Справа №2/714/204/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2014 р.
Герцаївський районний суд
Чернівецької області в складі:

головуючого судді Костишин Н.Я.

при секретарі Конецькій Д.Г.

за участі: представника позивача
ОСОБА_1 та представника РВ УМВС України
в Чернівецькій області Козачука С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Герца
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Держави Україна в особі Державного
казначейства України, Новоселицького
районного суду Чернівецької області,
Герцаївського РВ УМВС України в
Чернівецькій області про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої незаконними діями органів
дізнання, досудового розслідування,
прокуратури та суду, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1
звернувся до суду з зазначеним позовом
в обґрунтування якого вказує наступне.

Вироком Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 17.10.2013 року
ОСОБА_3 було засуджено за ч.1 ст.115 КК
України до 10 років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до
вступу вироку в законну силу залишено
було попередню - тримання під вартою,
строк відбування покарання
обвинуваченому обраховано з моменту
його затримання, а саме з 21 лютого 2013
року.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у кримінальних справах Апеляційного
суду Чернівецької області від 20.12.2013
року вирок Новоселицького районного
суду Чернівецької області від 17.10.2013
року щодо засудження ОСОБА_3 за ч.1 ст.115
КК України скасовано, і кримінальне
провадження закрито у зв'язку з не
встановленням достатніх доказів для
доведення винуватості ОСОБА_3 в суді, і
вичерпані можливості їх отримання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3
скасовано та звільнено його з-під варти
з зали суду.

Зазначає, що внаслідок провадження
даної кримінальної справи та
незаконного притягнення ОСОБА_3 до
кримінальної відповідальності,
останньому органами міліції,
прокуратури та суду була причинена
матеріальна шкода. Тривалий час ОСОБА_3
перебуав під вартою в слідчому
ізоляторі, зокрема в період з 21.02.2013
року по 20.12.2013 року, тобто 10 місяців.
Внаслідок незаконного затримання
ОСОБА_3 був позбавлений можливості
заробітку, утримання сім'ї. До часу
свого незаконного затримання та
подальшого арешту ОСОБА_3 працював
різноробочим по найму в односельців та
мав щоденний заробіток 100-150 грн. В
зв'язку із незаконним притягненням
ОСОБА_3 до кримінальної
відповідальності та перебуванням
такого під вартою в слідчому ізоляторі.
останній втратив заробіток в розмірі 11
тис. 470 грн. (1 147 грн. х 10 міс.= 11 470 грн,
виходячи з мінімально встановленого
розміру зарплати в Україні в даний
період часу).

При провадженні даної кримінальної
справи ОСОБА_3 користувався юридичними
послугами адвоката ОСОБА_1, якому
відповідно до угоди за №324/325 від 26.02.2013
року родичами ОСОБА_3 було сплачено
витрати на правову допомогу захисника
під час досудового слідства грошову
суму 2 500 грн., за угодою №109/110 від 05.11.2013
року щодо надання правової допомоги
адвокатом в суді апеляційної інстанції
в розмірі 1 300 грн.. Витрати на проїзд
адвоката до слідчий органів та судових
установ становлять 337,92 грн.

Представник позивача вказує, що ОСОБА_3
також понесені витрати по сплаті
судового збору в розмірі 243,60 грн. у
справі щодо надання додаткового строку
для прийняття спадщини по причині
перебування під вартою в шестимісячний
термін з дня відкриття спадщини по
смерті спадкодавця-батька ОСОБА_4

У зв'язку з наведеним просить стягнути
з Державного казначейства України за
рахунок коштів державного бюджету
України на користь ОСОБА_3 матеріальну
шкоду в розмірі 15 850 грн. в рахунок
завданої незаконними діями органів
дізнання, досудового розслідування,
прокуратури та суду, а також судові
витрати за надання правової допомоги
адвокатом по даній справі в розмірі 800
грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник відповідача РВ УМВС
України в Чернівецькій області -
Козачук С.А. проти задоволення позову
заперечив, посилаючись на положення ч.1
ст.1176 ЦК України. Пояснив, що позивач
під час слідства визнавав свою вину і
цим сприяв незаконному притягненню
його до кримінальної відповідальності,
а тому не має права на відшкодування
шкоди. Просив в задоволенні позову
відмовити.

Представники відповідачів Державного
казначейства України, Новоселицького
районного суду Чернівецької області у
судове засідання повторно не з'явилися,
хоча належним чином повідомлялись про
час та місце розгляду справи. Причини
неявки суду не повідомлено, заяв про
розгляд справи без участі їх
представників суду не надано.

Заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
оцінивши в сукупності зібрані по
справі докази, давши їм правову оцінку,
суд приходить до висновку про часткове
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, і таке
підтверджується матеріалами справи, що
вироком Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 17.10.2013 року
ОСОБА_3 було засуджено за ч.1 ст.115 КК
України до 10 років позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в
законну силу залишено тримання під
вартою, строк відбування покарання
обвинуваченому обраховано з моменту
його затримання, а саме з 21.02.2013 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у кримінальних справах Апеляційного
суду Чернівецької області від 20.12.2013
року вирок Новоселицького районного
суду Чернівецької області від 17.10.2013
року щодо засудження ОСОБА_3 за ч.1 ст.115
КК України скасовано, і кримінальне
провадження закрито у зв'язку з не
встановленням достатніх доказів для
доведення винуватості ОСОБА_3 в суді, і
вичерпані можливості їх отримання.

Відповідно до ст.1176 ЦК України право на
відшкодування шкоди, завданої фізичній
особі незаконними діями органів
дізнання, досудового слідства,
прокуратури або суду, виникає у
випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування такої шкоди
встановлюється законом (ч.7 ст.1176 цього
Кодексу).

Відшкодування шкоди, завданої фізичній
особі незаконними діями органів
дізнання, досудового слідства,
прокуратури або суду передбачено
Законом України « Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду», відповідно до
положень якого така шкода
відшкодовується у випадках:
незаконного засудження, незаконного
притягнення як обвинуваченого,
незаконного взяття і тримання під
вартою, незаконного проведення в ході
розслідування чи судового розгляду
кримінальної справи обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від
роботи (посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують чи порушують права
громадян (ч.1 ст.1 цього Закону).

У випадках, зазначених у частині першій
цієї статті, завдана шкода
відшкодовується в повному обсязі
незалежно від вини посадових осіб
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в
розмірах і в порядку, передбачених цим
Законом, виникає у випадках: закриття
кримінального провадження за
відсутністю події кримінального
правопорушення, відсутністю у діянні
складу кримінального правопорушення
або невстановленням достатніх доказів
для доведення винуватості особи у суді
і вичерпанням можливостей їх отримати
(п.2 ч.1 ст.2 цього Закону).

Відповідно до п.1 ст.3 Закону у наведених
в статті 1 цього Закону випадках
громадянинові відшкодовується
(повертається): заробіток та інші
грошові доходи, які він втратив
внаслідок незаконних дій.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону
відшкодування шкоди у випадках,
передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3
цього Закону, провадиться за рахунок
коштів державного бюджету. Розмір сум,
які передбачені пунктом 1 статті 3 цього
Закону і підлягають відшкодуванню,
визначається з урахуванням заробітку,
не одержаного громадянином за час
відсторонення від роботи (посади), за
час відбування кримінального
покарання чи виправних робіт як
адміністративного стягнення.

Наказом Міністерства юстиції,
Генеральної прокуратури та
Міністерства фінансів України від
04.03.1996 року N6/5/3/41 затверджено Положення
про застосування Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду».
Відповідно до п.10 Положення, крім
відшкодування заробітку та інших
грошових доходів, громадянинові
згідно з п.3 ст.3 Закону підлягають
поверненню суми штрафу, стягнуті на
виконання вироку суду як міри
покарання, судові витрати та інші
витрати. До інших витрат відносяться
суми, стягнуті з громадянина на
виконання вироку в частині
задоволеного цивільного позову, суми,
внесені ним на відшкодування
матеріальної шкоди добровільно або за
вимогою адміністрації, а також суми,
витрачені на оплату проїзду за
викликами органів розслідування і суду
та найом жилого приміщення. Відповідно
до п.4 ст.3 Закону громадянинові
підлягають також поверненню суми,
сплачені ним у зв'язку з наданням
юридичної допомоги. До цих сум
відносяться суми, сплачені ним
адвокатському об'єднанню (адвокату) за
участь адвоката у справі, написання
касаційної і наглядної скарги, а також
внесені ним в рахунок оплати витрат
адвоката у зв'язку з поїздками у справі
до касаційної та наглядної інстанції.

Враховуючи встановлені обставини
справи та норми закону, що регулюють
спірні правовідносини, суд приходить
до висновку, що ОСОБА_3 був незаконно
притягнутий до кримінальної
відповідальності. Щодо нього було
застосовано запобіжний захід у вигляді
тримання під вартою, що
підтверджується відповідними
ухвалами.

Як досудове слідство, судовий розгляд,
так і запобіжний захід, продовжувалися
тривалий час, а саме з 21.02.2013 року по
20.12.2013 року - скасуванням вироку
Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 17 жовтня 2013
року щодо засудження ОСОБА_3 за ч.1 ст.115
КК України і закриттям кримінального
провадження відносно останнього у
зв'язку з не встановленням достатніх
доказів для доведення винуватості
ОСОБА_3 в суді, і вичерпанням
можливостей їх отримання.

Вищенаведені обставини спричинили як
втрату можливості отримання заробітку
ОСОБА_3, обмежили його свободу у
пересуванні, а також потягли за собою
певні витрати повязані із наданням
юридичної допомоги.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК України, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем надано докази про витрати на
правову допомогу адвоката при
проведенні досудового розслідування
та розгляду кримінальної справи згідно
з якими, сплачений гонорар адвоката
становив 3 800 грн., що підтверджується
витягами з журналу реєстрації угод про
надання юридичних послуг громадянам
(адвокат ОСОБА_1) засвідченими
адвокатом ОСОБА_1 про розмір отриманого
ним гонорару за надання правової
допомоги (а.с.51, 54). Про те, що ОСОБА_1
надавав ОСОБА_3 послуги як захисник при
провадженні по кримінальній справі
підтверджується угодами про надання
правової допомоги від 28 лютого 2013 року
та 05 листопада 2013 року відповідно (а.с.49,
52).

Крім того, позивачем понесені витрати
по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.
у справі щодо надання йому додаткового
строку для прийняття спадщини по
причині перебування під вартою в
шестимісячний термін з дня відкриття
спадщини по смерті спадкодавця-батька
ОСОБА_4, які підлягають стягненню в
рахунок відшкодування заподіяної
матеріальної шкоди (а.с. 59-61).

Позивачем також витрачено на придбання
бензину на поїздку його адвокатом до
м.Чернівців на розгляд його
апеляційної скарги апеляційним судом
Чернівецької області 20 грудня 2013 року
кошти в сумі 99,99 грн., що також
підлягають стягненню в рахунок
відшкодування заподіяної матеріальної
шкоди (а.с.57 - чек від 20.12.2013 року)

Позовні вимоги про відшкодування
витрат на придбання бензину на суму 237,93
грн. (337,92 грн. - 99,99 грн. = 237,93 грн.) не
підлягають до задоволення, оскільки
позивачем не доведено належними
доказами, що бензин придбавався у
звязку із поїздками адвоката у справі
до слідчих органів та судових установ
(чеки від 16.04.2013 року та 02.07.2013 року на
придбання бензину у той час коли не
відбувались слідчі дії чи судові
засідання) (а.с. 57).

Позовні вимоги в частині відшкодування
втраченого заробітку в розмірі 11 470
грн. також не підлягають до
задоволення, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи позов в частині
відшкодування втраченого заробітку
представник позивача посилається на ті
обставини, що до часу незаконного
затримання та подальшого арешту ОСОБА_3
працював різноробочим по найму в
односельців та мав щоденний заробіток
100-150 грн. та розраховує втрачений
заробіток виходячи із мінімально
встановленого розміру зарплати в
Україні в період перебування ОСОБА_3
під вартою з 21.02.2013 року по 20.12.2013 року (1
147 грн. х 10 міс.= 11 470 грн.).

Суд ще раз наголошує на тому, що
наведені вище обставини спричинили
втрату можливості отримання заробітку
ОСОБА_3, але разом з тим позивачем не
надано суду доказів того, що він,
ОСОБА_3, на час його затримання працював
різноробочим з певним рівнем доходу, -
тобто, нічим не підтвердив наявність в
нього певного заробітку (доходу) та
джерел його отримання.

Окрім того, суд зазначає, що у
представника позивача не було
обґрунтованих підстав для обрахунку
компенсації втраченого ОСОБА_3
заробітку виходячи із мінімально
встановленого розміру заробітної
плати в Україні, оскільки відповідно до
абз.6 п.9 Положення про застосування
Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду», норма, що
передбачає визначення розміру шкоди
виходячи із встановленого законом
мінімуму заробітної плати, підлягає
застосуванню у випадках, коли
потерпілий працював, але неможливо
визначити його дохід з поважних причин
(не наступив строк подачі декларації
про дохід, документація знищена
внаслідок стихійного лиха або
викрадена чи знищена злочинними діями
інших осіб та її неможливо відновити з
об`єктивних причин тощо) або коли
громадянин тимчасово не працював та не
мав певних джерел доходів з поважних
причин (протягом перших трьох місяців
після звільнення із Збройних Сил чи
інших військових формувань, створених
відповідно до законодавства України
або закінчення середньої школи, чи у
разі хвороби тощо). Відповідних
обставин у позові ОСОБА_3 не зазначено.

Таким чином на користь ОСОБА_3 підлягає
відшкодуванню заподіяна матеріальна
шкода в сумі 4 143,59 грн.3 800 грн. (витрати
за надання правової допомоги
адвокатом) + 99,99 грн. (витрати на
придбання бензину у зв'язку з поїздкою
адвоката у справі до апеляційної
інстанції) + 243,60 грн. (витрати по сплаті
судобого збору) = 4 143,59 грн..

Посилання представника відповідача РВ
УМВС України в Чернівецькій області на
те, що позивач не має права на
відшкодування шкоди, оскільки під час
досудового слідства визнавав
обвинувачення, свою вину, і цим сприяв
своєму незаконному засудженню, суд
вважає необгрунтованими.

Так, положення ч.4 ст.1176 ЦК України
виключає відшкодування шкоди у разі
якщо особа, яка у процесі досудового
розслідування або судового розгляду
шляхом самообмови перешкоджала
з'ясуванню істини і цим сприяла
незаконному засудженню, незаконному
притягненню до кримінальної
відповідальності, незаконному
застосуванню як запобіжного заходу
тримання під вартою або підписки про
невиїзд, незаконному затриманню,
незаконному накладенню
адміністративного стягнення у вигляді
арешту чи виправних робіт.

Разом з тим, самообмова, яка виключає
відшкодування шкоди, на думку суду,
повинна бути добровільною, завідомо
неправдивою, яка може заплутати, мати
на меті перешкодити зясуванню істини.

Натомість, під час судового розгляду
кримінального провадження було
встановлено факти незаконного
затримання обвинуваченого ОСОБА_3,
застосування до нього фізичного
насильства зі сторони осіб, які
представились працівниками міліції, а
також неналежну перевірку по заяві
ОСОБА_3 про застосування до нього
фізичного насильства, що в свою чергу
виключає добровільність самообмови
ОСОБА_3 під час досудового
розслідування.

Відповідно до ст.ст.79, 84, 88 ЦПК України
позивачу на користь якого ухвалено
рішення, суд присуджує понесені ним і
документально підтверджені судові
витрати та витрати на правову допомогу.

Сплачені позивачем 800 грн. гонорару
адвокату ОСОБА_1 за участь у розгляді
даної цивільної справи
підтверджується договором про надання
правових послуг від 27 грудня 2013 року,
укладненим між останніми та витягом з
журналу реєстрації угод про надання
юридичних послуг громадянам №212 від
30.05.2014 року, засвідченим адвокатом
ОСОБА_1 про розмір отриманого ним
гонорару за надання такої правової
допомоги (а.с.55, 56) та підлягають
стягненню з Державного бюджету
України.

Такий розмір гонорару в повній мірі
узгоджується із розміром компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах встановленим Законом України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» (розмір
компенсації витрат на правову допомогу
не може перевищувати 40% встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді) - з
матеріалів справи вбачається, що
адвокат ОСОБА_1 підготував та подав до
суду позовну заяву ОСОБА_3, приймав
участь у судових засіданнях 15.09.2014р. та
30.09.2014р.

На підставі ст.1176 ЦК України, Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду»,
Положення про застосування Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суду», затвердженого наказом
Міністерства юстиції України,
Генеральної прокуратури України та
Міністерства фінансів України №6/5/3/41
від 04.03.96р. та керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88,
208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до Держави Україна в особі
Державного казначейства України,
Новоселицького районного суду
Чернівецької області, Герцаївського РВ
УМВС України в Чернівецькій області
про відшкодування матеріальної шкоди,
завданої незаконними діями органів
дізнання, досудового розслідування,
прокуратури і суду задовольнити
частково.

Стягнути з Державного бюджету України
шляхом списання Державною
казначейською службою України з
відповідного казначейського рахунку
на користь ОСОБА_3 4 143,59 грн. (чотири
тисячі сто сорок три грн. 59 коп.) на
відшкодування матеріальної шкоди та 800
грн. (вісімсот грн.) за надання правової
допомоги адвокатом при розгляді
справи.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Чернівецької області через
Герцаївський районний суд
Чернівецької області шляхом подачі в
десяти денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя