Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 жовтня 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого -
Черновського Г.В.,

при секретарі - Пісчанськійй Т.М.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції про
звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 15 серпня 2014 року звернулась до
суду з вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилалась на те,
що на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 31 березня
2004 року набула право приватної
власності на квартиру АДРЕСА_1. Маючи
намір продати вказану квартиру 14 липня
2014 року ОСОБА_2 звернулась до
нотаріальних органів з відповідним
питанням, внаслідок чого їй стало
відомо, що дана квартира перебуває під
арештом, накладеним на підставі
постанови без номеру ВДВС Жовтневого
РУЮ м. Дніпропетровська від 29 листопада
2004 року про арешт майна попереднього
власника квартири. Оскільки матеріали
відповідного виконавчого провадження
знищені за закінченням терміну
зберігання, чим унеможливлюється
зняття арешту з зазначеної квартири
відповідачем, позивач просила суд
зняти арешт з квартири, яка перебуває у
власності ОСОБА_2 та знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, накладений
постановою про арешт б/н від 29
листопада 2004 року ВДВС Жовтневого РУЮ
м. Дніпропетровська та зареєстрований
в Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна 17 грудня 2004
року за № 1555138.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
наполягав на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання для
розгляду даної цивільної справи свого
представника не направив, про час, дату
та місце слухання справи повідомлявся
належним чином (а. с. 17), про причини
неявки свого представника суду не
повідомив.

За таких обставин, на підставі ч.4 ст.169
ЦПК України, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних і доказів
та постановляє заочне рішення.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази,
суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 31 березня 2004 року
між ОСОБА_3, діючого від імені гр. ОСОБА_4
на підставі довіреності, з одного боку,
та ОСОБА_2 - з іншого, був укладений
договір купівлі-продажу квартири, на
підставі якого остання набула право
власності на квартиру АДРЕСА_1.
Викладене підтверджується договором
купівлі-продажу квартири від 31 березня
2004 року, витягом про реєстрацію права
власності від 16 червня 2004 року, витягом
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 12 серпня 2014 року,
копії яких наявні в матеріалах справи
(а. с. 6, 7, 8-9).

З матеріалів справи вбачається, що
постановою про арешт б/н від 29
листопада 2004 року ВДВС Жовтневого РУЮ
м. Дніпропетровська, зареєстрованої в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна 17 грудня 2004
року за № 1555138, на квартиру АДРЕСА_1 був
накладений арешт. Власником даної
квартири зазначений ОСОБА_4 (а. с. 11).

Відповідно до інформаційного листа
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
МУЮ від 01 серпня 2014 року за № 26026/24,
адресованого представнику ОСОБА_2 -
ОСОБА_1, у вересні 2004 року на виконання
відділу надходив виконавчий документ,
за яким боржником був ОСОБА_4, а
стягувачем - «УкрСиббанк»; відповідне
виконавче провадження знищено за
закінченням терміну зберігання (а. с. 12).

Аналізуючи спірні правовідносини, суд
приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено,
що кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно з ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається майном на власний
розсуд. Власник має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст. 328 ЦК України
встановлено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Частинами 1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче
провадження» передбачено, що особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту, у разі
прийняття судом рішення про зняття
арешту з майна арешт з майна знімається
за постановою державного виконавця не
пізніше наступного дня, коли йому стало
відомо про такі обставини.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, вирішуючи вимоги
позивача до відповідача, суд виходить з
того, що позивач на законних підставах
набув право власності на квартиру № 37,
розташовану в будинку № 9 по вул. Фучика
в м. Дніпропетровську, проте
реалізувати свої права власника не
може у зв'язку з накладанням арешту на
дану квартиру державним виконавцем
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
МУЮ в межах виконавчого провадження,
боржником за якими є попередній
власник вказаної квартири, отже
позовні вимоги позивача є
обґрунтованими, доведеними та такими,
що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 43, 44 ст. ст. 15, 16, 316, 317,
319, 321,391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215
ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги - задовольнити.

Зняти арешт з квартири, яка перебуває у
власності ОСОБА_2 та знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, накладений
постановою про арешт б/н від 29
листопада 2004 року ВДВС Жовтневого РУЮ
м. Дніпропетровська та зареєстрований
в Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна 17 грудня 2004
року за № 1555138.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії. В разі
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення заочне
рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України, а саме: рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом 10
днів з дня його проголошення шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська.

Головуючий-суддя
Г.В. Черновськой