Справа № 495/5544/14-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області
у складі: головуючого - одноособово
судді Боярського О.О.,
при секретарі - Рачицькій І.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
заступника Білгород-Дністровського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Одеської обласної
державної адміністрації, Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області до ОСОБА_1
про знесення самочинного будівництва,
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки, -
Заступник Білгород-Дністровського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Одеської обласної
державної адміністрації, Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_1 про
знесення самочинного будівництва,
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки, а саме просить суд:
зобов'язати ОСОБА_1 знести самочинне
будівництво, а саме: будівлю для
відпочиваючих, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_1
звільнити земельну ділянку під
будівлею для відпочиваючих, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;
покласти на відповідача судові
Прокурор надав письмову заяву з
проханням позов задовольнити в повному
обсязі; проти ухвалення заочного
рішення не заперечує.

Представник Одеської обласної
державної адміністрації в судове
засідання не з'явився, надавши письмову
заяву з проханням розглянути справу у
його відсутність, позов підтримує.

Представник Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причина неявки суду не відома.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання
не з'явився, про час та місце проведення
судового засідання повідомлявся
належним чином, причини неявки суду не
відомі.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши матеріали справи та всі
надані докази, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на
території АДРЕСА_1 самочинно збудовано
будівлю для відпочиваючих.

За фактом здійснення самовільного
будівництва головним державним
інспектором інспекційного відділу № 1
інспекційного управління в Одеській
області державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області Галицьким С.П. 03.06.2014
стосовно ОСОБА_1 складено протокол про
адміністративне правопорушення за ч.8
ст. 96 КУпАП, за результатами розгляду
якого в.о. начальника інспекції ДАБК в
Одеській області Неборським С.А. 17.06.2014
року винесено постанову у справі про
адміністративне правопорушення та
накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 10200
грн.

Статтею 9 Закону України «Про
архітектурну діяльність» визначено, що
будівництво (реконструкція,
капітальний ремонт) об'єкта
здійснюється відповідно до
затвердженої проектної документації,
державних стандартів, норм і правил,
місцевих правил забудови населених
пунктів.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про
основи містобудування» передбачено, що
до компетенції органів місцевого
самоврядування у сфері
містобудівельної діяльності на їх
території належить право затвердження
місцевих правил забудови, внесення
змін у зазначені документи за поданням
спеціально уповноважених органів
містобудування та архітектури
відповідно до законодавства.

Статтею 376 ЦК України визначені
підстави, за якими будівництво
(реконструкція) житлового будинку,
будівлі, споруди, іншого нерухомого
майна визнається самочинним, а саме:
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

Вказаною статтею також зазначено, що
якщо власник (користувач) земельної
ділянки заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Згідно статі 83 Земельного Кодексу
України, у комунальній власності
перебувають усі землі у межах
населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності, а
також земельні ділянки не залежно від
їх місця розташування, на яких
розташовані об'єкти комунальної
власності.

Статтями 125, 126 ЗК України передбачено,
що право власності на земельну ділянку,
а також право постійного користування
та право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав та оформлюється
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно результатів проведеної
прокуратурою перевірки, відповідачем
право власності, користування або
оренди у встановленому Законом порядку
не оформлювалось.

Враховуючи, що земельна ділянка
знаходиться за межами населених
пунктів та використовується під
рекреаційне призначення органом, який
розпоряджається вказаною земельною
ділянкою є Одеська обласна державна
адміністрація, оскільки відповідно до
ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України
обласні державні адміністрації на
їхній території передають земельні
ділянки із земель державної власності,
крім випадків, визначених частинами
третьою, четвертою і восьмою цієї
статті, у власність або у користування
у межах міст обласного значення та за
межами населених пунктів, а також
земельні ділянки, що не подать до
складу певного району, або у випадках,
коли районна державна адміністрація не
yтвopeнa, для всіх потреб.

Відповідно до статті 152 ЗК України
Держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю. Власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків. Захист прав громадян
та юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав.

Відповідно до статті 212 Земельного
кодексу України, самовільно зайняті
земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного
користування ними. Приведення
земельних ділянок у придатний для
використання стан, включаючи знесення
будинків, будівель і споруд,
здійснюється за рахунок громадян або
юридичних осіб, які самовільно зайняли
земельні ділянки. Повернення
самовільно зайнятих земельних ділянок
провадиться за рішенням суду.

До того ж, статтею 1 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» роз'яснено, що
самовільне зайняття земельної ділянки
це будь-які дії, які свідчать про
фактичне використання земельної
ділянки за відсутності відповідного
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

Згідно рішення Конституційного суду
України від 08.04.1999 року за № 3-рп99,
«інтереси держави» є оціночним
поняттям, прокурор або його заступник у
кожному випадку самостійно визначає, в
чому саме полягає порушення інтересів
держави в конкретних правовідносинах,
які підлягають вирішенню в судовому
порядку.

Інтереси держави можуть збігатися
повністю, частково або не збігатися
зовсім з інтересами державних органів,
державних підприємств та організацій
чи з інтересами господарських
товариств з частковою державною
власністю у статутному фонді. Проте
держава може вбачити свої інтереси не
тільки в Їх діяльності, але й у
діяльності приватних підприємств,
товариств.

Інтереси держави відрізняються від
інтересів інших учасників суспільних
відносин. В основі перших завжди є
потреба у здійсненні
загальнодержавних (політичних,
економічних, соціальних та інш.) дій,
програм, спрямованих на захист
суверенітету, територіальної
цілісності України, гарантування її
державної, економічної безпеки, захист
прав усіх суб'єктів права власності та
господарювання.

Відповідно до пункту 2 ст. 121
Конституції України на прокуратуру
України покладено представництво
інтересів громадянина або держави в
суді у випадках зазначених законом. В
тому числі такі випадки передбачені ст.
36-1 Закону України «Про прокуратуру».

Так, згідно п. 1 резолютивної частини
вищезазначеного рішення
Конституційного суду України,
прокурори та їх заступники подають
позовні заяви саме в інтересах держави,
а не в інтересах підприємств, установ,
організацій незалежно від їх
підпорядкування і форм власності.
Прокурор або його заступник самостійно
визначає і обгрунтовує в позовній
заяві, в чому полягає порушення
інтересів держави чи в чому існує
загроза інтересам держави.

Як вбачається з п. 2 резолютивної
частини вищезазначеного рішення
Конституційного суду України, під
поняттям «орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах» потрібно
розуміти орган державної влади чи
орган місцевого самоврядування, якому
законом надано повноваження органу
виконавчої влади.

Основним напрямком держаної політики є
контроль за дотриманням земельного
законодавства й законності забудови
території.

Нераціональне (незаконне) використання
земельних ресурсів, забудова з
порушенням містобудівних норм, правил
порушує гарантовані Конституцією
України права громадян - членів громади
і заподіює істотний збиток державі.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
управління у сфері містобудівної
діяльності здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
управління у сфері містобудівної
діяльності здійснюється шляхом
контролю за дотриманням законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
вимог будівельних норм, державних
стандартів і правил, положень
містобудівної документації всіх
рівнів, вихідних даних для
проектування об'єктів містобудування,
проектної документації.

Відповідно до п. 10 Положення про
Державну архітектурно-будівельну
інспекцію України, затвердженого
Указом Президента України від 8 квітня
2011 року №439/2011 здійснює в межах своїх
повноважень державний контроль за
дотриманням юридичними і фізичними
особами державних будівельних норм,
стандартів і правил під час виконання
підготовчих і будівельних робіт,
перепланування та реконструкції
(дообладнання) житлового фонду,
будівель громадського призначення,
елементів упорядження територій для
задоволення потреб осіб з обмеженими
фізичними можливостями та інших
маломобільних груп населення.

Відповідно до ст. 14 Конституції
України, ч. 1 ст. 148 ГК України земля є
основним національним багатством, що
перебуває під особливою охороною
держави та об'єктом права власності
українського народу. Від імені народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування.

Відповідно до ст. 80 ЗК України
суб'єктами права власності на землю є,
зокрема, держава, яка реалізує це право
через відповідні органи державної
влади, - на землі державної власності.
Статтею 84 ЗК України передбачено, що у
державній власності перебувають усі
землі України, крім земель комунальної
та приватної власності. Право
державної власності на землю
набувається і реалізується державою
через органи виконавчої влади
відповідно до повноважень, визначених
цим Кодексом.

Таким чином, відсутність додаткової
угоди до договору оренди земельної
ділянки в частині зміни розміру
орендної плати завдає шкоду державній
власності, розпорядником якої згідно
договору оренди земельної ділянки є
Одеська обласна державна
адміністрація.

Регулювання земельних відносин з
порушенням законодавства України
спричиняє державі і територіальній
громаді економічні збитки, перешкоджає
здійсненню передбаченого Конституцією
України права власності на землю, тягне
нераціональне використання земель і
спричинення збитків оточуючому
середовищу.

Враховуючи, що відповідачем у
встановленому законом порядку не
оформлювалося право
власності/користування або оренди на
земельну ділянку, суд приходить до
висновку що позовні вимоги заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Оскільки ціна позову не визначена,
підлягає стягненню з відповідача на
користь держави сума мінімальної
ставки судового збору за позов
майнового характеру в розмірі 243,60 грн.,
у відповідності до положень ч.3 ст.88 ЦПК
України.

Керуючись ст. 376 ЦК України, ст.ст. 61, 83,
125-126, 152, 212 Земельного кодексу України,
ст. 22 Закону України «Про основи
містобудування», ст. 9 Закону України
«Про архітектурну діяльність», ст.ст. 10,
11, 88, 209, 213, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Одеської обласної державної
адміністрації, Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області до ОСОБА_1 про
знесення самочинного будівництва,
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1 знести самочинне
будівництво, а саме: будівлю для
відпочиваючих, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_1 звільнити земельну
ділянку під будівлею для
відпочиваючих, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір в розмірі 243,6 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його увалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: