РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/4042/13-ц

2/643/134/14

28.02.2014 р. Московський районний суд м.
Харкова в складі:

Головуючого судді: Сиротникова Р.Є.

При секретарі - Лебединській Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу
за отриманий товар в розмірі 42425,00 грн.,
а також судовий збір в сумі 424,25 грн., а
всього на суму 42849,25 грн.

В позовній заяві позивач зазначив, що
04.07.2012 року позивач передав у власність
ОСОБА_2, а остання прийняла швейну
продукцію в асортименті згідно
накладної №35 від 04.07.2012 року на
загальну суму 18905,00 грн. Крім того, в
грудні 2012 року, позивач передав у
власність відповідачу, а остання
прийняла товар від нього в асортименті
на загальну суму 23520,00 грн., а саме:
згідно накладної №40 від 12.12.2012 року - на
загальну суму 12605,00 грн.; згідно
накладної №41 від 14.12.2012 року - на
загальну суму 3675,00 грн.; згідно
накладної №42 від 15.12.2013 року - на
загальну суму 2120 грн.; згідно накладної
№43 від 19.12.2012 року - на загальну суму
5120,00 грн. За отриманий товар відповідач
до сьогоднішнього дня не
розрахувалась. Загальна сума боргу за
переданий товар відповідачу станом на
21.03.2013 року складає 42425, 00 грн. Позивач
неодразово намагався вирішити питання
з відповідачем, яка пообіцяла провести
повний розрахунок за отриманий товар
на суму 18905,00 грн. в строк до 01.09.2012 року,
про що написала розписку від 10.08.2012
року. Проте, своїх обіцянок відповідач
не виконала. Спочатку вона говорила про
те, що в неї не вистачає коштів
внаслідок того, що їй терміново
необхідно провести черговий платіж за
отамання кредиту перед АТ
«УкрСиббанк», потім про те, що вона
передала товар родичці з Криму, яка за
нього не розраховується, і про те, що в
неї вкрали заплановані кошти в
маршрутці. 20.02.2013 року позивач направив
відповідачу лист-вимогу, в якому
вимагав сплати боргу протягом 7 днів з
моменту отримання листа. Лист отримано
відповідачем 22.02.2013 року. Але
відповідач на цей лист не відреагувала
і взагалі перестала спілкуватись. На
підставі вищевикладеного просив позов
задовольнити.

Позивач в судовому засіданні підтримав
позовні вимоги в повному обсязі та
просив позов задовольнити.

Представник відповідача та відповідач
в судовому засіданні заперечували
проти задоволення позовних вимог,
оскільки стверджували, що борг
повернутий.

Судом встановлені такі факти та
відповідні ним правовідносини:

Відповідно до накладної №35 від 04.07.2013
року СПД ФО ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 товар
на суму 18905,00 коп., копія якої міститься
в матеріалах справи.

Відповідно до накладної №40 СПД ФО
ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 товар на суму 12435,
00 грн.,. копія якої міститься в
матеріалах справи.

Відповідно до накладної №41 СПД ФО
ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 товар на суму 3675
грн., 00 коп., копія якої міститься в
матеріалах справи.

Відповідно до накладної №42 СПД ФО
ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 товар на суму 3675
грн., 00 коп., копія якої міститься в
матеріалах справи.

Відповідно до накладної №43 СПД ФО
ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 товар на суму 3675
грн., 00 коп., копія якої міститься в
матеріалах справи.

Відповідно до розписки, копія якої
міститься в матеріалах справи, ОСОБА_2
повинна виплатити борг у сумі 18905,00 грн.
строком до 01.09.2012 року.

20.02.2013 року позивач направив ОСОБА_2
лист з вимогою сплатити суму боргу у
розмірі 42425,0 грн. протягом 7 діб, копія
якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до повідомлення про
вручення поштового відправлення
ОСОБА_2 отримала лист-вимогу від 02.02.2013
року 22.02.2013 року, копія якого міститься
в матеріалах справи.

Відповідач порушила зобов'язання перед
позивачем, не повернувши йому гроші в
сумі 18905, 00 грн. в обумовлений строк,
зазначений розписці від 10.08.2012 року,
тому зазначена сума боргу повинна бути
стягнена з відповідача на користь
позивача. Що стосується іншої частини
позовних вимог, то суд вважає їх
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Згідно положень ст. 615 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання однією стороною
друга сторона має право частково або в
повному обсязі відмовитися від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом. Одностороння
відмова від зобов'язання не звільняє
винну сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання. Внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання частково або у повному
обсязі відповідно змінюються умови
зобов'язання або воно припиняється.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання
зобов'язання.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, якщо позов
задоволено частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог,
в зв'язку з чим суд стягує суму
сплаченого позивачем судового збору
пропорційно до задоволених позовних
вимог.

У зв'язку з чим суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 526, 530, 610, 611, 615, 625 ЦК України, ст.ст.
10,11,60, 212,215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, (і.п.н. НОМЕР_1) на
користь Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 суму
боргу за отриманий товар в розмірі 18905,00
грн. (вісімнадцять тисяч дев'ятсот п'ять
грн.) 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, (і.п.н. НОМЕР_1) на
користь суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
судові витрати в сумі 243, 60 грн. (двісті
сорок три грн. 60 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Харківської області через Московський
районний суд м. Харкова протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Сиротников Р.Є.