22-ц/775/1309/2014(м)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Ткаченко Т.Б.,

Мальцевої Є.Є.,

при секретарі Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Маріуполі
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Приморського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 22
липня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до товариства з обмеженою
відповідальністю
телерадіоорганізації «Маріупольське
телебачення» про стягнення
заборгованості з індексації
заробітної плати та середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до відповідача товариства з
обмеженою відповідальністю
телерадіоорганізації «Маріупольське
телебачення» із позовом про стягнення
заборгованості з індексації
заробітної плати та середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні. Посилався на те, що з 10
листопада 1995 року по 03 травня 2013 року
перебував у трудових відносинах з
відповідачем. За час його роботи при
виплаті заробітної плати відповідачем
не проводилася індексація, передбачена
діючим законодавством, внаслідок чого
порушені його права на оплату праці.
Просив стягнути з відповідача
заборгованість з індексації
заробітної плати та компенсацію у
зв'язку з порушенням строків її виплати
за період з березня 2003 року по 03 травня
2013 року.

В травні 2014 року ОСОБА_2 доповнив свої
вимоги та проси стягнути
заборгованість з індексації
заробітної плати та компенсацію у
зв'язку з порушенням строків її виплати
за період з 01 грудня 1995 року по 03 травня
2013 року, а також стягнути середній
заробіток за час затримки розрахунку.

Рішенням Приморського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 22
липня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю
телерадіоорганізації «Маріупольське
телебачення» на користь ОСОБА_2
заборгованість з індексації
заробітної плати, компенсації у зв'язку
з порушенням строків її виплати в сумі 2
574 грн. 50 коп. та середній заробіток за
час затримки розрахунку в розмірі 959
грн. 96 коп.

Стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю
телерадіоорганізації «Маріупольське
телебачення» на користь держави
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про повне задоволення вимог,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального і
процесуального права.

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного
суду не з'явився, про час і місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином телефонограмою (а.с. 122),
тому суд відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України розглянув справу без його
участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника товариства з обмеженою
відповідальністю
телерадіоорганізації «Маріупольське
телебачення» Заболотної М.І., яка
просила скаргу відхилити, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що позивач з 10
листопада 1995 року по 03 травня 2013 року
перебувала у трудових відносинах з
товариством з обмеженою
відповідальністю
телерадіоорганізацією «Маріупольське
телебачення», що підтверджується
відповідними записами в трудовій
книжці (а.с. 8-21). За цей період йому
нараховувалась і виплачувалась
заробітна плата.

Нарахування індексації заробітної
плати та компенсація втрати частини
заробітної плати за цей час постійно не
проводилося.

Оскаржуючи ухвалене судом першої
інстанції рішення, позивач фактично
був незгодним із зменшенням судом
розміру середнього заробітку за час
затримки розрахунку, оскільки вважав,
що спір про розмір належних йому до
виплати сум при звільненні у справі
відсутній.

Між тим з такими доводами погодитися не
можна.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України від 24 грудня 1999 року в п. 20 своєї
постанови № 13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці», установивши при
розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі,-
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на
користь працівника середній заробіток
за весь період затримки розрахунку, а
при не проведенні його до розгляду
справи - по день постановлення рішення,
якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у
зв'язку із виникненням спору про розмір
належних до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню в
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу.

Проте лише при частковому задоволенні
позову працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.

Із змісту уточнених позовних вимог
вбачається, що позивач не зазначаючи
суми заборгованості з індексації
заробітної плати, просив її стягнути за
період з 01 грудня 1995 року по 03 травня 2013
року, тобто за весь період роботи у
відповідача.

Судом першої інстанції встановлено, що
за періоди грудень 2003 року - січень 2004
року, червень - жовтень 2004 року, лютий 2005
року - березень 2006 року, вересень -
грудень 2006 року, січень 2010 року -
квітень 2011 року, серпень - вересень 2011
року відповідач проводив індексацію
заробітної плати позивача і тому у
стягненні заборгованості за ці періоди
відмовив, а відтак апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано зменшив розмір
середнього заробітку позивача за час
затримки розрахунку.

Таким чином, колегія суддів,
переглядаючи справу в межах
апеляційного оскарження та заявлених
позовних вимог, підстав для скасування
рішення суду першої інстанції не
вбачає, у зв'язку з чим апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 22
липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді