Справа № 509/4129/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області у складі:

судді Курочки В .М.

при секретарі Задеряки Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Овідіополі цивільну
справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк»
до ОСОБА_1 про стягнення боргу за
кредитним договором 6187 грн. 92 коп.,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом, в якому
зазначив, що 11.08.2006 р. між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником усіх
прав та обов'язків якого є Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір, за
умовами якого відповідачеві надано
кредит у розмірі 2500 грн. у виді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну карту зі сплатою 36% річних на
суму залишку заборгованості за
кредитом. Своїх зобов'язань за
кредитним договором ОСОБА_1 не виконує,
внаслідок чого станом на 30.06.2014 р.
заборгованість за кредитним договором
становить 7718 грн. 86 коп., з яких
прострочений основний борг за кредитом
1919 грн.98 коп., прострочені проценти за
користування кредитом 5798 грн. 88 коп.

З врахуванням стягненої з відповідача
судовим наказом від 21.07.2008 р. суми боргу
у розмірі 2301 грн. 79 коп., банк просив
стягнути з ОСОБА_1 борг у розмірі 5417 грн.
07 коп., штраф (фіксована частина) - 500
грн., штраф (процентна складова) - 270 грн.
85 коп., а усього 6187 грн. 92 коп. та судові
витрати.

Під час розгляду справи позивач позов
підтримав і просив розглянути справу
без участі його представника. (а.с. 26)

Відповідач позов визнала частково і
просила закрити провадження у справі в
частині вимог, які були вирішення
судовим наказом від 21.07.2008 р.,
застосувати строк позовної давності до
позовних вимог в частині стягнення
процентів за прострочення виконання
зобов'язання за кредитним договором та
відмовити у зв'язку з безпідставністю в
частині вимог про стягнення з неї
трафів.

Ухвалою суду від 23.10.2013 р. провадження у
справі в частині позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
простроченої заборгованості з
повернення тіла кредиту у розмірі 1919
грн. 98 грн. та заборгованості за
процентами за користування кредитом
станом на 28.06.2008 р. у розмірі 208 грн. 56
коп. закрито на підставі п. 2 ст. 205 ЦПК
України.

Суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно до ч. 2 ст. 1050 і ч. 2 ст. 1054 ЦК
України наслідками порушення
відповідачем зобов'язання щодо
повернення чергової частини суми
кредиту є право позикодавця достроково
вимагати повернення всієї суми
кредиту.

У відповідності до положень ст. 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки, відшкодування збитків.

Судом встановлено, що 11 серпня 2006 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір шляхом
приєднання (частина перша статті 634 ЦК
України). Відповідно до нього ОСОБА_1
11.08.2006 р. отримала кредит у розмірі 2500
тис. грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 36% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом із
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. (а.с. 8)

Отримання грошових коштів у розмірі 2500
грн. за кредитним договором від банку
визнано в судовому засіданні
відповідачем.

Своїх зобов'язань за кредитним
договором відповідач належним чином
не виконала, внаслідок чого станом на
30.06.2014 р. заборгованість за кредитним
договором становить 7718 грн. 86 коп., з
яких прострочений основний борг за
кредитом 1919 грн. 98 коп., заборгованість
за процентами за користування
кредитом 5798 грн. 88 коп. (а.с. 6-7)

Судовим наказом Овідіопольського
районного суду від 23.07.2008 р. у справі
№2н-226/2008 стягнено з ОСОБА_1 на користь
банку станом на 28.06.2008 р. за цим же
кредитним договором заборгованість з
повернення тіла кредиту у розмірі 2093
грн. 23 коп. та заборгованість за
процентами за користування кредитом у
розмірі 208 грн. 56 коп., у зв'язку з чим
провадження у справі у ціх частині
позовних вимог судом закрито на
підставі п. 2 ст. 205 ЦПК України.

З довідки відділу державної виконавчої
служби Овідіопольського районного
управління юстиції слідує, що
зазначений вище судовий наказ не був
виконаний в примусовому порядку, а
банку відмовлено у відкритті
виконавчого провадження на підставі
ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження». (а.с. 32)

Відповідно до ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Зі змісту ст.ст. 598-608 ЦК України слідує,
що сама по собі наявність рішення суду
про стягнення боргу, яке не виконується
боржником, не є підставою вважати
зобов'язання припиненим, не позбавляє
права банку на звернення до суду з
позовом про стягнення процентів та
штрафних санкцій за порушення строків
виконання зобов'язання.

Тобто чинне законодавство не пов'язує
припинення зобов'язання з ухваленням
судового рішення чи відкриттям
виконавчого провадження з його
примусового виконання, а наявність
судових актів про стягнення
заборгованості не припиняє грошових
зобов'язань боржника та не виключає
його відповідальності за порушення
зобов'язання.

У зв'язку з тим, що зобов'язання за
кредитним договором не припинилось,
позивач вправі вимагати стягнення
нарахованих після 28.06.2008 р. процентів за
користування кредитом.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (частина п'ята статті 261 ЦК
України).

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у
статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
скільки з певними моментами (фактами),
які свідчать про порушення прав особи
(стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення в зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Пунктом 5.4. Умов і правил надання
банківських послуг встановлено строк
погашення процентів за кредитом -
щомісячно за попередній місяць, а
погашення кредиту у повному обсязі не
пізніше останього дня місяці,
зазначеного на платіжній картці (поле
МОNТН ). (а.с. 14)

Оскільки умовами договору передбачені
окремі самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового платежу, а
отже і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Судом з наданих позивачем розрахунків
установлено, що ОСОБА_1 останій платіж
зі сплати процентів за користування
кредитом здійснила 04.08.2009 р., у зв'язку з
чим у неї за період з 28.06.2008 р. по 30.06.2014 р.
виникла заборгованість по процентам за
користування кредитом у розмірі 5590 грн.
32 коп. (а.с. 6 зв.; 5798,88 - 208,56 = 5590,32)

Банк звернувся до суду з позовом про
стягнення заборгованості за
процентами 12.09.2014 р. (а.с. 1)

Відповідач заявила про застосування
позовної давності відносно стягнення
заборгованості за відсотками. (а.с. 33)

На підставі наведеного суд приходить
до висновку, що позовні вимоги банку
про стягнення заборгованості за
процентами підлягають частковому
задоволенню у межах трирічного строку
позовної давності за період з 12.09.2011 р.
до 12.09.2014 р. у розмірі 3440 грн. 96 коп.

Не підлягають задоволенню позовні
вимоги банку в частині стягнення з
відповідача штрафів: 500 грн. (фіксована
частина) і 270 грн. 85 коп. (процентна
складова) з наступних підстав.

Умови і правила надання банківських
послуг, копія яких була надана банком
до заяви про видачу судового наказу
18.07.2008 р., взагалі не містили п. 8.6. про
відповідальність клієнта банку за
порушення строку сплати платежу понад
120 днів у виді штрафу в розмірі 500 грн. + 5%
суми позову. Не зазначав про таку
відповідальність банк і у заяві про
видачу судового наказу. (а. с. 1,4 зв.
справи №2н/266/2008 р. Овідіопольського
районного суду)

До позовної заяви до суду, поданої
12.09.2014 р., банк надав Умови і правила
надання банківських послуг, у яких
міститься п. 8.6., який передбачає
відповідальність клієнта банку за
порушення понад 120 днів сплати
грошового платежу відповідальність у
виді штрафів 500 грн. (фіксована частина)
і 270 грн. 85 коп. (процентна складова).(а.с.
12 зв.)

Тобто, користуючись тим, що копії Умов і
правил надання банківських послуг
відповідачу при укладенні кредитного
договору не було вручено, а лише
зазначено, що відповідач з ними
ознайомлена, банк в односторонньому
порядку, всупереч положень ст.ст. 633, 651
ЦК України, без згоди відповідача
змінив Умови надання банківських
послуг, збільшив її відповідальність
за порушення строків сплати платежів у
виді штрафів, у зв'язку з чим суд вважає,
що позовні вимоги в цій частині
безпідставні і задоволенню не
підлягають.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь банку підлягає
стягненню судовий збір 243 грн. 60 коп.
(а.с. 20)

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК
України, ст.ст. 256-258, 260-261,266,267, 526,527,530,
554,1050, 1054 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 11 серпня 2006 року у виді
заборгованості за процентами за
користування кредитом за період з
12.09.2011 р. до 12.09.2014 р. у розмірі 3440 грн. 96
коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» витрати
зі сплати судового збору 243 грн. 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ПАТ
КБ «ПриватБанк» відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Овідіопольський районний суд протягом
10 днів з дня його оголошення.

Суддя: В. М. Курочка