Справа № 489/3509/14-ц
Номер провадження 2/489/1641/14
РІШЕННЯ

Іменем України

09 жовтня 2014 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участю позивача ОСОБА_2, його
представника ОСОБА_3, відповідачів
ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи
ОСОБА_6, Виконавчий комітет
Миколаївської міської ради, Приватне
підприємство "Альянс-Інвест" про
визнання утримання на праві власності
нерухомого майна та припинення права
володіння нерухомим майном,

встановив

В травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5
мотивуючи свої вимоги тим, що йому та
ОСОБА_6 на праві спільної часткової
власності належить ? частки будинку
АДРЕСА_1 по ? кожному, на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 07.12.1994.

Власниками іншої ? частки до 1992 року
були відповідачі, які після часткового
знищення будівлі отримали житло
замість знищеного майна та втратили
право на зазначений будинок.

Зазначає, що звертався до ММБТІ разом
із ОСОБА_6 за оформленням права
власності на зазначений будинок, але
отримав відмову, в зв'язку з чим
змушений звернутись до суду з даним
позовом.

Посилаючись на викладене, позивач
просив суд визнати за ним та за ОСОБА_6
утримання нерухомого майна на праві
приватної власності за адресою:
АДРЕСА_1, частиною якого вони володіють
на підставі свідоцтва про право на
спадщину від 07.12.1994, а також, визнати
припинення права володіння нерухомим
майном відповідачами в зв'язку з
отриманням ними ордерів на квартири та
вилучити запис з реєстру державної
реєстрації прав на нерухоме майно.

В липні 2014 року ОСОБА_2 надав суду заяву
про уточнення позовних вимог та просив
суд визнати за ним та ОСОБА_6 утримання
нерухомого майна на праві приватної
власності по ? частки за кожним будівлі
за адресою: АДРЕСА_1 та визнати
припинення права власності на нерухоме
майно відповідачами, що проживали в
будівлі за вказаною адресою до 1992 року.

Ухвалою суду в судовому засіданні
29.07.2014 до участі у справі у якості
третьої особи було залучено Приватне
підприємство "Альянс-Інвест".

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги
в повному обсязі, просили позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала,
просила відмовити в його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала,
просила відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи Виконавчого
комітету Миколаївської міської ради в
судове засідання не з'явилася, надала
суду заяву з проханням розглядати
справу за її відсутності.

Третя особа ПП "Альянс-Інвест" свого
представника в судове засідання не
направило, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, про
причини неявки суду невідомо.

Третя особа ОСОБА_6 подала заяву, якою
просила позов задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, матеріали
цивільної справи № 2-489-279/2013, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 07.12.1994
посвідченого державним нотаріусом
Другої Миколаївської державної
нотаріальної контори ОСОБА_7 та
зареєстрованого в ММБТІ 14.12.1994 за № 3387,
власниками ? частки житлового будинку
АДРЕСА_1 були ОСОБА_2 та ОСОБА_6 по ?
частці кожному (а. с. 6).

Власниками іншої ? частки житлового
будинку АДРЕСА_1 були відповідачі:
ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Як зазначає позивач, після зливних
дощів 5 та 6 вересня 1989 року житловий
будинок АДРЕСА_1 було визнано
аварійним, що підтверджується рішенням
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради від 08.09.1989 за № 304, архівним
витягом з додатку до рішення № 304.

В 1992 році ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були
відселені з зазначеного будинку та
отримали ордери на інше житло за
списком № 10 від 17.01.1992 та списком № 470
від 26.10.1991.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та проведення перед
судом їх переконливості. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи і розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Позивач зазначає, що оскільки
відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали
у власність нерухоме майно замість
знищеного - ? частини житлового будинку
АДРЕСА_1, ними припинено право
володіння зазначеним майном. Однак, як
зазначає позивач, він при зверненні в
ММБТІ отримав відмову в належному
оформлені права власності та
відповідній державній реєстрації
майна на своє ім'я, в зв'язку з тим, що
існує запис в реєстрі прав власності на
нерухоме майно ММБТІ за № 3856994, що
підтверджує право власності
відповідачів на зазначене майно, в
зв'язку з чим порушуються його права як
власника майна.

Статтею 41 Конституції України
передбачено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом та
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Підставами припинення права власності
згідно з ч. 1 ст. 346 ЦК є: 1) відчуження
власником свого майна;2) відмови
власника від права власності; 3)
припинення права власності на майно,
яке за законом не може належати цій
особі; 4) знищення майна; 5) викупу
пам'яток культурної спадщини; 6)
примусового відчуження земельних
ділянок приватної власності, інших
об'єктів нерухомого майна, що на них
розміщені, з мотивів суспільної
необхідності відповідно до закону; 8)
звернення стягнення на майно за
зобов'язаннями власника; 9) реквізиції;
10) конфіскації; 11) припинення юридичної
особи чи смерті власника.

Наведений перелік не є вичерпним,
оскільки у ч. 2 ст. 346 ЦК зазначається, що
право власності може бути припинене в
інших випадках, встановлених законом.

Відчуження власником свого майна як
підстава припинення права власності
здійснюється на підставі
цивільно-правових договорів, які
одночасно є підставами його виникнення
у набувача.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 11.02.2013 встановлено, що
23.02.2004 між ОСОБА_8, який діяв на підставі
доручення, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 від 19.02.2004
№ 203, від імені ПП "Альянс-Інвест" та
ОСОБА_10, який діяв на підставі
доручення, посвідченого приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_11 Від 15.12.2003
№ 5353, від імені ОСОБА_4, ОСОБА_5 та за
дорученням ОСОБА_2, ОСОБА_6,
посвідченого приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_12 від 25.12.2003 № 9474, було
укладено договір купівлі-продажу
цілого житлового глинобитоного
будинку АДРЕСА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_13 Цей
договір було зареєстровано ММБТІ за №
3387 від 30.04.2004.

Згідно з зазначеним рішенням
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 11.02.2013 в задоволенні
позову ОСОБА_2 до ПП "Альянс-Інвест",
ОСОБА_8, ОСОБА_10 про визнання недійсним
договору-купівлі продажу відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 18.03.2013
зазначене рішення залишене без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно з Інформацією з реєстру прав
власності на нерухоме майно від 11.07.2014
за № 24137557, житловий будинок АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
23.02.2004 посвідченому приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_13, належить
приватному підприємству
"Альянс-Інвест" (а. с. 48-49).

Таким чином, відповідно до принципу
презумпції правомірності правочину,
закріпленому ст. 204 ЦК України, позивач
не є власником спірного будинку. Після
укладення договору купівлі-продажу
його представником за довіреністю
позивач втратив право власності та
правомочності, які з нього виникають, а
саме право володіння, користування та
розпорядження майном, оскільки
договором інше не передбачено.

Тому вимоги про визнання за позивачем
та ОСОБА_6 утримання нерухомого майна
на праві приватної власності по ?
частки за кожним будівлі за адресою:
АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 23.02.2004 також не є
власниками житлового будинку АДРЕСА_1,
власником зазначеного будинку є ПП
"Альянс-Інвест", та позивач, враховуючи,
що він не є власником, є неналежним
позивачем і не може звертатись із
вимогами про припинення права
власності, а відтак, у задоволенні
вимог належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6,
Виконавчий комітет Миколаївської
міської ради, Приватне підприємство
"Альянс-Інвест" про визнання утримання
на праві власності нерухомого майна та
припинення права володіння нерухомим
майном відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В. В.
Кокорєв