Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2014 р.
м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської
області в складі:

головуючого судді
Фастовця В.М.,

при секретарі судового засідання
Гавриленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Лисичанську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
кредитної спілки «Центр фінансових
послуг» про захист прав споживачів,
визнання додаткової угоди недійсною, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулась до суду з позовом,
в обґрунтування якого зазначили, що
13.03.2009 р. між ОСОБА_1 і відповідачем був
укладений кредитний договір
№В-66/0016/09/108/10 на суму 18453 грн. 34 коп., а
між ОСОБА_2 і відповідачем договір
поруки на забезпечення вказаного
договору Одночасно з договорами
сторони вони підписали додаткову угоду
до кредитного договору, яка виявилась
третейською угодою.

24.05.2011 р. спір був переданий до
третейського суду, який стягнув з
позивачів 44 707 грн. 91 коп. Позивачі
вважали, що питання с договором
вирішено та їм необхідно сплатити
вказану суму за виконавчим листом.
Однак 26 листопада 2013 року вони отримали
від відповідачі рекомендовані листи з
повідомленням про заборгованість на
суму 101481 грн. 09 коп. та вимогою її
погасити.

Вважають, що вищевказана додаткова
згода закріплює нечесну
підприємницьку практику, вводить в
оману споживачів і повинна бути
визнана недійсною, оскільки вона
фактично не має роз'яснень про її суть
та наслідків. Основна омана полягає в
тому, що при підписанні угоди, буде
помилково сприйнято слово «... суд» як
орган державної судової влади України.
В угоді немає посилань на те, що
третейський розгляд спору не є
правосуддям, а рішення третейських
судів являються тільки актами
недержавної юрисдикційної діяльності
з вирішення спорів сторін у сфері
цивільних та господарський відносин.
Таким чином, діяльність відповідача
вводить споживача в оману, оскільки
вирішення суперечки відбувається не
органом правосуддя, рішення
приймається незаконне і таке рішення
не можна оскаржити. Про це немає
роз'яснень в оскаржуваній угоді. На
підставі викладеного просили визнати
додаткову угоду від 13.03.2009 року до
кредитного договору № В-66/0016/09/108/10 від
13.03.2009 року недійсною.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, надав заяву, в якій позовні
вимоги підтримав та просив розглянути
справу за його відсутності.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явився, надав заяву, в якій позовні
вимоги підтримав та просив розглянути
справу за його відсутності.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судове
засідання не з'явилися про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином про причину неявки суд
не повідомили.

Представник відповідача Мягка Л.І.,
діючий на підставі довіреності, у
судове засідання не з'явилась, до суду,
надала письмове заперечення, в якому
просила відмовити позивачу у
задоволенні позовної заяви про
визнання недійсної додаткової угоди №
В-66/0016/09/108/10 від 13.03.2009. Просила
проводити розгляд справи за
відсутності представника відповідача.

Судом досліджені наступні письмові
докази: копія кредитного договору (а.с.5,
26), копія додаткової угоди (а.с.6, 28),
копії договорів поруки (а.с.27), копія
рішення третейського суду (а.с. 7-9),
копія виконавчого листа Печерського
районному суду м. Києва (а.с. 10), копія
листа КС «Центр фінансових послуг» (а.с.
11), журнал судового засідання
Дарницького районного суду м. Києва
(а.с. 30), заперечення на позовну заяву
(а.с. 43- 44).

В судовому засіданні встановлено, що
13.09.2009 року між відповідачем та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір №
В-66/0016/09/108/10 за умовами якого
кредитодавець надав позичальнику
грошові кошти в сумі 18453,34 грн. на умовах
строковості, зворотності, платності та
забезпеченості відповідно до умов
договору.

Крім того, 13.03.2009 року між відповідачем
та ОСОБА_4, ОСОБА_1 і ОСОБА_5 було
укладено договір поруки № В-66/0016/09/108/10,
предметом якого є зобов'язання
поручителів солідарно з позичальником
відповідати перед кредитором за
виконання зобов'язань по кредитному
договору № В-66/0016/09/108/10 від 13.03.2009 р. та
додатками до нього.

Також, 13.03.2009 р. між сторонами та 3-ми
особами по справі було укладено
додаткову угоду до кредитного договору
№ В-66/0016/09/108/10, відповідно до якої
сторони угоди домовились, що всі спірні
питання, пов'язані з виконанням умов
Кредитного договору вирішуватимуться
шляхом розгляду їх постійно діючим
третейським судом відповідно до
регламенту третейського суду.

Оцінюючи підставу позову, зазначену у
позовній заяві, суд вважає її
необґрунтованою.

Закони України "Про судоустрій України"
від 07.02.2002 р. (діяв на момент підписання
кредитного договору) та "Про третейські
суди" є загальнодоступними
нормативно-правовими актами,
прийнятими задовго до підписання
спірного правочину. Система
судочинства викладена також у
Конституції України. Є загальновідомим
і поняття "третейського суду", як
сторонньої незалежної особи, що
розглядає спір.

Тому суд вважає посилання позивачів на
нібито введення їх в оману наявністю
слова "суд" у третейській угоді, а
звідси і нечесної підприємницької
практики, безпідставними та
надуманими.

Окрім того, позивач ОСОБА_1 звертається
до суду за захистом свого права
споживача, однак з аналізу
вищевикладених договорів вбачається,
що він не являється споживачем
кредитних послуг, наданих
відповідачем, а є лише поручителем за
вищевказаним кредитним договором, тому
на нього не поширюється дія ЗУ «Про
захист прав споживачів».

За таких обставин суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2
до кредитної спілки «Центр фінансових
послуг» про захист прав споживачів,
визнання додаткової угоди недійсною
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
шляхом подання до Лисичанського
міського суду апеляційної скарги у
10-тиденний строк з моменту отримання
його копії.

Суддя