ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва в складі:

головуючого -
судді ЦИМБАЛ І.К.

при
секретарі - РУДЕНКО В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, відділу державної виконавчої
служби Дарницького районного
управління юстиції у м. Києві, про
визнання права власності та знаття
арешту з рухомого майна -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до
відповідачів, про визнання права
власності та знаття арешту з рухомого
майна. В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що остання
із ОСОБА_3 перебуває в зареєстрованому
шлюбі. Під час шлюбу сторонами було
набуто вісім транспортних засобів. На
виконання рішення суду про стягнення
аліментів з ОСОБА_3 на утримання дитини
державним виконавцем було накладено
арешт на набуті транспортні засоби.
Позивач вважає, що такий арешт порушує
права власності останньої, оскільки
половина транспортних засобів
належить останній на праві спільної
сумісної власності, як майно набуте за
час шлюбу. Враховуючи наведене, позивач
просить визнати за нею право власності
на чотири транспортні засоби та
скасувати накладений на них постановою
державного виконавця арешт.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
пояснив, що позивач та ОСОБА_3
перебувають в зареєстрованому шлюбі
протягом двадцяти восьми років,
постійно проживають разом. Проте, в
житті подружжя сталась ситуація, коли
від ОСОБА_3 ОСОБА_4 народила доньку
ОСОБА_1, на утримання якої за позовом
ОСОБА_4 за рішенням суду були стягнуті
аліменти. Враховуючи те, що на
виконання рішення суду було відкрито
виконавче провадження, в межах
останнього постановою державного
виконавця на майно зареєстроване за
ОСОБА_3, зокрема на транспортні засоби
було накладено арешт. Проте, таке майно
належить на праві спільної сумісної
власності подружжю, а отже позивач має
право власності на половину майна
тапросить визнати за нею таке право на
транспортні засоби марок: «FREIGHTLINER»,
модель 120 д.н.з. НОМЕР_1 2003 року випуску,
оранжевого кольору, № шасі НОМЕР_6;
«VOLVO», модель FH 12, д.н.з. НОМЕР_2, 2002 року
випуску, колір білий, № кузова НОМЕР_7;
«MAN», модель F 2000, д.н.з. НОМЕР_3, 1997 року
випуску, колір зелений, № шасі НОМЕР_8;
«VAN», модель ECK DT 39 3N, д.н.з. НОМЕР_4,
1990 року випуску, колір білий, № шасі
НОМЕР_9 та скасувати накладений арешт,
оскільки останній порушує права
позивача, як власника.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, надав суду письмову заяву
про визнання позову з підстав
зазначених в останньому та просив
розглянути справу у його відсутність.

Відповідач відділ державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
представника в судове засідання не
з'явився, від відповідача надійшла
заява про розгляд справи у відсутність
представника відділу.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд вважає встановленими наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач та ОСОБА_3 перебувають в
зареєстрованому шлюбі з 01.10.1986 року
/а.с.8/.

29.03.2005 року відділом державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києва
було відкрито виконавче провадження на
підставі виконавчого листа виданого
Дарницьким районним судом м. Києва на
виконання рішення Дарницького
районного суду м. Києва від
18.03.2005 року, про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 на утримання доньки
ОСОБА_1 аліментів /а.с. 6, 7/.

Згідно повідомлення з ГУ МВС України в
м. Києві управління Державної
автомобільної інспекції від 18.11.2010
року, за час перебування у шлюбі
позивача та ОСОБА_3 в період 2007 - 2008 року
ними були набуто вісім транспортних
засобів, які зареєстровані за ОСОБА_3
/а.с. 41/.

29.10.2010 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби у
Дарницькому районі м. Києва ОСОБА_5 було
накладено арешт на транспортні засоби
зареєстровані за позивачем /а.с. 39/.

Згідно відповіді з ГУ МВС України в м.
Києві управління Державної
автомобільної інспекції згідно
постановивідділу державної виконавчої
служби у Дарницькому районі м. Києва
від 10.11.2010 року № 61486 на транспортні
засоби марки: «FREIGHTLINER», модель 120
д.н.з. НОМЕР_1 2003 року випуску,
оранжевого кольору, № шасі НОМЕР_6; «MAN»,
модель F 2000, д.н.з. НОМЕР_3, 1997 року
випуску, колір зелений, № шасі НОМЕР_8;
«VAN», модель ECK DT 39 3N, д.н.з. НОМЕР_4, 1990
року випуску, колір білий, № шасі
НОМЕР_9, а згідно постанови відділу
державної виконавчої служби у
Дарницькому районі м. Києва від 13.06.2011
року № 587/10 накладено арешт на
транспортний засіб марки «VOLVO», модель
FH 12, д.н.з. НОМЕР_2, 2002 року випуску, колір
білий, № кузова НОМЕР_7 (далі - спірні
транспортні засоби) та інші чотири
транспортні засоби зареєстровані за
ОСОБА_3 /а.с. 25/.

Статтею 10 Загальної декларації прав
людини від 10.12.1948 р. визначено, що кожна
людина має право володіти майном, як
одноособово, так і разом з іншими. Ніхто
не може бути безпідставно позбавлений
свого майна.

Згідно з ст. 41 Конституції України,
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Враховуючи те, що вісім транспортних
засобів були набуті позивачем та
ОСОБА_3 під час шлюбі, відповідно до ст.
60 СК України, транспортні засоби є
спільним сумісним майном подружжя та
належать подружжю в рівних частинах.

Відповідно до ч. ч. 1 ,2 ст. 69 СК України,
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право
розділити майно за взаємною згодою.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі.

За правилами ч. 5 ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження» у випадках
незавершеного виконавчого провадження
арешт з майна чи коштів може бути
знятий за рішенням суду.

ОСОБА_3 визнано вимоги позивача щодо
поділу майна в частині визнання за нею
права власності на спірні транспортні
засоби, що відповідає вимогам закону.

Оцінюючи належність, допустимість
доказів окремо, а також достатність і
взаємозв'язок доказів у їх сукупності,
суд дійшов висновку про те, що позовні
вимоги є законними та обґрунтованими.
Так, позивачє співвласником восьми
транспортних засобів, набутих за час
шлюбу з ОСОБА_3, а отже має право на
половину транспортних засобів та
визнання за нею права власності на
чотири транспортних засоби, які
відповідно до вимог закону підлягають
виділу в натурі. Позивач не є боржником
у виконавчому провадженні в межах
якого накладено арешт. ОСОБА_3 не
заперечує щодо виділу позивачу у
власність зазначених нею спірних
транспортних засобів. Враховуючи те, що
арешт накладний на всі транспортні
засоби у кількості вісім одиниць,
позивач не може розпоряджатися своєю
власністю, що порушує права останньої.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 61, 208, 209, 212-218 ЦПК України,
ст.10 Загальної декларації прав людини,
ст. 41 Конституції України,ч. ч. 1, 2 5 ст. 60
Закону України «Про виконавче
провадження» ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.
60, ч. ч. 1 ,2 ст. 69, ч. 1 ст. 70,ч. 1
ст. 71 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженка м. Макіївка, Донецької
області, ідентифікаційний номер
НОМЕР_5, зареєстрованої за адресою:
АДРЕСА_1 право власності на транспортні
засоби марки: «FREIGHTLINER», модель 120 д.н.з.
НОМЕР_1 2003 року випуску, оранжевого
кольору, № шасі НОМЕР_6; «VOLVO», модель FH
12,

д.н.з. НОМЕР_2, 2002 року випуску, колір
білий, № кузова НОМЕР_7; «MAN», модель F 2000,
д.н.з. НОМЕР_3, 1997 року випуску, колір
зелений, № шасі НОМЕР_8; «VAN», модель ECK DT
39 3N, д.н.з. НОМЕР_4, 1990 року випуску, колір
білий, № шасі НОМЕР_9 та скасувати арешт
на зазначені транспортні засоби
накладений згідно постанови
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районногоуправління
юстиції у м. Києві ОСОБА_5 від 29.10.2010
року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця с. Бортничі, Бориспільського
району, Київської області,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_2, зареєстрованої за
адресою: АДРЕСА_1 судові витрати в
розмірі 3654 /три тисячі шістсот
п'ятдесят чотири/ грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду м.
Києва через Дарницький районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: