Провадження № 2о-351/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого - судді - ЛІСОВСЬКОЇ О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
заявою ОСОБА_1, заінтересована особа:
Головне управління юстиції у м. Києві,
про встановлення факту проживання
однією сім"єю чоловіка та жінки без
шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до
суду із заявою про встановлення факту
проживання однією сім"єю чоловіка та
жінки без шлюбу, мотивуючи свої вимоги
тим, що вона з січня 2007 року проживала
однією сім"єю без реєстрації шлюбу з
ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1, були
пов"язані спільним побутом, мали
взаємні права та обов"язки, але шлюб
офіційно не реєстрували. ІНФОРМАЦІЯ_5
ОСОБА_2 помер. Після його смерті
відкрилася спадщина на належне йому
майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1. Заповіт
під час життя ОСОБА_2 складений не був.
Враховуючи відсутність у спадкодавця
спадкоємців за заповітом, а також за
законом першої, другої та третьої
черги, вона має право на спадкування за
законом у четверту чергу. Заявниця
звернулася до приватного нотаріуса із
заявою про прийняття спадщини, але їй
було роз"яснено про необхідність
звернення до суду із заявою про
встановлення факту проживання однією
сім"єю. На підставі викладеного
заявниця ОСОБА_1 вимушена звернутися до
суду з даною заявою, в якій просить суд
встановити факт проживання однією
сім"єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації
шлюбу з січня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_5
(дня його смерті).

В судовому засіданні заявниця
повністю підтримала свою заяву,
просила її задовольнити. Пояснила, що
її батьки та батьки ОСОБА_2 дружили, а
тому вони знали один одного з
дитинства. Деякий час у 2000-х роках вони
втратили зв"язок, але у 2005 році вона
відновила свої відносини з ОСОБА_2
Декілька років вона приїздила до нього
у гості, вони разом відпочивали, а на
початку 2007 року ОСОБА_2 запропонував їй
залишитися проживати разом з ним, як
чоловік та жінка, на що вона погодилась.
З січня 2007 року вони стали проживати
разом однією сім"єю, вели спільне
господарство, мали спільний бюджет,
спільно вирішували всі питання, вона
вела все домашнє господарство,
придбавала продукти, прибирала, а після
того, як ОСОБА_2 захворів, то займалася
його лікуванням, супроводжувала до
лікарень, доглядала за ним. Ані дітей,
ані батьків, ані будь-яких близьких
родичів ОСОБА_2 не мав, проживав один
тривалий час. Вважає, що є всі підстави
для задоволення заяви та встановлення
факту проживання її та ОСОБА_2 однією
сім"єю.

Представник заявниці у судовому
засіданні повністю підтримала заяву,
просила її задовольнити у повному
обсязі.

Представник заінтересованої
особи - Головного управління юстиції у
м. Києві - в судове засідання не
з"явився, про день, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, надав суду письмові пояснення
щодо позову, в яких також просив
розглядати справу у його відсутність.
Суд вважає можливим розглядати справу
у відсутності представника, за наявних
у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення заявниці, її
представника, допитавши свідків,
вивчивши письмові матеріали справи,
суд приходить до висновку, що заява
ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному
обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5
помер ОСОБА_2, що підтверджується
свідоцтвом про смерть (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася
спадщина на спадкове майно, що належало
йому на праві власності, а саме:
квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується
письмовими доказами по справі.

Після смерті ОСОБА_2 заявниця ОСОБА_1
звернулася до приватного нотаріуса
ОСОБА_3 із заявою про прийняття
спадщини в порядку, встановленому
діючим законодавством, на підставі
чого була відкрита спадкова справа, що
підтверджується відповідним листом
(а.с.15). Але також заявниці було
повідомлено про необхідність
звернення до суду для встановлення
черги спадкування або права на
спадкування після смерті ОСОБА_2

Як вбачається з письмових матеріалів
справи та встановлено при розгляді
справи, заявниця ОСОБА_1 є громадянкою
Російської Федерації, але в період з
січня 2007 року постійно проживає на
території України, має посвідку на
постійне проживання на території
України, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1, за адресою місця постійного
проживання ОСОБА_2

Також з наданих суду документів
вбачається, що ОСОБА_1 протягом часу
проживання у м. Києві зверталася за
медичною допомогою до приватних та
державних медичних закладів, що
підтверджується відповідними
медичними виписками.

Після смерті ОСОБА_2 заявницею був
укладений Договір на організацію та
проведення поховання померлого,
проведено оплату ритуальних послуг, що
підтверджується відповідними
документами (а.с.10-11).

Також заявницею було отримано
Лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2
26.04.2014 року (а.с.9).

З наданих суду квитанцій про
сплату комунальних послуг за квартиру
АДРЕСА_1, що належала померлому ОСОБА_2,
вбачається, що заявниця постійно
сплачувала і продовжує сплачувати
квартплату та комунальні послуги за
квартиру як при житті ОСОБА_2, так і
після його смерті (а.с.31).

Крім того, при житті ОСОБА_2, який
протягом останніх років хворів на
важкі захворювання, заявниця займалася
його лікуванням, супроводжувала до
лікарень для проведення стаціонарного
лікування, доглядала за ним, що
підтверджується відповідними
медичними виписками (а.с.6-8).

При житті ОСОБА_2 мав бажання
подарувати свою квартиру заявниці, але
вона не була приватизована. Для
укладення в подальшому відповідного
Договору ОСОБА_2 видав ОСОБА_1
довіреність від 04.06.2013 року, якою
уповноважив останню приватизувати на
його ім"я квартиру АДРЕСА_1 (а.с.12). Після
здійснення приватизації Договір
дарування померлий не встиг оформити
через важкий стан здоров"я.

Дані факти повністю підтвердила у
судовому засіданні допитана в якості
свідка приватний нотаріус ОСОБА_5, яка
пояснила, що її офіс знаходиться в
будинку АДРЕСА_1. Вона знала ОСОБА_2
більше 10 років. Він неодноразово
приходив для неї, щоб з"ясувати питання
оформлення договору дарування або
іншого документу, що дасть можливість
отримати ОСОБА_1 квартиру після його
смерті. Але після приватизації
квартири стан ОСОБА_2 погіршився і він
не встиг оформити відповідний договір.

Допитана у судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що вона
є сусідкою ОСОБА_2, проживає АДРЕСА_1 з
дитинства, її батько та ОСОБА_2 були
друзями. У 2007 році з ОСОБА_2 стала
проживати його знайома ОСОБА_1 Жили
вони однією сім"єю, вели спільне
господарство. Вважала їх чоловіком та
дружиною і навіть питала у ОСОБА_2, чому
він не одружиться офіційно.

Свідок ОСОБА_7, допитана судом,
пояснила, що вона більше 10 років знала
ОСОБА_2, вони поряд проживали, постійно
спілкувалися. В канун нового 2007 року
ОСОБА_2 познайомив її з ОСОБА_1 З того
часу вони постійно проживали разом,
вели спільне господарство, всі вважали
їх чоловіком та дружиною.

Відповідно до п. 21 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
судову практику у справах про
спадкування" № 7 від 30.05.2008 року при
вирішенні спору про право на спадщину
осіб, які проживали зі спадкодавцем
однією сім"єю не менш як п"ять років до
часу відкриття спадщини (четверта
черга спадкоємців за законом), судам
необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3
СК про те, що сім"ю складають особи, які
спільно проживають, пов"язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов"язки. Зазначений п"ятирічний строк
повинен виповнитися на момент
відкриття спадщини і його необхідно
обчислювати з урахуванням часу
спільного проживання зі спадкодавцем
однією сім"єю до набрання чинності цим
Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги
належать не лише жінка (чоловік), які
проживали однією сім"єю із
спадкодавцем без шлюбу, таке право
можуть мати також інші особи, якщо вони
спільно проживали зі спадкодавцем,
були пов"язані спільним побутом, мали
взаємні права та обов"язки, зокрема,
вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші
особи, які взяли до себе дитину як члена
сім"ї, тощо.

До числа спадкоємців четвертої
черги не входить особа, яка хоча і
проживала спільно із спадкодавцем, але
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
іншою особою. Проживання однією сім"єю
жінки та чоловіка без шлюбу не є
підставою для виникнення в них права на
спадкування за законом у першу чергу на
підставі статті 1261 ЦК.

Як встановлено при розгляді
справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період часу з
січня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 включно
проживали однією сім"єю, мали спільний
бюджет, були пов"язані спільним
побутом, проживали у АДРЕСА_1, що
належала на праві власності ОСОБА_2,
мали взаємні права та обов"язки.

Також під час розгляду справи
встановлено, що у зареєстрованому
шлюбі в період спільного проживання
ані ОСОБА_1, ані ОСОБА_2 не перебували.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК
України суд розглядає справи про
встановлення факту проживання однією
сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного
Кодексу України сім"ю складають особи,
які спільно проживають, пов"язані
спільним побутом, мають взаємні права
та обов"язки.

Аналізуючи зібрані по справі
докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що заява ОСОБА_1 є підставною
та обґрунтованою, оскільки інших
спадкоємців ані за законом, ані за
заповітом не встановлено, встановлення
факту проживання однією сім"єю
необхідно заявниці для оформлення
спадщини, а тому має юридичне значення
для неї, у зв"язку з чим заява ОСОБА_1
підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 10, 15, 60, 212-215, 256-259 ЦПК
України, ст. 3 Сімейного Кодексу
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику у
справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008
року, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована
особа: Головне управління юстиції у м.
Києві, про встановлення факту
проживання однією сім"єю чоловіка та
жінки без шлюбу - задовольнити.

Встановити факт проживання
однією сім"єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, та
ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, без
реєстрації шлюбу з січня 2007 року по
ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Головуючий: