Справа № 359/8959/13-ц Головуючий у І
інстанції Саган В.М.Провадження №
22-ц/780/5750/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

22 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді:
Сушко Л.П.,

суддів:
Кулішенка Ю.М., Лащенка В.Д.

при секретарі:
Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 21 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Комунального підприємства «Житлове
ремонтно-експлуатаційне управління»
про визначення порядку користування
житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_1 в якому просив
встановити порядок користування
житловим приміщенням у квартирі
АДРЕСА_1 обґрунтовуючи його тим, що
згідно свідоцтва про право власності
на житло, видане 14 липня 1993 року
Бориспільською міською радою
Київської області, власниками спірної
квартири є він та відповідачка, по 1/2
частині кожний. Між ними виникають
спори з приводу користування квартирою
та оплатою комунальних послуг.
Посилаючись на доцільність визначення
порядку користування квартирою,
позивач просив виділити йому в
користування кімнату площею 18,9 кв.м., а
ОСОБА_1 кімнату 11,6 кв.м. кухню, ванну,
вбиральню та коридор залишити у
спільному користуванні, зобов'язати КП
«ЖРЕУ» Бориспільської міської ради
Київської області розділити особовий
рахунок між ним та ОСОБА_1 відповідно до
визначеного порядку користування
спірною квартирою.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 21 жовтня 2013 року позов задоволено,
встановлено порядок користування
житловим приміщенням в квартирі
АДРЕСА_1 виділено в користування:
ОСОБА_2 кімнату площею 18,9 кв.м., ОСОБА_1
кімнату площею 11,6 кв.м., кухню, ванну,
вбиральню та коридор залишено в
спільному користуванні, зобов'язано КП
«ЖРЕУ» Бориспільської міської ради
Київської області розділити особовий
рахунок згідно встановленого порядку
користування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення скасувати та ухвалити по
справі нове рішення про відмову ОСОБА_2
в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставини справи, що мають
істотне значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що запропонована позивачем
житлова площа не відповідає її частці у
спільній частковій власності, крім
того при визначені порядку
користування квартирою не враховані
інтереси її малолітнього сина.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 03 лютого 2014 року рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 21 жовтня 2013 року
залишено без змін.

Ухвалою Вищього спеціалізованого суду
України від 16 липня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_1 задоволено частково,
ухвалу Апеляційного суду Київської
області від 03. 02.2014 року скасовано та
передано справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції обґрунтовував свої висновки
тим, що позивач, як співвласник спірної
квартири має право на встановлення
порядку користування житлом, та з
урахуванням того, що інших пропозицій
щодо встановлення порядку
користування спірною квартирою, крім
заявлених позивачем, до суду не
надійшло, позивач має право на виділ
йому у користування кімнату 18.9кв.м., а
відповідачу відповідно кімнату -11,6
кв.м, кухню, ванну, вбиральню та коридор
залишити спільному користування
сторін.

Однак, такі висновки суду не
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України
власність двох або більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

У пункті 14 постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику у справах за позовами про
захист приватної власності» від 22
грудня 1995 року № 20 роз'яснено, що
квартира, яка є спільною сумісною чи
спільною частковою власністю, на
вимогу учасника (учасників) цієї
власності підлягає поділу в натурі,
якщо можливо виділити сторонам
ізольовані жилі та інші приміщення з
самостійними виходами, які можуть
використовуватися як окремі квартири
або які можна переобладнати в такі
квартири. У протилежному випадку може
бути встановлено порядок користування
приміщенням квартири, якщо про це
заявлено позов.

Встановлено, що власниками квартири
АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності виданого виконкомом
Бориспільської міської ради видано.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 20 січня 2010 року за ОСОБА_2 визнано
право власності на 1/2 частину цієї
квартири (а.с. 9).

Згідно технічного паспорту, квартира
загальною площею 51,7 кв. м складається
із двох житлових кімнат площами 18,9 кв. м
та 11,6 кв. м, а також квартира обладнана:
балконом - 2,3 кв. м., коридором ? 7,5 кв. м,
кухнею ? 7,8 кв. м, вбиральнею ? 1 кв. м та
ванною кімнатою 2,6 кв. м. (а.с. 10- 11).

Враховуючи, вище викладене, суд першої
інстанції залишив поза увагою той факт,
що в даному випадку не можливо
визначити порядок користування
спірною квартирою з дотриманням прав
кожного із співвласників на володіння,
користування та розпорядження
належною йому часткою. Виділяючи у
користування позивача житлову кімнату
площею 18,9 кв. м, яка не відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності, суд першої інстанції
порушив права іншого співвласника
спірної квартири.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про задоволення
позовних вимог про визначення порядку
користування житловим приміщенням.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги
заслуговують на увагу, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
рішення суду першої інстанції про
визначення порядку користування
житловим приміщенням ухвалено з
порушенням норм матеріального і
процесуального права і підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні цих позовних
вимог відповідно до ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 21 жовтня 2013 року скасувати та
ухвалити нове.

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Комунального підприємства «Житлове
ремонтно-експлуатаційне управління»
про визначення порядку користування
житловим приміщенням відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: