Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Оніпко О.В., Ковалевича С.П.

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Рівненського
міського суду від 15 вересня 2014 року в
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку „Правекс-Банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором , -

в с т а н о в
и л а :

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк „Правекс-Банк" 31
жовтня 2013 року звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
.

Рішенням Рівненського міського суду
від 15 вересня 2014 року стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК",
заборгованість в сумі 118144 грн. 53 коп. за
кредитним договором, судові витрати в
сумі 1181 грн. 45 коп., а всього -119325 грн. 98
коп.

Не погоджуючись з даним рішенням
ОСОБА_1 подала на нього апеляційну
скаргу.

Вказує, що судом не застосовано строк
позовної давності.

При цьому покликання на п. 11.5 договору
вважає безпідставним, оскільки в п. 1.2
договору зазначено, що кредит
надається строком до 11 квітня 2010 року.

Стверджує, банку стало відомо про
порушення свого права з 2009 року з
моменту допущення прострочення
платежів.

Крім того, судом не взято до уваги, що
банк звертався до суду з позовом про
стягнення заборгованості ще в 2010 році і
позов було залишено без розгляду.

Просить скасувати оскаржуване
рішення та постановити нове про
відмову в задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, беручи до
уваги пояснення учасників процесу,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
спірні правовідносини між сторонами
виникли у зв"язку з невиконанням
відповідачем взятих на себе
зобов"язань з повернення частини
грошових коштів, сплата яких
прострочена.

Судом встановлено, що 11 квітня 2006 року
між сторонами Банком (на той час -
Акціонерним комерційним банком
"ПРАВЕКС-БАНК", а у подальшому, після
проведення державної реєстрації змін
до установчих документів банку -
публічне акціонерне товариство
комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК") та
позичальником ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №1538-010/06Р, згідно
умов якого банк надав позичальнику
кредит в сумі 22335 доларів США на
придбання пасажирського автобуса
марки ХАЗ-3230.32, 2006 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
а позичальник зобов'язалася
забезпечити своєчасне повернення
грошових коштів і сплатити нараховані
на них проценти.

Згідно пункту 1.2 договору, кредит
надається позичальникові на строк з 11
квітня 2006 року до 11 квітня 2010 року зі
сплатою 16 процентів річних за
користування грошовими коштами, а
пунктом 11.5 договору передбачено, що він
діє з дня його підписання сторонами і
до повного виконання ними своїх
зобов'язань.

19 серпня 2009 року між цими ж сторонами
було укладено договір про внесення
змін та доповнень до кредитного
договору №1538-010/06Р від 11 квітня 2006 року,
де пунктом 1.2 обумовлено зміну
відсоткової ставки за користування
кредитом, однак в решті умови договору
залишилися незмінними, зокрема й щодо
кінцевого терміну виконання
відповідачкою своїх грошових
зобов'язань - до 11 квітня 2010 року.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у встановлений
строк (термін).

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Початком перебігу строку позовної
давності є день, коли боржник повинен
був сплатити такий платіж, проте не
сплатив його.

У зв"язку з невиконанням умов
кредитного договору ОСОБА_1 допустила
заборгованість в сумі 118144 грн. 53 коп.,
строк виконання зобов"язань за
кредитним договором настав 11 квітня 2010
року, а тому з позовом про стягнення
боргу в судовому порядку ПАТ КБ
„Правекс-Банк" мав право звернутися до
11 квітня 2013 року.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, до суду з позовом ПАТ КБ
„Правекс-Банк" звернувся лише 31 жовтня
2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Рівненського міського суду від
23 січня 2012 року позов ПАТ КБ
„ПравексБанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості залишено без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України залишення
позову без розгляду не зупиняє
перебігу позовної давності.

Доказів того, що строк позовної
давності було перервано чи пропущено з
поважних причин, позивачем не надано.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Як роз'яснено в п. 11 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року №14 "Про судове рішення у цивільній
справі", встановивши, що строк для
звернення з позовом пропущено без
поважних причин, суд у рішенні зазначає
про відмову в позові з цих підстав, якщо
про застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Як вбачається з матеріалів справи, 09
січня 2014 року відповідач подав заяву
про застосування строків позовної
давності (а.с. 68).

Позивачем не надано доказів того, що
строк позовної давності було перервано
чи пропущено з поважних причин.

На вищезазначене суд першої інстанції
уваги не звернув та прийшов до висновку
про підставність заявлених позовних
вимог.

За таких обставин, враховуючи наведене
вище, колегія суддів вважає за
необхідне на підставі ст. 309 ЦПК України
скасувати оскаржуване рішення та
постановити нове рішення про відмову в
задоволенні позову у зв"язку з
пропуском строку давності.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України, ст. ст. 11, 303,
304, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду
від 15 вересня 2014 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку „Правекс-Банк" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча
А.М. Шеремет

Судді:
О.В. Оніпко

С.П. Ковалевич