Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4009/14
Головуючий у 1-й інстанції: Пантилус О.П.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової
Д.А.

Дзярука О.П.

При секретарі: Семенчук
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Агрофірма «Україна» та
ОСОБА_3 на рішення Приазовського
районного суду Запорізької області від
07 серпня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до Сільськогосподарського
виробничого кооперативу «Агрофірма
«Україна» про стягнення вартості паю,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищевказаним позовом, протягом
розгляду справи розмір позовних вимог
було збільшено.

В обґрунтування позову ОСОБА_3
зазначав, що був членом СВК «Агрофірма
«Україна» з 2000 року, тобто з моменту
створення цієї юридичної особи.
Позивач, як засновник СВК «Агрофірма
«Україна», згідно додатку № 1 до
Установчого договору, здійснив
вступний внесок у розмірі 500 грн.

Крім того, в якості пайового внеску
27.02.2007 року, 15.03.2007 року та 05.02.2007р. ОСОБА_3
вніс в касу СВК «Агрофірма «Україна»
грошові кошти в сумі, відповідно, 40 000
грн., 30 000 грн. та 50 000 грн.

18 жовтня 2010 року рішенням загальних
зборів членів СВК «Агрофірма «Україна»
позивача було виключено з членів
кооперативу, і на той момент ним було
внесено пайових внесків на загальну
суму 120 000 грн., що складає 29 % в
загальному майні кооперативу.

У зв'язку з виключенням позивача з
числа членів СВК «Агрофірма «Україна»,
у нього виникло право на отримання
частки в майні кооперативу натурою,
грішми або цінними паперами відповідно
до вартості своєї частки на момент
виходу з числа членів кооперативу.

09 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
відповідача з вимогою про виплату йому
належної до повернення частки в майні
СВК «Агрофірма «Україна» відповідно до
вартості на момент його виключення, але
відповідачем вказані виплати не
здійснені.

Згідно з фінансовим звітом СВК
«Агрофірма «Україна» за 2010 рік,
вартість власного капіталу станом на
31.12.2010р. склала 3 953 тис.грн., тому
вартість частини майна СВК «Агрофірма
«Україна», пропорційна частці ОСОБА_3
станом на вказану дату становить не
менше ніж 1 363 тис.грн., яка підлягає
стягненню з відповідача на користь
ОСОБА_3

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просив суд стягнути з
відповідача на його користь 1 363 000 грн.
та судові витрати.

У червні 2014 року, після отримання судом
висновків судової економічної
експертизи, позивач збільшив розмір
позовних вимог, просив суд стягнути з
СВК «Агрофірма «Україна» на свою
користь 3 641 470 грн., так як вважає
підтвердженим факт внесення ним в касу
СВК «Агрофірма «Україна» 40 000 грн. в
якості пайового внеску, тому частка
ОСОБА_3 має складати 98,98 % (40500 : 41000 х 100%) і
її вартість (3679 тис. грн. х 98,98% : 100%) = 3641,47
тис.грн. (т. 3, а.с. 124-126).

Рішенням Приазовського районного суду
Запорізької області від 07 серпня 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто з СВК «Агрофірма «Україна» на
користь ОСОБА_3 вартість паю в розмірі
613 289,30 грн. та судові витрати в сумі 3 897,60
грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 та СВК «Агрофірма «Україна»
подали апеляційні скарги, в яких, кожен
окремо, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просили його скасувати: ОСОБА_3 - в
частині відмови в задоволенні решти
позовних вимог та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким
задовольнити позов; СВК «Агрофірма
«Україна» - в повному обсязі та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційних скарг і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга СВК «Агрофірма «Україна»
підлягає частковому задоволенню, а
апеляційна скарга ОСОБА_3 - відхиленню,
з наступних підстав.

При ухваленні рішення суд вірно
вирішив питання наявності обставин,
якими обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин, зазначивши, що
останні регулюються Цивільним
кодексом України (§ 2. Виробничий
кооператив), Законами України «Про
сільськогосподарську кооперацію» №
469/97-ВР від 17.07.1997 року, «Про кооперацію»
№ 1087-IV від 10.07.2003 року (в редакції станом
на день виключення ОСОБА_3 із складу
членів СВК - 18.10.2010 року), Статутом та
Установчим договором СВК «Агрофірма
«Україна», затвердженими установчими
зборами засновників, протокол № 1 від
24.02.2000 року (в редакції станом до дня
виключення ОСОБА_3 із складу членів СВК
«Агрофірма «Україна» - до 18.10.2010 року).

Так, відповідно до ст.ст. 163-165 ЦК
України, ст.ст. 5-7 Закону України «Про
сільськогосподарську кооперацію», в
редакції станом на 18.10.2010 року,
кооператив створюється його
засновниками на добровільних засадах і
вважається створеним та набуває прав
юридичної особи з дня його державної
реєстрації.

Статут кооперативу є основним правовим
документом, що регулює його діяльність.
У статуті визначаються: найменування
кооперативу та його місцезнаходження;
предмет і мета діяльності; порядок
вступу до кооперативу і виходу з нього;
порядок визначення розміру та порядок
внесення вступного внеску і паю; склад
засновників кооперативу; права і
обов'язки членів кооперативу; органи
управління, порядок їх формування і
компетенція; формування неподільного
та інших фондів; форми трудової участі
та оплати праці членів виробничого
кооперативу та форми господарської
участі членів обслуговуючого
кооперативу; розподіл доходів
кооперативу; співвідношення між
кооперативними виплатами і виплатами
на паї; умови реорганізації та
ліквідації кооперативу. До статуту
можуть включатися й інші положення,
пов'язані з особливостями діяльності
кооперативу, що не суперечать
законодавству України.

Вступ до кооперативу здійснюється на
підставі поданої заяви. Член
кооперативу робить вступний і пайовий
внески в порядку, визначеному статутом
кооперативу (ст. 9 Закону України «Про
сільськогосподарську кооперацію»).

За нормами ст. 166 ЦК України, ст.ст. 10, 11
Закону України «Про
сільськогосподарську кооперацію»
членство в кооперативі припиняється, в
тому числі, у разі виключення у
випадках і в порядку, визначеному
статутом. Член кооперативу, якого
виключили із кооперативу, має право на
одержання паю та інших виплат,
встановлених статутом кооперативу в
порядку, встановленому статутом
кооперативу і Законом.

У разі виходу з кооперативу фізична
особа має право на отримання майнового
паю натурою, грішми або, за бажанням,
цінними паперами відповідно до його
вартості на момент виходу, а земельної
ділянки - в натурі (на місцевості).
Термін та інші умови отримання паю
встановлюється статутом кооперативу,
при цьому термін отримання паю не може
перевищувати двох років, а відлік цього
терміну починається з 01 січня року, що
наступає після моменту виходу
(виключення) із кооперативу (ст. 25
Закону «Про сільськогосподарську
кооперацію»).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_3 був членом
СВК «Агрофірма «Україна» з 2000 року,
тобто з моменту створення цієї
юридичної особи, і виключений із членів
СВК 18 жовтня 2010 року рішенням загальних
зборів членів кооперативу.

Відповідно до пунктів 6.9, 6.10 Статуту СВК
«Агрофірма «Україна», затвердженого
установчими зборами засновників,
протокол № 1 від 24.02.2000 року, пайовий
фонд СВК формується за рахунок пайових
внесків членів СВК, розмір яких
регламентується установчими та
загальними зборами і вноситься, згідно
п. 4.2, при вступі до СВК (т. 3, а.с. 168-178).

Статутний фонд СВК на момент створення
становить 1 700 грн. (п. 6.21 Статуту).

Як вбачається з Установчого договору
СВК «Агрофірма «Україна» та додатку № 1
до нього, членами (засновниками)
кооперативу є 13 осіб - громадян України,
які внесли до статутного фонду по 100
грн. кожен, окрім ОСОБА_3, який вніс 500
грн. Відповідно, загальний розмір
статутного фонду складає 1 700 грн. (т. 3,
а.с. 179-184, 185-187).

Вказані обставини також
підтверджуються витягом із Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців станом на
день внесення даних про СВК до цього
реєстру. За даними витягу розмір внеску
ОСОБА_3 до статутного фонду складає 500
грн. (т. 3, а.с. 164-166).

Відповідно до балансу СВК на 31.12.2010
року, рядка 310, пайовий капітал
кооперативу на початок звітного
періоду становить 2 тис. грн., а на
кінець - 1 тис. грн.

За довідкою СВК «Агрофірма «Україна» №
79 від 21.07.2014 року в рядку 310 цього
балансу зазначені внески засновників
до статутного капіталу (т. 3, а.с. 157).

Зважаючи на викладене, при ухваленні
рішення суд дійшов обґрунтованого
висновку, що ОСОБА_3 при створенні СВК
«Агрофірма «Україна» здійснив пайовий
внесок до пайового (статутного) фонду
(капіталу) у розмірі 500 грн.

Відповідно до п. 4.3.6. Статуту СВК
«Агрофірми «Україна», у разі
припинення членства в СВК особа, яка
виходить з нього, має отримати свій
пайовий внесок натурою або грошима чи
цінними паперами, згідно з рішенням
загальних зборів у термін, обумовлений
Установчим договором (т. 3, а.с. 171).

За положеннями ст. 8 Установчого
договору «Вихід з членів СВК»,
припинення членства в СВК регулюється
статтею 4.3 Статуту. Виплата, на яку член
СВК має право при виході з членів СВК,
проводиться після затвердження
фінансового звіту за рік, в якому він
вийшов із СВК, і в строк до 12 місяців з
дня виходу (т. 3, а.с. 182).

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що ОСОБА_3 у
зв'язку з припиненням членства в СВК
має право на виплату паю після
затвердження фінансового звіту за 2010
рік і в строк до 12 місяців з дня виходу,
тобто, до 18 жовтня 2011 року. Не отримавши
в указаний термін належні виплати,
ОСОБА_3 має право на захист свого
цивільного права в межах строку
загальної позовної давності.

Як вбачається з висновку № 29е/14
судово-економічної експертизи за
матеріалами даної цивільної справи,
при умові внесення позивачем пайового
внеску в розмірі 500 грн., частка ОСОБА_3 у
власному капіталі СВК «Агрофірма
«Україна» при виході з кооперативу,
станом на 31.12.2010 року, складає: 3 679
тис.грн. х 16,67% : 100% = 613 289,30 грн.

При цьому, 3 679 тис.грн. - є сумою до
розподілення, яка складається із 1
тис.грн. (пайового капіталу станом на
31.12.2010 року), 2 тис.грн. (додатково
вкладений капітал), 1320 тис.грн. (інший
додатковий капітал), 1624 тис.грн.
(резервний капітал), 732 тис.грн.
(нерозподілений прибуток) (т. 3, а.с. 70-80).

Дані про власний капітал СВК станом на
31.12.2010 року відповідають даним балансу
кооперативу, звітів про фінансові
результати СВК і про власний капітал
станом на вказану дату (т. 3, а.с. 101-105).

Колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції, який, на підставі
висновків судово-економічної
експертизи, визначив розмір частки
ОСОБА_3 в пайовому капіталі станом на
кінець звітного року, в якому позивач
припинив членство в СВК - 16,67 %, що
розрахований виходячи із розміру
статутного (пайового) внеску цієї особи
- 500 грн. (500:(1000+2000)х100%.), де 1тис.грн. -
пайовий капітал СВК і 2 тис.грн. -
додатковий вкладений капітал, згідно
рядків 310, 320 балансу СВК станом на 31.12.2010
року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про
необхідність задоволення позову у
повному обсязі не спростовують
висновків суду, оскільки є повторенням
обставин, якими позивач обґрунтовував
свої позовні вимоги, всебічна оцінка
яким була дана судом першої інстанції,
і зводяться лише до особистої незгоди з
висновками суду щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається
ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження суду першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги СВК
«Агрофірма «Україна» щодо
недоведеності здійснення ОСОБА_3
внеску до статутного фонду у розмірі 500
грн. висновків суду не спростовують, ці
доводи є повторенням обставин, якими
відповідач обґрунтовував свої
заперечення проти позову, оцінка яким
була дана судом. Так, як зазначалося
вище, згідно витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців розмір
внеску позивача до статутного фонду
складає 500 грн. (т. 3, а.с. 164-166), що є
належним та допустимим письмовим
доказом в розумінні ст.ст. 57-59, 64 ЦПК
України на підтвердження внесення
позивачем внеску у вказаному розмірі
до статутного фонду.

Посилання в апеляційній скарзі СВК
«Агрофірма «Україна» на те, що 500 грн.
були внесені ОСОБА_3 як вступний внесок
не впливають на правильність висновків
суду, крім того, ці посилання мають
характер припущень, належними доказами
не підтверджені.

Разом з тим, під час апеляційного
розгляду справи знайшли своє
підтвердження доводи апеляційної
скарги СВК «Агрофірма «Україна» щодо
неправильності висновку суду першої
інстанції про стягнення з відповідача
судового збору в сумі 121,80 грн. за
подання заяви про забезпечення позову
(т. 1, а.с. 19).

Ухвалою судді Приазовського районного
суду Запорізької області від 14 січня 2014
року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про
забезпечення позову відмовлено (т. 1,
а.с. 28-29).

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає за необхідне у відповідності до
вимог ст. 88 ЦПК України оскаржуване
рішення змінити в частині визначення
розміру стягнутих судових витрат, сума
судового збору підлягає зменшенню до 3
775,80 грн. (3897,60 грн. - 121,80 грн.)

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Агрофірма «Україна»
задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приазовського районного суду
Запорізької області від 07 серпня 2014
року по цій справі змінити в частині
стягнення судових витрат, зменшити
розмір їх стягнення до 3 775 (три тисячі
сімсот сімдесят п'ять) грн. 80 коп.

В іншій частині рішення по цій справі
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: