, ЗАТ «СК «Брама
життя» за реквізитами: ЗАТ «Страхова
компанія «Брама життя», поточний
рахунок НОМЕР_2, відкритий в ТОВ
комерційний банк «Дельта», МФО 380236 суму
страхового платежу в розмірі 1 415 грн. 48
коп.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що
позичальник зобов'язується виконати
своєчасно та в повному обсязі
зобов'язання за Договором не пізніше
кінцевого терміну повернення кредиту.

Кінцевим терміном повернення кредиту
та оплатою всіх плат в п.1.2 Договору
зазначено не пізніше ніж 03 жовтня 2010
року.

Зазначене дає підстави для висновку, що
кредитний договір укладено сторонами
на строк до 04 жовтня 2010 року.

Зміст, умови кредитного договору
свідчать про те, що він є споживчим
кредитом, за яким кредитодавцем (банком
або іншою фінансовою установою)
надаються кошти споживачеві на
придбання продукції, на підставі чого
на нього поширюється дія Закону
України "Про захист прав споживачів".

Статтею 11 Закону України "Про захист
прав споживачів" передбачено, що
договір про надання споживчого кредиту
укладається між кредитодавцем та
споживачем, відповідно до якого
кредитодавець надає кошти (споживчий
кредит) або бере зобов'язання надати їх
споживачеві для придбання продукції у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а споживач зобов'язується
повернути їх разом з нарахованими
відсотками.

Відповідно до п.7 ч.11 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів» якщо
кредитодавець у позасудовому порядку
або до судового провадження
звертається з вимогою про повернення
споживчого кредиту або погашення
іншого боргового зобов'язання
споживача, кредитодавець не може у
будь-який спосіб вимагати будь-якої
плати або винагороди від споживача за
таке звернення, при цьому кредитодавцю
забороняється:вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

В свою чергу, Пленум Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.31 Постанови №5 від 30 березня
2012 року "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин", роз'яснив, що при
застосуванні положення пункту 7
частини одинадцятої статті 11 Закону
України "Про захист прав споживачів",
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув,
суди мають виходити з того, що у
системному зв'язку з частиною
одинадцятою статті 11 зазначеного
Закону ця вимога стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямована на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи,
що ЦК не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням строку позовної давності,
при вирішенні таких спорів, суди
повинні враховувати положення ЦК про
позовну давність.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини одинадцятої
статті 11 Закону України "Про захист
прав споживачів" та вимоги ЦК щодо
позовної давності застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права чи інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Зі спливом позовної давності до
основної вимоги вважається, що позовна
давність спливла і до додаткової
вимоги (стягнення неустойки,
накладення стягнення на заставлене
майно тощо) (ст.266 ЦК України).

Крім того, відповідно до ч.3 ст.267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Судом встановлено, що позивач пред'явив
позов про стягнення заборгованості за
кредитним договором до відповідача 05
травня 2014 року, кредитний договір
підписано сторонами 04 квітня 2008 року на
строк до 04 жовтня 2010 року, з якого слід
рахувати трирічний строк позовної
давності, та який закінчився 04 жовтня
2013 року, отже, позивачем позов
пред'явлено за межами строку позовної
давності, встановленої ЦК України.

Відповідач під час судового розгляду
справи, окрім того, що заперечувала
проти вимог позивача, вважаючи їх
необгрунтованими та безпідставними,
подала заяву про застосування до даних
правовідносин строку позовної
давності.

За змістом ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності є підставою для
відмови у позові. Частиною 5 ст. 267 ЦК
України передбачено, що, якщо суд
визнає поважними причини пропущення
позовної давності, порушене право
підлягає захисту.

Оскільки позивач пропустив строк
звернення до суду з вимогою про захист
своїх цивільних прав, при цьому
позивачем не було надано суду жодних
доказів того, що строк позовної
давності пропущено з поважних причин,
крім того, з укладеного між сторонами
кредитного договору не вбачається, що в
договорі сторони збільшили позовну
давність, як не вбачається і
переривання перебігу позовної
давності, визначених у ст.264 ЦК України,
суд приходить до висновку про відмову
позивачу у задоволенні позову у зв'язку
з пропуском строку звернення до суду з
вимогою про захист порушеного права.

На підставі викладеного, відповідно до
ст.ст. 257, 267, 526, 530, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК
України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88, 213-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р
І Ш И В:

В задоволенні позову публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором №003-10075-040408 від 04
квітня 2008 року в розмірі 3 727 грн. 91 коп.,
- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Ленінський районний суд
м. Кіровограда.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда
Л.А. Іванова