РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді
Крижанівської Г.В.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі Пацалі
А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юнона" до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_1,
Публічного акціонерного товариства
"Кредитпромбанк", треті особи: Відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
ОСОБА_2, про визнання виконавчого
напису недійсним та його скасування за
апеляційною скаргою приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_1 та
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства
"Кредитпромбанк" на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 31 липня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 позивач звернувся до суду
із позовом до приватного нотаріуса
КМНО ОСОБА_1, треті особи: ПАТ
«Кредитпромбанк», ВПВР ДВС України, про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Шевченківського
районного суду м. Києва від 22.04.2014
вказану позовну заяву залишено без
руху та надано строк для уточнення
складу осіб, які беруть участь у справі,
та їх процесуального статусу протягом
п'яти днів з дня отримання копії даної
ухвали.

На виконання вимог зазначеної ухвали
24.04.2014 ТОВ «Юнона» подало у новій
редакції позов до приватного нотаріуса
КМНО ОСОБА_1, ПАТ «Кредитпромбанк»,
треті особи: ВПВР ДВС України, ОСОБА_2,
про визнаня виконавчого напису
недійсним.

Заявлені вимоги позивач обгрунтував
тим, що 01.06.2006 р. між ВАТ
«Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № 49.4/45/06-Z на суму 1 212
000 доларів США зі сплатою відсотків у
розмірі 13,75 % та терміном повернення до
31.05.2013 включно.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним договором,
01.06.2006 р. між ВАТ «Кредитпромбанк» та
ТОВ «Юнона» укладено іпотечний договір
№ 49.8/45/І76/06 з предметом іпотеки -
нежитловим приміщенням АДРЕСА_1
належним іпотекодавцю на праві
приватної власності.

09.04.2014 р. позивача було повідомдено, що
на виконанні у ВПВР ДВС України
перебуває виконавче провадження за
виконавчим написом приватного
нотаріуса КМНО ОСОБА_1 № 2346 від 23.07.2013 р.
про звернення стягнення на
вищезазначене нежитлове приміщення.

Справа № 761/11576/14-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/11589/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Маліновська
В.М.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Крижанівська Г.В.
Представник ТОВ «Юнона» вказував, що
оскаржуваний виконавчий напис було
вчинено з порушенням встановленого
порядку, оскільки безспірність
заборгованості не перевірялася, у той
час як з даного приводу існував спір і
справа перебувала в провадженні
Подільського районного суду м. Києва.

Також вказував, що всупереч
нормам чинного законодавства на адресу
ТОВ «Юнона» як іпотекадавця не
надходило будь-яких вимог від
іпотекодержателя про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи викладене, стверджував про
наявність підстав для визнання
оскаржуваного виконавчого напису
недійсним та його скасування.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 липня 2014 року позов
ТОВ «Юнона» до приватного нотаріуса
КМНО ОСОБА_1, ПАТ «Кредитпромбанк»,
треті особи: ВПВР ДВС України, ОСОБА_2,
про визнаня виконавчого напису
недійсним та його скасування
задоволено частково. Виконавчий напис,
вчинений приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_1 та зареєстрований в реєстрі за
№ 2346 від 23.07.2013 р. визнано недійсним. В
іншій частині позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, ПАТ «Кредитпромбанк» звернулося
із апеляційною скаргою, в якій просило
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 липня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

У свою чергу приватний нотаріус КМНО
ОСОБА_1 також подав апеляційну скаргу
та просив рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 31 липня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Апелянти зазначили, що оскаржуване
рішення суду першої інстанції ухвалене
з порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Представник ПАТ «Кредитпромбанк»
стверджував, що право вимоги
іпотекодержателя виникає з моменту
порушення боржником основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору та не ставиться в залежність
від кінцевого строку виконання
основного зобов'язання. Також вказував,
що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку, зазначивши, що
боржник не був попереджений про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у разі невиконанння вимоги, оскільки в
останній зазначалося про можливість
застосування заходів примусового
стягнення боргу, яким у тому числі є
звернення стягненя на нежитлове
приміщення.

Приватний нотаріус КМНО ОСОБА_1 також
зазначив, що чинне законодавство
України надає право іпотекодержателю
задовольнити свої вимоги шляхом
звернення стягнення на майно
іпотекодавця до настання строку
виконання основного зобов'язання, а не
обмежує його право. Крім того вказував,
що чинне законодавство не конкретизує,
які саме документи підтверджують факт
безспірності вимоги, а також не
передбачає обов'язку нотаріуса
перевіряти правильність розрахунку
заборгованості, оскільки він не є
фахівцем у галузі економіки та
банківської діяльності. Також апелянт
стверджував, що нотаріус, який вчинив
виконавчий напис, не є належним
відповідачем у справі даної категорії.

В судовому засіданні
представник позивача проти
задоволення апеляційних скарг
заперечувала, просила їх відхилити.

Представник ПАТ
«Кредитпромбанк» та привтаний
нотаріус КМНО ОСОБА_1 доводи
апеляційної скарги підтримали, просили
її задовольнити.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Колегія суддів, розглянувши
справу в межах доводів апеляційних
скарг, перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення в
цій частині, заслухавши пояснення
учасників процесу, дослідивши письмові
докази по справі та доводи апеляційних
скарг, дійшла висновку про наявність
підстав для їх задоволення з огляду на
наступне.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, 01.06.2006 р. між ВАТ
«Кредитпромбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Кредитпромбанк», та ОСОБА_2
укладено кредитний договір № 49.4/45/06-Z на
суму 1 212 000 доларів США зі сплатою
відсотків у розмірі 13,75 % та терміном
повернення до 31.05.2013 включно (а.с. 40-43-а).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним договором,
01.06.2006 р. між ВАТ «Кредитпромбанк» та
ТОВ «Юнона» укладено іпотечний договір
№ 49.8/45/І76/06 (із подальшими змінами) з
предметом іпотеки - нежитловим
приміщенням АДРЕСА_1 належним
іпотекодавцю на праві приватної
власності (а.с. 44-47).

У зв'язку з неналежним виконанням
боржником своїх зобов'язань за
кредитним договором, утворилася
заборгованість, яка станом на 04.03.2013 р.
склала 2 321 459, 83 дол. США.

07.03.2013 р. та 02.04.2013 р. ПАТ
«Кредитпромбанк» на адресу ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ТОВ «Юнона» були направлені
повідомлення-вимоги про сплату
заборгованості (а.с. 109-117), отримання
яких адресатами підтверджується
відповідними документами (а.с. 112, 118, 119).

23.07.2013 р. приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_1 було вчинено виконавчий напис №
2346, яким звернуто стягнення на
нежитлове приміщення АДРЕСА_1 та
належить ТОВ «Юнона» на праві
приватної власності, в рахунок
задоволення вимоги ПАТ
«Кредитпромбанк» щодо стягнення
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 2 321 459, 83 дол. США, що в
перерахунку в національну валюту за
офіційним курсом НБУ станом на 27.03.2013 р.
складало 18 555 428,40 грн. (а.с. 10).

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Разом з тим, позовна вимога щодо
визнання виконавчого напису недійсним
не відповідає нормам цивільного та
цивільно-процесуального законодавства
України виходячи з такого.

Виконавчий напис не є правочином.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.
215 ЦК України поняття недійсності
застосовується до правочинів.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус
здійснює захист цивільних прав шляхом
вчинення виконавчого напису на
борговому документі у випадках і
порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 1 Закону № 606-XIV виконавче
провадження є завершальною стадією
судового провадження та примусового
виконання рішень інших органів.
Відповідно до зазначеного Закону одним
із виконавчих документів є виконавчий
напис нотаріуса, який підлягає
примусовому виконанню державною
виконавчою службою.

Як бачимо, вчинення нотаріусом
виконавчого напису є окремим,
самостійним способом захисту
цивільних прав серед інших способів
захисту цивільних прав та інтересів,
визначених главою 3 розділу 1 ЦК
України.

Отже, виконавчий напис у розумінні ЦК
України не є правочином, недійсність
якого може бути встановлена судом, а
тому він може бути визнаний лише таким,
що не підлягає виконанню.

Таким чином боржник може захищати свої
права шляхом пред'явлення вимог,
зокрема, про визнання виконавчого
напису нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню (повністю або частково).

Оскільки чинним законодавством
не передбачена можливість визнання
нотаріальної дії недійсною, позивачем
неправильно обрано спосіб захисту
порушеного права.

Відтак, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про те, що
належним способом захисту при
оскарженні дій, рішень чи
бездіяльності нотаріусів, може бути,
зокрема, визнання недійсним
виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до положень ст. 309 ЦПК
України, порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення.

Згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316,
317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_1 та
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Кредитпромбанк" задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 липня 2014 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "Юнона" до
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_1,
Публічного акціонерного товариства
"Кредитпромбанк", треті особи: Відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
ОСОБА_2, про визнання виконавчого
напису недійсним та його скасування
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Г.В. Крижанівська

Судді:
М.І. Оніщук

Л.Д. Українець