АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Лапчевської О.Ф.,
Слободянюк С.В.,

при секретарі Меєчко Д.П.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 22 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» про визнання умов
договору на відкриття карткового
рахунку несправедливими та
застосування наслідків недійсності
договору,-

УСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду із зазначеними
вимогами, мотивуючи їх тим, що 01 березня
2011 року між ним та ПАТ «Дельта Банк»,
було укладено договір на відкриття
карткового рахунку та обслуговування
платіжної картки №044-28501-01031, згідно
умов якого відповідач зобов'язався
відкрити позивачеві картковий рахунок
на кредитну лінію у розмірі 30 000 грн. та
на день укладення договору встановити
кредитний ліміт кредитної лінії на
рахунку в сумі 20 000 грн. Посилаючись на
те, що умови вказаного договору є
несправедливими, оскільки не
відповідають вимогам закону та
порушують його права, позивач просив
суд задовольнити пред'явлені вимоги.

Рішенням Печерського районного суду
м. Києва від 22 липня 2014 року позов
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк», про визнання
умов договору на відкриття карткового
рахунку несправедливими та
застосування наслідків недійсності
договору - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просить
суд апеляційної інстанції рішення суду
першої інстанції скасувати.

Вважає, що суд ухвалив оскаржуване
рішення з неповним з'ясуванням
обставин, що маютьзначення для справи
та з порушенням норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
воно є неправосудним та підлягає
скасуванню.

Унікальний номер справи: 757/14075/14-ц№
апеляційного провадження:
22-ц/796/11190/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Козлов Р.Ю.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Корчевний
Г.В.Посилається, що в договорі
№004-28501-010311 на відкриття карткового
рахунку та обслуговування платіжної
картки не передбачено пункту, який би
дозволяв Банку самостійно, без
повідомлення про це Держателя,
змінювати умови договору. В той же час
Банк жодним чином не повідомив його про
зміни умов договору №004-28501-0103.

Вказує, що в порушення вимог п. 3.12.
Договору №004-28501-010311 та законодавчу
норму встановлену в ст. 56 ЗУ «Про банки
і банківську діяльність» та ст. 12 ЗУ
«Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»,
за якими клієнти мають право на
інформацію, ПАТ «Дельта банк» на
письмову вимогу позивача не надає
виписок по рахунку та звіт про рух
коштів з 01.03.2014 р. по 01.07.2014 р.

Зазначає, що самовільна зміна Банком
умов договору №004-28501-010311 суперечить ст.
6 та ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу
України, де зазначено, що сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Посилається, що Верховний Суд України
на засіданні Судової палати у
цивільних справах 12 вересня 2012 року
розглянув справу № 6-80 ЦС 12, предметом
якої був спір про визнання частково
недійсним кредитного договору у
зв'язку з тим, що деякі його пункти є
несправедливими й такими, що не
відповідають вимогам ст.. ст. 11, 18 ЗУ «
Про захист прав споживачів», ст.. 6 ЗУ
«Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»,
оскільки плата за обслуговування
кредиту є змінною величиною, яка
розраховується за формулою, та зробив
правовий висновок, згідно з яким за
положенням ч. 5 ст.11, ст. 18 ЗУ «Про захист
прав споживачів» до договорів із
споживачами про надання споживчого
кредиту застосовуються положення
цього Закону про несправедливі умови в
договорах, зокрема положення, згідно з
якими передбачаються зміни в будь -
яких витратах за договором, крім
відсоткової ставки.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено,
що 01 березня 2011 року між позивачем та
ПАТ «Дельта Банк», було укладено
договір на відкриття карткового
рахунку та обслуговування платіжної
картки №044-28501-01031, згідно умов якого
відповідач зобов'язався відкрити
позивачеві картковий рахунок на
кредитну лінію у розмірі 30 000 грн. та на
день укладення договору встановити
кредитний ліміт кредитної лінії на
рахунку в сумі 20 000 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що в
заявлених вимогах позивач посилався на
те, що при укладанні договору на
відкриття карткового рахунку
відповідач не надав йому повну та
вичерпну інформацію щодо умов
кредитування, при цьому змінив умови та
суму сплати за користування кредитом,
що, у свою чергу, є підставою для
визнання несправедливими умов даного
договору.

Відмовляючи в задоволенні вказаних
вимог, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку, що
відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені чч.
1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб
в межах заявлених ними вимог. Частина 2
даної статті ЦПК країни передбачає, що
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 4 цього Кодексу суд,
здійснюючи правосуддя, захищає права,
свободи інтереси фізичних осіб у
спосіб, визначений законами України.

Перелік способів захисту цивільних
прав і інтересів міститься в статті 16
ЦК України, ей перелік не є вичерпним, і
суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений законом або договором.

Проте такого способу захисту, як
визнання в судовому порядку умов
договору несправедливими,
законодавством не передбачено. Не
передбачає такого способу захисту й
укладений між сторонами договір.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки Відповідно до
змісту норм Закону України «Про захист
прав споживачів» встановлення судом
тієї обставини, що умова договору є
несправедливою, є підставою для
визнання такої умови недійсною, проте
сама по собі констатація факту
несправедливості умови договору не
може виступати самостійним предметом
позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом неодноразово роз'яснювалося
позивачеві його процесуальне право
змінити предмет позову, проте позивач,
який є фахівцем у галузі права,
наполягав на тому, що позов має бути
розглянуто саме у тому вигляді, в якому
його було пред'явлено.

Також не підлягає задоволенню вимога
позивача про застосування наслідків
недійсності правочину, оскільки даний
договір у встановленому законом
порядку недійсним не визнано, з
відповідною позовною вимогою позивач
не звертався.

Враховуючи викладене, вивчивши
вимоги даного позову, суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про наявність правових
підстав для відмови в його задоволенні.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, погоджується з таким висновком
суду першої інстанції, та зазначає, що
доводи апеляційної скарги не знайшли
підтвердження матеріалами справи.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно вимог ст. 15 ЦПК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Вказані у апеляційній скарзі доводи
апелянта про порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
як і інші доводи апеляційної скарги,
недоведені та містяться лише на
формальних міркуваннях.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

На основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які були посилання як на
підставу своїх вимог, підтверджених
доказами, дослідженими в судовому
засіданні, оцінивши їх належність,
допустимість, достовірність, а також
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин, та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин, суд першої
інстанції вірно прийшов до висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308,312, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 22 липня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: