УХВАЛА

іменем україни

29 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Закропивного О.В.,

Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, територіальної громади
м. Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міської ради, , третя
особа - Восьма Дніпропетровська
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 8
квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, з 21 січня 1994 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, який
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після його смерті
залишилось спадкове майно у вигляді 1/3
частки квартири АДРЕСА_1, будинок
АДРЕСА_4, земельної ділянки НОМЕР_1, яка
розташована на території СТ
«Колос» м. Підгороднє
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області,
будівельних матеріалів,
конструктивних елементів та
обладнання, яке було використано в
процесі будівництва садового будинку,
приватного виробничого підприємства
«Меркурій», простих іменних акцій ВАТ
«Дніпропетровський завод
металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» у
кількості 341 шт., грошових коштів, що
знаходяться у ВАТ «Державний ощадний
банк України», у розмірі
17 828 грн 78 коп. Зазначала, що
спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є
вона та діти померлого: ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, які не прийняли спадщину після
смерті батька, оскільки не проживали
разом з ним на час його смерті. У
встановлений законом строк вона
звернулась до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, однак їй
було відмовлено у зв'язку х відсутністю
оригіналів на вказане спадкове майно.

Позивачка, з урахуванням уточнених
вимог, просила встановити, що
будівельні матеріали, конструктивні
елементи та обладнання, які були
використані в процесі будівництва
садового будинку, розташованого на
земельній ділянці НОМЕР_1 в
садовому товаристві «Колос»
Підгорненської міської ради, належали
ОСОБА_6, та визнати за нею право
власності на частку майнових прав у
розмірі 50 % від статутного капіталу
приватного виробничого підприємства
«Меркурій» (далі - ПВП «Меркурій») як
спільної сумісної власності подружжя,
а також визнати за нею право власності
в порядку спадкування за законом після
померлого ОСОБА_6 на 1/3 частки квартири
АДРЕСА_1, домоволодіння та земельну
ділянку, що знаходяться по
АДРЕСА_4, земельну ділянку НОМЕР_1,
будівельні матеріали, конструктивні
елементи та обладнання, які були
використані в процесі будівництва
садового будинку, розташованого на
земельній ділянці в садовому
товаристві «Колос», прості іменні
акції ВАТ «Дніпродзержинський
коксохімічний завод» у кількості 116 шт.,
прості імені акції ВАТ
«Дніпропетровський завод
металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» в
кількості 341 шт., грошові кошти у
розмірі 7484 грн 20 коп., 8479 грн 80 коп., 1 грн
08 коп., 4 грн 03 коп., 12 коп., що знаходяться
у ПАТ «Державний ощадний банк України»
та право власності у порядку
спадкування за законом на частку
майнових прав у розмірі 50 % від
статутного капіталу ПВП «Меркурій»
після смерті ОСОБА_6

Рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 11 липня 2013 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/9
частку квартири АДРЕСА_1 у

м. Дніпропетровську, на 1/3 частку
будинку та 1/3 частку земельної ділянки,
загальною площею 0,0759 га по АДРЕСА_4, на
1/3 частку земельної ділянки НОМЕР_1,
загальною площею 0,0549 га, розташованої у
садовому товаристві «Колос»
Підгородненської міської ради
Дніпропетровської області, 38 простих
іменних акцій ВАТ «Дніпродзержинський
коксохімічний завод», номер особового
рахунка НОМЕР_2, 114 простих іменних
акцій

ВАТ «Дніпропетровський завод
металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна»,
грошові кошти у ПАТ «Державний ощадний
банк України» в сумі 5 942 грн 93 коп. у
порядку спадкування за законом після
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. У
задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_3 відмовлено Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Справа в апеляційному порядку
переглядалась неодноразово.

Останнім рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від
8 квітня 2014 року рішення суду
першої інстанції в частині відмови у
позові ОСОБА_3 про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом на частку приватного
виробничого підприємства «Меркурій»
скасовано. Визнано за ОСОБА_3 право
власності в порядку спадкування за
законом на 1/3 частку приватного
виробничого підприємства «Меркурій»
після смерті ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права й порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Отже, судове рішення оскаржується
тільки в частині позовних вимог
ОСОБА_3 про визнання права власності в
порядку спадкування за законом на
частку приватного виробничого
підприємства «Меркурій», тому в іншій
частині в касаційному порядку не
переглядається (ч. 2 ст. 335 ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог щодо визнання права власності в
порядку спадкування за законом на
частку ПВП «Меркурій», суд першої
інстанції виходив із того, що оскільки
ПВП «Меркурій» створене ОСОБА_6 до
укладення шлюбу із ОСОБА_3, то воно не є
спільним сумісним майном подружжя, а
його статутний капітал не входить до
складу спадщини (ст. 113 ЦК України).

Скасовуючи рішення суду в частині
позовних вимог ОСОБА_3 про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом на частку ПВП «Меркурій» та
задовольняючи позов у цій частині, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що померлий ОСОБА_6 був єдиним
власником ПВП «Меркурій», тому до його
спадкоємців переходять усі права та
обов'язки, які належали йому на момент
відкриття спадщини, саме щодо спірного
підприємства, як єдиного майнового
комплексу.

Проте повністю погодитись із таким
висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 21 січня 1994 року
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб.

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6 помер. Після його смерті
відкрилась спадщина на належне йому
майно, яке поділено судом. Спір виник
щодо поділу ПВП «Меркурій».

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців) та спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Згідно зі ст. 1218 цього Кодексу до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Постановою Восьмої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори від 8
лютого 2011 року ОСОБА_3 у видачі
свідоцтва про право на спадщину після
смерті ОСОБА_6 було відмовлено у зв'язку
з відсутністю правовстановлюючих
документів на нерухоме майно
спадкодавця, а також наявністю інших
спадкоємців.

З матеріалів справи вбачається, що 12
березня 1993 року було створене мале
виробниче підприємство «Меркурій», яке
3 лютого 1997 року було перереєстровано у
ПВП «Меркурій».

Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України від 19 вересня 2012
року № 17-рп/2012 у справі за
конституційним зверненням приватного
підприємства "ІКІО" щодо офіційного
тлумачення положення частини першої
ст. 61 СК України відповідно до
ст. 191 ЦК України підприємство є єдиним
майновим комплексом, що
використовується для здійснення
підприємницької діяльності; до складу
підприємства як єдиного майнового
комплексу входять усі види майна,
призначені для його діяльності,
включаючи земельні ділянки, будівлі,
споруди, устаткування, інвентар,
сировину, продукцію, права вимоги,
борги, а також право на торговельну
марку або інше позначення та інші
права, якщо інше не встановлено
договором або законом; підприємство як
єдиний майновий комплекс є
нерухомістю; підприємство або його
частина можуть бути об'єктом
купівлі-продажу, застави, оренди та
інших правочинів.

Тобто зі змісту цієї статті вбачається,
що стосовно підприємства як єдиного
майнового комплексу або його частини
можуть виникати цивільні права і
обов'язки. За висновком
Конституційного Суду України, приватне
підприємство (або його частина),
засноване одним із подружжя, - це
окремий об'єкт права спільної сумісної
власності подружжя, до якого входять
усі види майна, у тому числі вклад до
статутного капіталу.

При цьому апеляційним судом не
враховано, що відповідно зазначеного
рішення Конституційного Суду України
від 19 вересня 2012 року об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя є
статутний капітал та майно приватного
підприємства, якщо воно придбано за
спільні кошти подружжя, а не приватне
підприємство як юридична особа.

Також апеляційний суд не врахував, що
ПВП «Меркурій» було створено до
укладення шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_3

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, апеляційним судом не
встановлені, судове рішення
апеляційного суду не відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України щодо
законності й обґрунтованості, що в силу
ст. 338 ЦПК України є підставою для їх
скасування з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 8 квітня
2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

О.В.
Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта