АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 193/742/14-ц
Провадження 22ц/774/1760/К/14
Головуючий в 1-й інстанції
Доповідач - Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів - Барильської А.П.,
Зубакової В.П.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_2 його
представника -ОСОБА_3,

представника відповідача Фермерського
господарства "Лайтм" - Ляскунової
Наталії Олегівни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Софіївського районного
суду Дніпропетровської області від 04
липня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Фермерського господарства
"Лайтм", про розірвання договору оренди
земельної ділянки, стягнення збитків,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до Фермерського
господарства «Лайтм» (надалі - ФГ
"Лайтм") про розірвання договору оренди
земельної ділянки, стягнення збитків,
посилаючись на те, що йому на праві
власності належить земельна ділянка
площею 9,730 га, яка знаходиться на
території Нововасилівської сільської
ради Софіївського району
Дніпропетровської області.

27 березня 2009 року між позивачем з
одного боку та ФГ «Лайтм» був укладений
договір оренди землі строком на 15
років.

Однак відповідач всупереч п.9 договору
оренди землі та не дивлячись на
звернення позивача, систематично
протягом 2011-2013 рр. орендну плату з
урахуванням коефіцієнта індексації та
з урахуванням Указу Президента України
№ 725/2008 від 19.08.2008 року, яким були
внесені зміни до Указу № 92/2002, орендну
плату позивачу не сплачує, в результаті
чого суттєво порушує умови договору та
завдає позивачу збитки.

На підставі викладеного просив суд,
розірвати договір оренди земельної
ділянки укладений між ОСОБА_2 та ФГ
«Лайтм» від 27 березня 2009 року,
зареєстрований у Софіївському відділі
Дніпропетровської регіональної філії
ДП ДЗК при Держкомземі України під №
873 від 28.04.2009 року; стягнути на свою
користь орендну плату у сумі 15 908,19 грн.
з яких: за 2011р.- 3 371,19 грн., за 2012 р. - 6 268,50
грн., за 2013р.- 6268,50 грн. та судові витрати
по справі.

Рішенням Софіївського
районного суду Дніпропетровської
області від 04 липня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
ОСОБА_2 ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про задоволення позовних вимог
в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, неповноту
з'ясування обставин справи. Зокрема суд
безпідставно прийшов до висновку про
відсутність з боку ФГ «Лайтм»
заборгованості з орендної плати перед
ОСОБА_2 за період з 2011 року по 2013 рік,
даний висновок суду суперечить
фактичним обставинам справи та
матеріалам справи зокрема.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга ОСОБА_2 не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з недоведеності заявленого
позову та відсутності правових підстав
для розірвання договору оренди.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції відповідають
фактичним обставинам справи та
узгоджуються з нормами матеріального і
процесуального права, які судом першої
інстанції застосовані правильно.

Судом встановлено, ОСОБА_2 на праві
приватної власності належить земельна
ділянка загальною площею 9,730 га,
розташованої на території
Нововасилівської сільської ради
Софіївського району Дніпропетровської
області, що підтаерджується Державним
актом на право власності на земельну
ділянку серії ДП № 105684 від 27.04.2004 року.

27 березня 2009 року між ФГ «Лайтм» та
ОСОБА_2 укладено договір оренди
вищевказаної земельної ділянки, який
зареєстровано у Софіївському відділі
Дніпропетровської регіональної філії
ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України" 28
квітня 2009 року за № 20.(а.с. 8-10),
терміном на 15 років, із внесенням
орендної плати в строк до 31 грудня
щорічно (п. 11 договору) в розмірі 3 371,19
грн. на рік, 3% від вартості земельної
ділянки, розмір орендної плати
переглядається щорічно. (п. 9,13
договору); обчислення орендної плати
здійснюється з урахуванням індексу
інфляції, у разі не внесення орендної
плати в зазначені у Договорі строки,
стягується пеня у розмірі 2,0 % від
несплаченої суми за кожен день
прострочення.

Пунктам 36 передбачено, що зміна умов
Договору здійснюється у письмовій
формі за взаємною згодою сторін У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору спір розв'язується у судовому
порядку.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
ОСОБА_2. ставить питання про розірвання
договору оренди земельної ділянки, з
підстав неналежного виконання ФГ
«Лайтм» умов договору в частині
виплати орендної плати за період
2011-2013рр.

Згідно ст. 1 Закону України "Про оренду
землі", оренда землі - це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Згідно ч.1, ч.8 ст. 39 Земельного кодексу
України, право оренди земельної
ділянки - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.
Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються законом.

Згідно ч.1 ст. 626, ст. 629, 651, 654 ЦК
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
Зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Як убачається з тексту договору оренди
від 27 березня 2009 року, укладеного між ФГ
«Лайтм»» та ОСОБА_2, його умовами
визначено істотні умови, передбачені
ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду
землі» в тому числі і умова обчислення
розміру орендної плати з урахуванням
розміру індексації- п.10 Договору.

ОСОБА_2 у порядку, встановленому
законом передав об'єкт оренди орендарю
у строки та на умовах, що визначені у
договорі оренди землі, а ФГ «Лайтм»
приступило до використання земельної
ділянки.

З часу укладення договору та до 14.01.2014
року, жодних претензій до ФГ «Лайтм»
щодо порушення умов договору в частині
неповноти чи несвоєчасності виплати
орендної плати за цим договором не
позивач не заявляв.

Доводи апеляційної скарги з приводу
несплати позивачем орендної плати за
період з 2011-2013 рр. з урахуванням
коефіцієнта індексації та з
урахуванням Указу Президента України
№ 725/2008 від 19.08.2008 року, яким були
внесені зміни до Указу № 92/2002, колегія
суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до висновків Верховного
Суду України викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України - неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах від
01.03.2013 року зазначено, що згідно зі ст. 13
Закону України "Про оренду землі"
договір оренди землі - це договір, за
яким орендодавець зобов'язаний за
плату передати орендареві земельну
ділянку у володіння і користування на
певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України "Про
оренду землі" розмір та умови орендної
плати, що зазначені в договорі оренди,
не можуть суперечити чинному на час
укладення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України
"Про оренду землі" на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, а
також на підставах, визначених ЗК
України та іншими законами України.

Відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України
підставою для припинення права
користування земельною ділянкою є
систематична несплата орендної плати.

За змістом зазначених норм договір
оренди землі можливо розірвати лише в
разі систематичної несплати орендної
плати, разове порушення умов договору у
цій частині не є підставою для його
розірвання. (постанова Верховного Суду
України від 12 грудня 2012 р. у справі №
6-146цс12).

Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Не погоджуючись з доводами апеляційної
скарги, колегія суддів враховує, що
договір оренди, з моменту його
укладення виконувався, орендна плата
отримувалась, що позивач не оспорював
до 14.01.2014 року.

Так, орендна плата за спірний період,
нарахована згідно умов договору від
27.03.2009 року, а саме відповідно до
довідки ФГ «Лайтм» №5 від 02.06.2014 року
ОСОБА_2 було нарахована орендна плата, з
урахуванням індексу інфляції та
підвищеної нормативно-грошової оцінки
землі, а саме за 2011 рік -3371,19 грн., за
2012р.- 6588,24грн., за 2013р.-6588,24 грн., що разом
становить 16 547,67 грн. із яких утримано
2482,16 грн. прибуткового податку у
відповідності до положень Розділу ІV
Податкового кодексу України та 2 813,10
грн. - які стягнуті з нарахованої до
сплати суми у відповідності до
постанови ДВС РУЮ від 09.02.2012 року та
виконавчого листа, позивачу видано - 11
252,41 грн.(10 тис. грн.. попередньо та 1252,41
грн. - поштовим переказом)

Порядок розрахунку з позивачем спосіб
внесення орендної плати: попередньо,
виплата шляхом погашення боргу за
виконавчим листом, поштовим переказом
та інше не суперечить вимогам закону й
зокрема договору, в якому спосіб
внесення платежу чітко не зазначено.

Крім того, як пояснив ОСОБА_2 в суді
апеляційної інстанції, він отримав
орендну плату за земельну ділянку за
2009-2010рр., у відповідності до умов
договору та не заперечував що отримав
також від відповідача 10 тис.грн., при
цьому пояснивши, що дану суму він
отримав в якості боргу, а не як орендну
плату за спірний період.

Проте колегія суддів у сукупності з
наявними доказами критично оцінює
пояснення ОСОБА_2, в частині того, що
грошові кошти у розмірі 10 тис. грн.. він
отримав в борг, оскільки жодних
належних та допустимих доказів на
підтвердження цього і на спростування
пояснень відповідача в цій частині, у
відповідності до норм ст..60 ЦПК України
ні в суді першої інстанції, ні в
засіданні судової колегії позивачем не
надано.

Докази та обставини, на які посилається
позивач в апеляційній скарзі були
предметом дослідження судом першої
інстанцій та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судами
були дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивача
зводяться до переоцінки доказів по
справі та незгоди з тією їх оцінкою, що
надав їм суд першої інстанції. Проте
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України
оцінка доказів є виключною
компетенцією суду, переоцінка доказів
діючим законодавством не передбачена.
Судом першої інстанції повно та
всебічно досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

За таких обставин підстав колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, про відсутність
підстав для розірвання договору оренди
та стягнення орендної плати а тому
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 04 липня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: