АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в 1 інстанції - Леонтюк Л.К.
Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.

при секретарі - Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 01 липня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Житло
киянам», Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-будівельна компанія
«Столиця» про визнання майнових прав
та прав власності на частку в об'єкті
незавершеного будівництва,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач
звернулась у квітні 2014 року.

Зазначала, що 01.10.2007 року нею згідно
договору №вБ-089-07 купівлі-продажу
облігацій ТОВ «Житло киянам», було
придбано у ОСОБА_2 цінний папір - іменну
безвідсоткову облігацію серії «С»,
номінальною вартістю 37 897,00 грн.
емітовану забудовником ТОВ «Житло
киянам», яка дає право на отримання у
власність об'єкта нерухомості - місця
для паркування автомобіля в паркінгу
за будівельною адресою АДРЕСА_1.
01.10.2007 року між позивачем та ТОВ
«Інвестиційно-будівельна компанія
«Столиця» був укладений договір про
резервування об'єкту нерухомості та
погашення облігації, відповідно до
якого за позивачем резервується об'єкт
нерухомості, а саме місце для
автомобіля НОМЕР_1 в паркінгу за
будівельною адресою АДРЕСА_1, з
обов'язковою наступною передачею
позивачу у власність після введення в
експлуатацію, в обмін на погашення
облігацій.

21.01.2011 року позивачем було передано, а
ТОВ «Житло киянам» прийнято до
погашення облігацію, що
підтверджується підписаним сторонами
актом передачі-приймання цінних
паперів до погашення. Таким чином
позивач виконала взяті на себе
зобов'язання, натомість відповідачем
встановлені договором зобов'язання
виконані не були. Зокрема не дотримані
заплановані строки будівництва
паркінгу та на даний час будівництво не
завершене. З огляду на викладене
позивач просила визнати за нею майнові
права на об'єкт інвестування - місце для
паркування автомобіля НОМЕР_1 в
паркінгу за будівельною адресою
АДРЕСА_1; визнати за нею право власності
на частку в об'єкті незавершеного
будівництва, з наступними
характеристиками - місце для
паркування автомобіля НОМЕР_2 в
паркінгу за будівельною адресою
АДРЕСА_1; зобов'язати відповідачів
виконати умови договору про
резервування об'єкту нерухомості та
порядок погашення облігацій від 01.10.2007
року та передати у власність місце для
паркування автомобіля НОМЕР_2 в
паркінгу за будівельною адресою
АДРЕСА_1.

Заочним рішення Дарницького районного
суду міста Києва від 01 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права, ставиться
питання про скасування даного рішення
в частині відмови в задоволенні
позовних вимог про визнання майнових
прав та права власності та ухваленні
нового рішення про визнання майнових
пра на об'єкт інвестування - місце для
паркування автомобіля НОМЕР_2 в
паркінгу за будівельною адресою
АДРЕСА_1.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення у зв'язку з
наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана надати ті
докази, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі
рішення суд виходив із вимог даної
норми закону, зібраних у справі та
наданих сторонами доказів, яким дав
повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Рішення в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
визнання за позивачем право власності
на частку в об'єкті незавершеного
будівництва: місце для паркування
автомобіля НОМЕР_2 в паркінгу за
будівельною адресою АДРЕСА_1 та
зобов'язання відповідачів виконати
умови договору про резервування
об'єкту нерухомості та порядок
погашення облігацій від 01.10.2007 року та
передати у власність позивачки місце
для паркування автомобіля НОМЕР_2 в
паркінгу за будівельною адресою
АДРЕСА_1 апелянтом не оскаржується, а
тому апеляційним судом не
переглядається.

Судом вірно встановлено, що 01.10.2007 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір
№вБ-089-07 купівлі-продажу облігацій ТОВ
«Житло киянам», відповідно до умов
якого позивач придбала у ОСОБА_2 цінний
папір - іменну безвідсоткову облігацію
серії «С», код випуску UA532069938C,
номінальною вартістю 37 897,00 грн.,
емітовану забудовником ТОВ «Житло
киянам», яка дає право на отримання у
власність об'єкта нерухомості - місця
для паркування автомобіля в паркінгу
за будівельною адресою АДРЕСА_1.

01.10.2007 року між позивачем та ТОВ
«Інвестиційно-будівельна компанія
«Столиця» був укладений договір
№МГ-46-1-2-3/173Р-2-10 про резервування
об'єкту нерухомості та погашення
облігації. Предметом договору є
резервування об'єкта нерухомості, а
саме місце для автомобіля НОМЕР_1 в
паркінгу за будівельною адресою
АДРЕСА_1, з обов'язковою наступною
передачею позивачу у власність після
введення в експлуатацію, в обмін на
погашення облігацій.

Згідно Акту передачі- приймання цінних
паперів до погашення , позивачем було
передано, а ТОВ Житло киянам» за
приянням ТОВ «Інвестиційно-будівельна
компанія «Столиця», прийнято до
погашення облігацію.

Як вбачається з листа ТОВ «Житло
киянам» №Л-1, станом на 28.02.2014 року
товариство не має фінансових ресурсів
для завершення будівництва підземних
паркінгів, у зв'язку з чим, на підставі
не виконання відповідачами взятих на
себе зобов'язань щодо строків
завершення будівництва та здачі
об'єкта в експлуатацію, позивач
звернулась за захистом порушених прав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині визнання майнових прав
на об'єкт інвестування - місце для
паркування автомобіля НОМЕР_2 в
паркінгу за будівельною адресою
АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що, оскільки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
01.10.2007 року було укладено договір
купівлі-продажу облігацій ТОВ «Житло
киянам», відповідно до якого ОСОБА_2
продала ОСОБА_1 цінний папір - іменну
безвідсоткову облігацію серії «С», код
випуску UA532069938C, номінальною вартістю 37
897,00 грн., емітовану забудовником ТОВ
«Житло киянам», який на даний час ніким
не оскаржений, не визнаний недійсним,
тобто продовжує діяти, не має правових
підстав для задоволення позовних вимог
щодо визнання майнових прав на об'єкт
інвестування.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1,
частини 1 статті 2 Закону України «Про
інвестиційну діяльність» у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, інвестиціями є всі види
майнових та інтелектуальних цінностей,
що вкладаються в об'єкти
підприємницької та інших видів
діяльності, в результаті якої
створюється прибуток (доход) або
досягається соціальний ефект. Такими
цінностями можуть бути, зокрема,
нерухоме майно. Інвестиційною
діяльністю є сукупність практичних дій
громадян, юридичних осіб і держави щодо
реалізації інвестицій.

Згідно із частиною 3 статті 4 Закону
України «Про інвестиційну діяльність»
об'єктами інвестиційної діяльності не
можуть бути об'єкти житлового
будівництва, фінансування спорудження
яких здійснюється з використанням
недержавних коштів, залучених від
фізичних та юридичних осіб, у тому
числі в управління. Інвестування та
фінансування будівництва таких
об'єктів може здійснюватися виключно
через фонди фінансування будівництва,
фонди операцій з нерухомістю,
інститути спільного інвестування,
недержавні пенсійні фонди, які
створені та діють відповідно до
законодавства, а також через випуск
безпроцентних (цільових) облігацій, за
якими базовим товаром виступає одиниця
такої нерухомості.

Статтею 194 ЦК України передбачено, що
цінним папером є документ встановленої
форми з відповідними реквізитами, що
посвідчує грошове або інше майнове
право і визначає взаємовідносини між
особою, яка його розмістила (видала), і
власником та передбачає виконання
зобов'язань згідно з умовами його
розміщення, а також можливість
передачі прав, що випливають з цього
документа, іншим особам. До особи, яка
набула право власності на цінний папір,
переходять у сукупності всі права, які
ним посвідчуються.

Види цінних паперів та порядок їх обігу
встановлюються законом (частина 2
статті 195 ЦК України).

Встановивши, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
01.10.2007 року було укладено договір
купівлі-продажу облігацій ТОВ "Житло
киянам", відповідно до якого ОСОБА_2
продала ОСОБА_1 цінний папір - іменну
безвідсоткову облігацію серії «С», код
випуску UA532069938C, номінальною вартістю 37
897,00 грн., емітовану забудовником ТОВ
«Житло киянам», який на момент розгляду
справи ніким не оскаржений, не визнаний
недійсним та продовжує діяти, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позовних вимог
щодо визнання майнових прав на
вказаний об'єкт інвестування.

Доводи апеляційної скарги про те. що
постановляючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції необґрунтовано
відмовив в задоволенні позовних вимог
про визнання майнових прав, не можуть
бути прийняті судом до уваги, оскільки
звертаючись до суду з вказаною вимогою
позивач не довела що вказане право, яке
передбачене договором №вБ-089-07 від
01.10.2007 року, який на даний час ніким не
оскаржений, є порушеним та потребує
судового захисту.

Таким чином, твердження апеляційної
скарги про незаконність та
упередженість судового рішення
матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у
справі рішення постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому це рішення
не може бути скасованим з підстав що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного
суду міста Києва від 01 липня 2014 року

- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: