РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд Харківської області в
складі:

гол-чого судді Стеганцова С.М.

при секретарі Реуцькій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в селищі Шевченкове справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження
будинком, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до
суду з позовом до відповідача, в якому
просять усунути перешкоди у здійсненні
свого права власності шляхом зняття з
реєстрації ОСОБА_4 в будинку, який
належить їм на праві власності.

В обґрунтування своїх вимог позивачі
зазначають, що вони зареєстровані та
мешкають в АДРЕСА_1 що належить їм на
підставі права власності.

Відповідач по справі - ОСОБА_4 з вересня
місяця 2011 року зареєстрований за цією ж
адресою, так як на момент реєстрації
він являвся власником частки будинку.

Сімейне життя сторін не склалося і вони
розлучилися. На даний час 1/ 2 частина
будинку належить позивачці - ОСОБА_1, а
інша 1/ 2частина будинку згідно договору
дарування належить сину відповідача -
ОСОБА_2.

На прохання позивачів добровільно
знятися з реєстрації з їх будинку
відповідач відмовляється, у зв'язку із
чим позивачі не мають змоги на свій
розсуд розпоряджатися своєю власністю,
саме тому змушені звернутися до суду за
захистом своїх законних прав та
інтересів.

Позивачі в судовому засіданні позов
повністю підтримали та наполягали на
задоволенні позовних вимог.

Відповідач проти позову заперечував і
вказав, що в даний час йому проживати
ніде, тому частково проживає в матері.
Колишня жінка обманом вмовила зробити
договір дарування на сина та обіцяла
його не виписувати з будинку.

Суд, перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
представника позивача, свідків, вважає,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини пов'язані
з житловим законодавством, а не тільки
правом власності.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували в
шлюбі з 15 червня 1996 року, згідно
свідоцтва про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_1 від 17 червня 2010 року розлучилися
(а.с.13).

ОСОБА_1 разом зі спільним з
відповідачем сином - ОСОБА_2
зареєстровані та мешкають за адресою:
будинок АДРЕСА_1 що підтверджується
копією довідки № 5239 від 05.08.2014 року,
виданою виконавчим комітетом
Шевченківської селищної ради
Харківської області (а.с.18).

Відповідач по справі - ОСОБА_4
зареєстрований за тією ж адресою, що й
позивачі, так як на момент реєстрації
він являвся власником частки будинку,
будинок був придбаний в період шлюбу,
проте після розлучення 1/ 2 частина
житлового будинку перейшла ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про право
власності, зареєстрованого за № 894 в
реєстрі (а.с.5), а відповідач свою 1/
2частину будинку подарував сину -
ОСОБА_2 шляхом укладення договору
дарування від 17 вересня 2013 року (а.с.9).

На даний час позивач ОСОБА_1 просить в
суді визнати відповідача втратившим
право користування будинком АДРЕСА_1
так як через реєстрацію відповідача їй
відмовляють в нарахуванні субсидії.

Допитані в якості свідків ОСОБА_5
і ОСОБА_6 в судовому засіданні
підтвердили той факт, що в даний час
відповідач в спірному будинку значний
час не проживає, за час спільного життя
сторін скандалів не чули. Відповідач
проживає в даний час у матері в селі
Огурцівка Шевченківського району
Харківської області.

Сам позивач заперечував проти позову і
вказав, що в даний час йому проживати
ніде, частково проживає в матері.
Колишня жінка обманом вмовила зробити
договір дарування на сина взамін
сплати аліментів та обіцяла його не
виписувати з будинку (а.с.49). Мати
відповідача проживає в АДРЕСА_2
Відповідач в матері не зареєстрований,
що підтверджується довідкою секретаря
Шевченківської селищної ради (а.с. 44)
зробленою на запит суду за клопотанням
позивачки по справі.

Вимоги позивачів про усунення перешкод
у здійсненні права власності, шляхом
зняття з реєстрації відповідача, суд
вважає не обґрунтованими на законі, так
як відповідно до ст. 47 Конституції
України, ст. 9 ЖК України, ніхто не може
бути обмежений у праві користування
житловим приміщенням інакше, як з
підстав і в порядку, передбачених
законодавством.

Згідно зі ст. 156 ЖК України, припинення
сімейних відносин з колишнім власником
житлового будинку (квартири), не
позбавляє колишніх членів сім'ї права
користуватися займаним приміщенням .
Відповідач по справі колишній чоловік
позивачки і рідний батько позивача по
справі подарував свою частину будинку
позивачу рік назад (а.с.9).

Право вимагати в судовому порядку
виселення колишніх членів сімї,
власники житлового будинку мають
відповідно до ст. 157 ЖК України, але
тільки за наявності обставин,
передбачених ч.1 ст.116 цього кодексу, за
систематичне порушення правил
співжиття, які роблять неможливим для
інших проживання з відповідачем в
одній квартирі, слід виходити з того, що
при триваючій антигромадській
поведінці виселення може статися і при
повторному порушенні, якщо раніше
вжитті заходи попередження або
громадського впливу не дали позитивних
результатів.

Систематичного порушення правил
співжиття зі сторони відповідача до
позивачів судом не встановлено і
доказів цього позивачі не надали, до
адміністративної відповідальності за
скандали відповідач не притягувався.

Позивачі по справі не зазначили з яких
підстав передбачених нормами ЖК вони
мають право порушувати питання про
визнання відповідача, колишнього члена
сімї втратившим право користування
будинком, оскільки при подачі позову до
суду послалися на ст. 167 ЖК яка регулює
зовсім інші правовідносини, а саме
наймача житлового будинку з власником
будинку по договору найма, а не
колишніх членів сімї.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214- 215 ЦПК
України,

ст. 47 Конституції України, ст.ст. 9,16,116,156,
157 ЖК України,

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання втративши право користування,
усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження
будинком - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому засіданні,
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
С.М.Стеганцов