Справа № 204/4230/14-ц
Провадження № 2-з/204/166/14
УХВАЛА

15 жовтня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої судді
Дубіжанської Т.О.

при секретарі
Сорокіній А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську заяву
позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою
розпискою,-

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовною заявою про стягнення
заборгованості за борговою розпискою.

07 жовтня 2014 року від позивача надійшла
заява про забезпечення позову, в
обґрунтування якої він зазначив, що
незважаючи на умови укладення Договору
іпотеки та неодноразові звернення про
повернення суми боргу, відповідач так
вимоги і не виконав. З метою
забезпечення позову позивач просить
вжити заходів забезпечення позову
шляхом накладення арешту на Chevrolet Laсetti
державний номер НОМЕР_1, що належить
ОСОБА_2. Дана заява була передана судді
15 жовтня 2014 року, у зв’язку з
перебуванням судді в щорічній
відпустці з 08 вересня 2014 року по 13
жовтня 2014 року.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що заява про забезпечення позову
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду. В
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено: причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову, а ст. 152 ЦПК
України, передбачені види забезпечення
позову та зазначено, що види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Як роз’яснює п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.2006 року
№ 9 «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з’ясувати обсяг позовних
вимог, дані про особу відповідача, а
також відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовними вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв’язку із застосуванням відповідних
заходів.

Позивачем разом із заявою про
забезпечення позову не надано жодних
доказів того, що автомобіль НОМЕР_2, на
який суд повинен накласти арешт, дійсно
належить відповідачу.

Тому, з огляду на вище викладене, суд
вважає необхідним відмовити у
задоволенні даної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 151, 152 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1
про забезпечення позову по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за борговою розпискою –
відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може
бути подано протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Т.О. Дубіжанська