Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
Ухвала

27 жовтня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Журавель В.І.,

Іваненко
Ю.Г.,
Лесько А.О.,

розглянувши заяву Дубівської
сільської ради Ковельського району
Волинської області про перегляд
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 липня

2014 року,

у справі за позовом Дубівської
сільської ради Ковельського району
Волинської області до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_3, який діє в інтересах своїх
неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 з участю третьої особи на
стороні відповідача без самостійних
вимог Служби у справах дітей
Ковельської райдержадміністрації, про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням шляхом виселення
без надання іншого житла,

в с т а н о в и л а:

Дубівська сільська рада Ковельського
району Волинської області звернулася
до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_3, який діє в інтересах своїх
неповнолітніх дітей

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа -
Служба у справах дітей Ковельської
райдержадміністрації, про усунення
перешкод в користуванні житловим
приміщенням шляхом виселення без
надання іншого житла.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що у 2004 році Дубівською
сільською радою було прийнято рішення
про реконструкцію
фельдшерсько-акушерського пункту під
пункт громадського правопорядку з
квартирою для забезпечення дільничого
інспектора міліції місцем роботи та
проживання на території дільниці, яку
він обслуговував. Вказує, що у 2004 році
відповідач з сімʼ?єю вселився у вказане
приміщення, розташоване по АДРЕСА_1,
частина якого була облаштована під
житло, і з того часу проживав та
працював за вказаною адресою. Однак, у
2011 році був звільнений з міліції, хоча
далі і по даний час проживає у спірному
помешканні, позбавляючи таким чином
позивача, як власника даного
приміщення, можливості
використовувати його за прямим
призначенням - для прийому громадян
новим дільничим інспектором та для
проживання останнього у спеціально
збудованому для цього приміщенні.
Позивач зазначає, що звертався до
відповідачів з проханням у
добровільному порядку звільнити
займане ними житлове приміщення, однак,
останні не реагують на таке прохання.
Тому позивач просив усунути перешкоди
в користуванні житловим приміщенням
шляхом виселення без надання іншого
житла.

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 11 лютого 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 31 березня 2014 року, позовні вимоги
задоволено повністю.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_3, який
діє в інтересах своїх неповнолітніх
дітей - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - усунути
перешкоди Дубівській сільській раді
Ковельського району Волинської
області в користуванні житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх
неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 із вказаного житлового
приміщення без надання іншого житла.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
Дубівської сільської ради
Ковельського району Волинської
області судовий збір в сумі 229 грн 40 коп.
в рівних частинах кожного.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 липня 2014 року рішення
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 11 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 31 березня 2014 року скасовано
та ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог Дубівської
сільської ради Ковельського району
Волинської області до ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_3, який діє в інтересах
своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням
шляхом виселення без надання іншого
житла, відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
Дубівської сільської ради
Ковельського району Волинської
області про перегляд рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 липня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема ч. 1
ст. 58, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122 ЖК Української
РСР.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 червня 2011 року у справі за
позовом про виселення з самовільно
зайнятого жилого приміщення, за
зустрічним позовом про скасування
рішення житлової комісії, визнання
незаконним рішення, визнання ордеру
недійсним, зобовʼ?язання вчинити дії,
якою судові рішення попередніх
інстанцій залишено без змін;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 червня 2012 року у справі за
позовом про виселення, розірвання
договору про надання послуг, якою
судові рішення попередніх інстанцій
залишено без змін

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Зі змісту заяви та доданої до неї копій
судових рішень не вбачається
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України», із змінами та доповненнями,
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки зі
змісту ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 червня 2011 року
та ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 червня 2012 року
не вбачається тотожності встановлених
фактичних обставин справи. А тому із
них не вбачається неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122 ЖК
Української РСР.

Отже, наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно вимог
вищевказаної норми є підставами для
перегляду судового рішення, а тому у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом Дубівської
сільської ради Ковельського району
Волинської області до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_3, який діє в інтересах своїх
неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 з участю третьої особи на
стороні відповідача без самостійних
вимог Служби у справах дітей
Ковельської райдержадміністрації, про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням шляхом виселення
без надання іншого житла, за заявою
Дубівської сільської ради
Ковельського району Волинської
області про перегляд рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 липня 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна
судді:О.І. Євтушенко В.І. Журавель Ю.Г.
Іваненко А.О. Лесько