АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2140/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 48 Дьяченко Д. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
Сіренко Ю. В. РІШЕННЯ
23 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоСіренка Ю. В.суддівМагди Л.
Ф. , Міщенка С. В. при секретаріПосипайко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на
рішення Тальнівського районного суду
Черкаської області від 23 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_9
про усунення перешкод у спілкуванні з
мамою - ОСОБА_10, заслухавши учасників
судового розгляду, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року представник ОСОБА_7 -
ОСОБА_8 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_9 про усунення перешкод у
спілкуванні з мамою - ОСОБА_10.

В обґрунтування своїх вимог вказувала
про те, що ОСОБА_7 є рідним сином ОСОБА_10,
що підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1 від 09.11.1945 року.

ОСОБА_11 проживає в АДРЕСА_1 у своєму
власному будинку. У квітні 2013 року
ОСОБА_9 замінив замки на вхідних дверях
будинку домоволодіння ОСОБА_11 та не
допускає ОСОБА_7 спілкуватися з мамою.

ОСОБА_11 є особою похилого віку,
оскільки народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, крім
цього вона хворіє, не може самостійно
ходити, тобто є лежачою, та потребує
медичного і стороннього догляду.

Позивач бажає вільно відвідувати свою
маму та допомагати їй, оскільки мама
постійно хворіє, не ходить та потребує
стороннього догляду. З квітня місяця 2013
року ОСОБА_9 не впускає ОСОБА_7 до
будинку матері та чинить перешкоди у
спілкуванні з нею. 28.10.2013 року ОСОБА_7
звернувся із заявою до Тальнівського
РВ УМВС України у Черкаській області із
заявою про те, що ОСОБА_9 чинить
перешкоди у спілкуванні з їхньою мамою.
Після виїзду працівниками райвідділу
за місцем проживання ОСОБА_11, ОСОБА_9
надав розписку про те, що не
перешкоджатиме своему братові ОСОБА_7
відвідувати матір ОСОБА_11 Однак, станом
на 28.11.2013 ОСОБА_9 чинить перешкоди у
спілкуванні з мамою, у

зв'язку з чим позивач змушений
звернутись із вказаним позовом до суду.

Представник позивача просила ухвалити
рішення, яким зобов'язати ОСОБА_9 не
чинити перешкоди ОСОБА_7 у спілкуванні
з мамою ОСОБА_11

В уточнених позовних вимогах
представник позивача просила суд
визначити спосіб спілкування ОСОБА_7 з
ОСОБА_10 кожного понеділка, середи,
п'ятниці з 16 години до 18 години, у першу
та третю суботу місяця з 10 години до 16
години без присутності ОСОБА_9

Рішенням Тальнівського районного суду
Черкаської області від 23 червня 2014 року
в позові ОСОБА_7 відмовлено.

Додатковим рішенням Тальнівського
районного суду Черкаської області від
12 вересня 2014 року доповнено
резолютивну частину рішення. В
задоволенні позовних вимог про
визначення способу спілкування ОСОБА_7
з ОСОБА_10 кожного понеділка, середи,
п'ятниці з 16.00 год. до 18.00 год., у першу та
третю суботу місяця з 10.00 год. до 16.00 год.
без присутності ОСОБА_9 - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить судове
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог
про усунення перешкод у спілкуванні з
мамою ОСОБА_10 кожної середи та п'ятниці,
та останню суботу місяця .

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в порядку
статті 303 ЦПК України, колегія суддів
судової палати приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим та стосуватися, зокрема,
питань: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про
судове рішення у цивільній справі,
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність і
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не
відповідає зазначеним вимогам,
виходячи з наступного.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_11 не
бажає спілкуватися з позивачем, про що
свідчать її особисті заяви (а.с. 46, 54) та
нотаріально посвідчена письмова заява
ОСОБА_11, де вона просить відмовити в
позові позивачу. Жодних перешкод в
спілкуванні ОСОБА_7 з матір'ю ОСОБА_11 не
вбачається.

Встановлено, що позивач ОСОБА_7 є рідним
сином ОСОБА_10. Даний факт
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2 від 09.11.1945. (а.с.
7)

ОСОБА_11 проживає в АДРЕСА_1 у будинку,
який їй раніше належав на праві
власності, а на час розгляду справи
подарований відповідачу. У квітні
місяці 2013 року, ОСОБА_9 замінив замки на
вхідних дверях цього будинку та не
допускає ОСОБА_7 спілкуватися з мамою.

Дані обставини визнаються та не
заперечуються сторонами.

Звертаючись із вказаним позовом до
суду, позивач вказував про те, що хоче
вільно спілкуватися і відвідувати свою
маму, допомагати їй, оскільки мама
постійно хворіє, не ходить, та потребує
стороннього догляду, але ОСОБА_9 чинить
перешкоди у його спілкуванні з мамою.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відмовляючи в позові, суд в основу
свого рішення поклав покази свідків.
Разом з тим, колегія суддів оцінює такі
покази критично, оскільки даний спір
являється внутрісімейним та виник на
ґрунті конфлікту між сторонами.

Покази свідків носять суб'єктивний
характер, оскільки жоден із свідків не
був очевидцем спірних подій та не міг
достеменно стверджувати про
внутрішньо-сімейні конфлікти.

Про наявність конфлікту між сторонами
свідчать дані, що містяться у висновках
РВ УМВС України в Черкаській області
по повідомленнях гр. ОСОБА_9 (а.с. 53, 55, 56а,
58)

Відповідно до вимог ст. 153 СК України
мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли таке право обмежене
законом.

Згідно ст. 202 ч. 1 СК України повнолітні
дочка, син зобов'язані утримувати
батьків, які є непрацездатними і
потребують матеріальної допомоги .

Відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України якщо
спірні відносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутністю
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).

Враховуючи, що в ст. 153 СК України мова
йде про дитину, то колегія суддів
вважає за можливе застосувати
зазначену норму до даних
правовідносин, які не врегульовані
іншим законом, адже як встановлено в
судовому засіданні мати сторін по
справі є жінкою похилого віку та
потребує стороннього догляду, а тому
бажання позивача на безперешкодне
побачення з матір'ю та бажання
добровільного виконання свого
обов'язку щодо догляду за мамою та
надання їй матеріальної допомоги є
зрозумілим та відповідає встановленим
моральним засадам в громадянському
суспільстві.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що вимоги
позивача про усунення перешкод у
спілкуванні з мамою є обґрунтованими
та підлягають до задоволення із
зобов'язанням відповідача не чинити в
цьому перешкод.

При цьому, вимоги позивача в частині
встановлення конкретних днів та
часових обмежень колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки вони
визначені позивачем без врахування
інтересів та думки ОСОБА_10, та можуть
обмежити її права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7
- ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Рішення Тальнівського районного суду
Черкаської області від 23 червня 2014 року
змінити, скасувавши в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
зобов'язання ОСОБА_9 не чинити перешкод
ОСОБА_7 у спілкуванні з мамою ОСОБА_10.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Зобов'язати ОСОБА_9 не чинити перешкоди
ОСОБА_7 у спілкуванні з мамою ОСОБА_10.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з часу
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :