Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц778/4253/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 р.
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізькій області у складі:

головуючого Савченко О.В.,

суддів
Стрелець Л.Г.,

Гончар М. С.

при секретарі:
Мосіній О. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Київського районного суду м.
Донецька від 30 квітня 2013 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначало, що
відповідно до укладеного договору від
11.09.2008 року відповідач отримав кредит у
розмірі 5 743 грн. 39к по., зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 0,12% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 11.07.2009 року.

Відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором своєчасно та
належним чином не виконує, в результаті
чого станом на 01.02.2013 року утворилась
заборгованість в розмірі 44 618 грн. 12
коп., яка складається з: 4 594 грн. 99 коп. -
заборгованість за кредитом, 1 грн. 73 коп.
- заборгованість по процентам за
користування кредитом, 37 420 грн. 54 коп. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500 грн. 00 коп. -
штраф (фіксована частина)., 2 100 грн. 86
коп. - штраф (процентна складова.

Посилаючись на зазначені обставини,
просило суду стягнути з відповідача
заборгованість у розмірі 44 618 грн. 12 коп.
за кредитним договором від 11.09.2008 року
та судові витрати у розмірі 446 грн. 18
коп.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Донецька від 30 квітня 2013 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 42 017 грн. 26 коп. та судові витрати
у розмірі 420 грн. 30 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає,
що рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
тому просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким в задоволені позову
відмовити у зв'язку з закінченням
строку позовну давності.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково
з наступних підстав.

Згідно п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України,
підставами скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки відповідач узяті на себе
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконував, тому є
підстави для стягнення з нього
кредитної заборгованості.

Підстав для стягнення штрафів з
відповідача суд першої інстанції не
вбачав, посилаючись на недопущення
подвійної цивільно - правової
відповідальності за одне й те саме
порушення.

В частині відмови в задоволенні
позовних вимог рішення не
оскаржувалось а тому у відповідності
до ч. 1 ст.303 ЦПК України та роз'яснень п.
15 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 12 від 24 жовтня 2008 року „Про
судову практику розгляду цивільних
справ в апеляційному порядку"
апеляційним судом не перевіряється.

Проте, повністю погодитися з висновком
суду першої інстанції в оскаржуваній
частині не можна, оскільки останній
зроблено із неповним з'ясуванням
обставин справи.

Згідно зі ст. ст. 213,214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що зазначеним
вимогам рішення суду першої інстанції
не відповідає із наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 526,611,623,625
ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

За ст. 627 ЦК України сторони є вільними
в укладені договору та визначені умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу.

Судом встановлено, що 11 вересня 2008 року
ОСОБА_3 підписав заяву позичальника №
DOXRFA 26400136 про надання строкового
кредиту та отримав кредит у розмірі у
розмірі 5 743.39 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 0.12%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 11.07.2009 року на Умовах про
надання споживчого кредиту фізичним
особам "Розстрочка" (Стандарт) з
погашенням кредиту щомісячними
платежами по 574.66 грн. (а.с. 5)

За змістом заяви позичальника,
підписуючи її, ОСОБА_3 підтверджував, що
ознайомився та згоден з Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам, які були надані йому у
письмовій формі, підтверджував факт
надання йому повної інформації про
умови кредитування в ПриватБанку, а
також згоден з тим, що вказана заява
разом із запропонованими ПриватБанком
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам, Тарифами складає між
ним та банком кредитний договір (а.с. 5).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах. Правочин вважається таким,
що вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами).

Саме умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам ("Розстрочка")
(Стандарт) передбачений обов'язок
позичальника погашати заборгованість
за кредитом, проценти за його
використання, оплачувати комісії,
встановлений порядок розрахунків та
відповідальність сторін.

За правилами ч. 1 ст. 259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Відповідно до п. 5.5 Умов, як складової
письмового договору від 11 вересня 2008
року, термін позовної давності по
вимогам про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів за
даним договором встановлюється
сторонами тривалістю 5 років, що
відповідає ч. 1 ст. 259 ЦК України.

Зважаючи на те, що по справі було
ухвалено заочне рішення, відповідач не
мав можливості надати суду першої
інстанції заяву про застосування
строку позовної давності, тому заява
відповідача про застосування строку
позовної давності перевіряється
колегією суддів при розгляді справі у
суді апеляційної інстанції.

Між тим враховуючи, що закінчення
строку дії кредитного договору
встановлювалося 11 липня 2009 року, а
вимоги про стягнення заборгованості за
вказаним договором були заявлені
позивачем у березні 2013 року, підстав
для застосування загальних строків
позовної давності по даній справі не
має.

Встановивши такі обставини, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
позивач звернувся до суду з вимогою про
захист свого цивільного права в межах
погодженої сторонами позовної
давності.

У зв'язку з невиконанням позичальником
зобов'язань за кредитним договором
станом на 01 люте 2013 року у ОСОБА_3
згідно з розрахунком банку виникла
заборгованість у розмірі виникла
заборгованість у розмірі 44618.12 грн., яка
складається з наступного: 4594.99 грн. -
заборгованість за кредитом, 1.73 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 37420.54 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 2100.86 грн. - штраф
(процентна складова).

Позивач надав відповідний розрахунок
(а.с.4), правильність якого ОСОБА_3 не
спростована, розрахунок
заборгованості за кредитним договором
був перевірений під час апеляційного
розгляду справи, він відповідає умовам
договору.

Разом із тим, за положеннями ч. 1 ст. 546
та ст. 549 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися,
зокрема, неустойкою, яка визначається
як штраф, пеня, і є грошовою сумою або
іншим майном, які боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання.

Сплата неустойки є правовим наслідком
у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1
ст.611 ЦК України ).

За правилами ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Частиною 2 статті 258 ЦК України
встановлена спеціальна позовна
давність в один рік до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, хоча кредитним договором
встановлено п'ятирічний строк позовної
давності для звернення до суду, але
пеня стягується за один рік у
відповідності зі ст. 258 ЦК України.

Отже, заявлені позивачем вимоги про
стягнення з ОСОБА_3 суми заборгованості
підлягають задоволенню частково з
урахуванням положень ч. 2 ст. 258 ЦК
України про застосування спеціальної
позовної давності в один рік до вимог
про стягнення неустойки.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що неналежне виконання позичальником
зобов'язань за договором від 11 вересня
2008 року підтверджене доказами та
виходячи із встановлених ст. 526 ЦК
України загальних умов виконання
зобов'язання і передбаченого ст. 629 ЦК
України принципу обов'язковості
договору, з ОСОБА_3 на користь банка
підлягає стягненню сума
заборгованості у розмірі 4946,73 грн., яка
складається з заборгованості за тілом
кредиту - 4594,99 грн., заборгованості за
відсотками за користування кредитом -
1,73 грн., пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором -
350,01 грн., судовий збір 229,40 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України
на користь позивача підлягають
стягненню з ОСОБА_3 судові витрати,
понесені у зв'язку зі сплатою судового
збору у суді першої інстанцій, у сумі
229,40 грн.

Керуючись ст.ст. 307,309,314,317 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Заочне рішення Київського районного
суду м. Донецька від 30 квітня 2013 року -
змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№ DOXRFA 26400136 від 11 вересня 2008 року станом
на 01 лютого 2013 року у загальній сумі
4946,73 грн., яка складається у
заборгованості за тілом кредиту 4594,99
грн., заборгованості за відсотками за
користування кредитом - 1,73 грн. пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором - 350,01 грн., та судовий збір
в сумі 229,40 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: