Справа № 716/1003/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2014 року Заставнівський
районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді:
Стрільці Я.С.

при секретарі:
Вікторівському А.М.

з участю прокурора: Рудий С.Є.

представника позивача:
Пендюра В.М.

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м.
Заставна справу за позовом органу
опіки та піклування Заставнівської
районної державної адміністрації в
Чернівецькій області до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач служба у справах дітей
Заставнівської районної державної
адміністрації в Чернівецькій області
звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про позбавлення її
батьківських прав, вказавши в ньому, що
остання є одинокою матір'ю відносно
трьох малолітніх дітей, які з 20.03.2013
року перебувають на первинному обліку
дітей-сиріт, дітей позбавлених
батьківського піклування в службі у
справах дітей. Відповідач не приділяла
достатньої уваги вихованню дітей,
залишала їх одних вдома без
стороннього догляду, не створила їм
належних умов для їх проживання та
нормального стану здоров'я, морального
виховання. Таким чином, відповідач
ухилялася від своїх батьківських
обов'язків. На даний час дітей на
підставі рішення суду у матері
відібрано та встановлено опіку. На
даний час ОСОБА_2 проживає одна, не
працює, характеризується позитивно,
умови проживання для дітей задовільні,
причини, які спонукали до відібрання
дітей від неї не усунуті. Саме тому,
позивач просить позбавити відповідача
батьківських прав по відношенню до її
малолітніх дітей.

В подальшому позивач збільшив позовні
вимоги та вказав, що просить стягнути з
відповідача на користь дітей для їх
утримання аліменти в твердій грошовій
сумі, але не менше ніж 30% від
прожиткового мінімуму визначеного
законодавством України, для кожної
дитини відповідного віку: по 386 гривень
в місяць для ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та по 310
гривень в місяць для старшої ОСОБА_3. У
випадку влаштування відповідача на
роботу, стягнути аліменти в розмірі ?
частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2,
але не менше 30 % прожиткового мінімуму
на дитину відповідного віку до
настання повноліття найстаршої -
ОСОБА_3 Вказані аліменти стягувати на
особистий рахунок відкритий в
Державному Ощадному банку України.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити з врахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог.

Прокурор в судовому засіданні вказала,
що не заперечує проти позбавлення
батьківських прав відповідача по
відношенню до її малолітніх дітей.
Питання про стягнення аліментів
залишила на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги ,які пред'явлені до неї
не визнала та вказала, що дійсно її
матеріальне становище дуже скрутне,
вона не має постійного місця роботи та
джерел для існування. Проживає сама. З
того часу як у неї відібрали дітей, то
вона вдома побілила стіни та
пофарбувала вікна. Дітей вона
періодично відвідує та постійно їм
телефонує. Просила не позбавляти її
батьківських прав по відношенню до
дитини та відповідно не стягувати
аліменти.

Суд заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, прокурора та
свідків, дослідивши наявні в справі
докази, вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтв
про народження (а.с. 21-23) відповідач
ОСОБА_2 є матір'ю трьох малолітніх
дітей, а саме: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Заставнівського
районного суду Чернівецької області
від 28.05.2013 року (а.с. 4-5) від ОСОБА_2
відібрано її малолітніх дітей без
позбавлення її батьківських прав.

Згідно витягу з рішення виконавчого
комітету Чернівецької міської ради від
09.07.2013 року №360/11 (а.с. 13) малолітні
ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували в
притулку для дітей служби у справах
дітей Чернівецької обласної державної
адміністрації. Діти надали згоду на
встановлення над ними опіки
громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Останні
за місце проживання характеризуються
позитивно, до кримінальної
відповідальності не притягувалися та
просять призначити їх опікунами
вказаних дітей. Саме тому, вказаним
рішенням призначено їх опікунами над
малолітніми дітьми відповідача та
покладено відповідальність за
виховання, матеріальне утримання, а
також вирішення всіх питань правового
захисту соціальних інтересів
малолітніх дітей.

Як вбачається з висновку органу опіки
та піклування від 15.07.2014 року №01-32/21-1673
(а.с. 3) з метою захисту прав та законних
інтересів малолітніх дітей ОСОБА_3,
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 орган опіки та
піклування вважає за доцільне в
судовому порядку позбавити
батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню
до її малолітніх дітей, що перебувають
під опікою подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6

З заяви опікунів від 02.06.2014 року
вбачається, що між ними та дітьми
встановлено контакт, вони вживають
всіх заходів для забезпечення їх
нормальними умовами проживання та
виховання.

В заяві малолітньої ОСОБА_3 від 15.05.2014
року (а.с. 12), яка власноручно нею
написана йдеться про бажання останньої
залишитися проживати в сім'ї опікунів.

Відповідач ОСОБА_2 на даний час ніде не
працює, по місцю проживання
характеризується з позитивної сторони,
проживає сама в житловому будинку
загальною площею 18,00 кв.м., будинок не
газифікований, умови для проживання та
виховання дітей задовільні,
заощадження відсутні, запасу продуктів
харчування не має. Дані обставини
вбачаються з довідок сільської ради
(а.с.с 14, 15), характеристики (а.с. 16), актів
обстеження умов проживання (а.с. 17, 18).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5
пояснив, що в 2013 році він та його
дружина стали опікунами дітей
відповідача. Крім вказаних дітей у них
є своїх рідних шестеро дітей та двоє
дітей, які знаходяться під опікою, а
всього 11 дітей. Він працює приватним
підприємцем, також їм держава надає
допомогу на утримання дітей. Вказаних
коштів цілком вистачає для утримання
дітей і діти не потребують аліментів,
які б платила відповідач. Вказана
обставина пов'язана з скрутним
матеріальним становищем відповідача,
вона сама не має коштів для існування.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснила, що в 2013 році коли їм під опіку
передали дітей, то у них був дуже тяжкий
емоційний стан. Найстарша ОСОБА_3 в 12
років не вміла читати та писати. За один
рік навчання та занять вона навчилася
читати та писати. На даний час між
дітьми панує гарна атмосфера та
стосунки. Діти однаково забезпечені, їм
цілком вистачає коштів на їх утримання,
а тому вона не наполягає на стягнення
аліментів з матері дітей. Вказала
також, що у ОСОБА_4 є проблеми із
опіками, які він отримав раніше. Вони
возили його в санаторій на лікування,
водили в лікарню на процедури, останній
потребує проведення операції.

Допитана в судовому засіданні
неповнолітній свідок ОСОБА_3 пояснила,
що в сім'ї опікунів проживає з липня 2013
року, навчається в 5-му класі. Зараз
умови її проживання кращі ніж
попередні і вона хоче залишитися
проживати разом з теперішніми її
батьками, оскільки вона їх так і
сприймає. Вона вважає, що дані особи
зможуть її забезпечити всім
необхідним.

Відповідно до ст. 121 СК України, права та
обов'язки матері і батька дитини
ґрунтуються на походженні дитини від
них, засвідченому державним органом
реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 150 СК України визначені
обов'язки батьків по вихованню своєї
дитини, піклуванню про її здоров'я,
фізичний, духовний і моральний
розвиток, освіту.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про
освіту» від 23.03.1996 року та ст. 155 СК
України батьки мають право і
зобов'язані виховувати своїх дітей,
піклуватися про їх здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, готувати їх до праці.

Відповідно до ст. 164, 166 СК України, при
ухиленні батьків від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини вони
можуть бути позбавлені батьківських
прав. Особа, позбавлена батьківських
прав, не звільняється від обов'язку
щодо утримання дитини. Одночасно з
позбавленням батьківських прав суд
може на вимогу позивача або за власною
ініціативою вирішити питання про
стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст. 19 СК України, орган опіки та
піклування подає суду письмовий
висновок щодо розв'язання спору на
підставі відомостей, одержаних у
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи.

На виконання вказаних вимог закону
судом встановлено, що позивач в
позовній заяві ставить вимогу про
примусове стягнення аліментів з
відповідача на утримання дітей. Дана
норма є диспозитивною, що дає право, а
не зобов'язує суд стягувати аліменти.
Виходячи виключно з інтересів дітей та
відповідача, матеріального
забезпечення як матері дітей ОСОБА_2
так і опікунів та їх позицію, суд
вважає, що підстав для примусового
стягнення аліментів з відповідача не
має. В судовому засіданні достеменно
встановлено, що умови проживання
відповідача вкрай незадовільні, у неї
важке матеріальне становище. Саме тому,
суд вважає, що підстав для стягнення
аліментів з останньої на користь її
дітей не має.

В п.16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»,
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

У зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_2
життям своїх дітей не цікавиться ,
материнського піклування щодо них на
належному рівні не виявляє та повністю
самоусунулася від виконання своїх
обов'язків, з метою соціального захисту
дітей є підстави для позбавлення
відповідача батьківських прав щодо
них.

Все викладене дає можливість зробити
висновок про те, що відповідач
ухиляється від виконання своїх
материнських обов'язків щодо своїх
дітей, про це свідчить її свідома
поведінка, оскільки вона має реальну
можливість виконувати свій юридичний
обов'язок, але не вчиняє відповідних
дій, що відповідно до ст. 164 СК України є
підставою для позбавлення її
батьківських прав. За таких обставин
суд приходить до висновків про
законність вимоги щодо позбавлення
батьківських прав відповідача.

Керуючись ст.ст. 121, 150, 155, 157, 164, 165, 166 СК
України, ст. 59 Закону України «Про
освіту», ст.ст. 10, 11, 130, 174, 209, 212, 214-215, 218
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
батьківських прав відносно її
малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ:
Стрілець Я.С.