АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 - й інстанції: Козленко
Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

16 жовтня 2014року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду
місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою заступника
Генерального прокурора України
А.Матіос в інтересах держави, до якої
приєдналось Міністерство промислової
політики України на рішення
Солом»янського районного суду м. Києва
від 05 лютого 2014 року в цивільній справі
за позовом ОСОБА_5 до Державного
підприємства «Антонов», третя особа:
ОСОБА_6 про визнання незаконним наказу
про накладення дисциплінарного
стягнення,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом»янського районного
суду м. Києва від 05 лютого 2014 року
позовну заяву ОСОБА_5 до Державного
підприємства «Антонов», третя особа:
ОСОБА_6 про визнання незаконним наказу
про накладення дисциплінарного
стягнення задоволено.

Визнано незаконним наказ Державного
підприємства «Антонов» від 29.07.2013 №2145
про накладання дисциплінарного
стягнення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
заступник Генерального прокурора
України А.Матіос в інтересах держави
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення Солом»янського районного суду
м. Києва від 05 лютого 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду 1-ї інстанції ухвалене з
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права. Судом неповно
з»ясовані обставини, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень. Висновки суду першої
інстанції не відповідають дійсним
обставинам справи, дослідженим судом
доказам та вимогам закону. Так, даючи
оцінку законності укладання та
оформлення державним підприємством «
Антонов» договорів дарування акцій
компанії «Ruslan International Limited» і частки у
статутному фонді компанії « Ruslan Salis GmbH»
суд першої інстанції посилався на
рішення Голосіївського районного суду
м.Києва від 13.06.2006 року та від 14.08.2006
року, які в судовому засіданні не
досліджувались та до справи не
долучались. Крім того, посилаючись на
вказані рішення, суд не врахував, що
рішення Голосіївського районного суду
м.Києва від 14.08.2006 року було скасовано
ухвалою Апеляційного суду м.Києва від
20.10.2009 року. Не ґрунтується на нормах
матеріального права і висновок суду
першої інстанції щодо повноважень
посадових осіб державного
підприємства « Антонов» по передачі
або ініціюванні передачі акцій
компанії «Ruslan International Limited» і частки у
статутному фонді компанії « Ruslan Salis GmbH»
будь-яким державним органам. Не
залучено судом до участі в розгляді
справи Фонд Державного майна України,
до повноважень якого належить
управління корпоративними правами
держави. Зазначає також, що при
прийняття оскаржуваного рішення суд
невірно застосував вимоги Бюджетного
кодексу України та прийшов до
помилкового висновку про те, що у ДП «
Антонов» не виникає зобов»язань щодо
перерахування до Державного бюджету
України дивідендів, нарахованих на
акції компанії«Ruslan International Limited» в
повному обсязі. Неповне перерахування
до Державного бюджету України
отриманих дивідендів є порушенням п. 17
ч.2 ст. 29 Бюджетного кодексу України,
так як відповідно до вказаної норми
Бюжетного кодексу до доходів
загального фонду Державного бюджету
України належать дивіденди ( дохід),
нараховані на акції ( частки, паї)
господарських товариств, у статутних
капіталах яких є державна власність.

02.10.2014 року до Апеляційного суду
м.Києва було подано заяву представника
Міністерства промислової політики
України Тетенко Вікторії
Володимирівни про приєднання до
апеляційної скарги заступника
Генерального прокурора України.

В судовому засіданні представник
Генеральної прокурати України Рубан
Дмитро Вадимович повністю підтримав
доводи апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 ОСОБА_9
проти доводів апеляційної скарги
заперечувала посилаючись на те, що
рішення суду постановлено з дотримання
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги є
безпідставними.

Представник Міністерства
промислової політики України, яке
приєдналось до апеляційної скарги в
судове засідання не з»явився, про день
та час слухання справи судом
повідомлений у встановленому законом
порядку, належних та допустимих
доказів того, що відсутній в судовому
засіданні з поважних причин суду не
надав, а тому, колегія суддів вважає
можливим слухати справу в його
відсутності.

Державне підприємство « Антонов»
03.10.2014 року подало до апеляційного суду
заяву, в якій просить залишити
рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
наказу №1660к від 13.08.1993 року позивач
ОСОБА_5 був прийнятий на посаду
головного бухгалтера АНТК ім. O.K.
Антонова (а.с.6 т.1 ), де і працює до
теперішнього часу.

Наказом №2144 від 29.07.2013 позивачу
оголошено догану за порушення трудової
дисципліни та п.2.5 Положення про
головного бухгалтера, а саме: за
незабезпечення правильного
нарахування та своєчасного
перерахування платежів до державного
бюджету. З вказаним наказом ОСОБА_5 був
ознайомлений 30.07.2013 року.

Не погоджуючись з таким наказом, ОСОБА_5
31.07.2013 року поштою направив на адресу
Солом»янського районного суду м.Києва
позов до Державного підприємства
«Антонов», третя особа: ОСОБА_6 про
визнання незаконним наказу про
накладення на нього дисциплінарного
стягнення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 та
визнаючи незаконним наказ
Державного підприємства « Антонов» №
2144 від 29.07.2014 року про накладення на
головного бухгалтера ОСОБА_5
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани, суд 1-ї інстанції виходив з того,
що з встановлених обставин справи та
досліджених доказів не вбачається
порушень ОСОБА_5 вимог п.2.5 Положення
про головного бухгалтера, а саме:
незабезпечення правильного
нарахування та своєчасного
перерахування платежів до державного
бюджету, а тому підстав для
застосування до позивач
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани не було і наказ № 2144 від 29.07.2013
року є незаконним. При застосуванні до
позивача вказаного дисциплінарного
стягнення були порушені вимоги ст.ст.
148, 149 КЗпП України щодо строків та
порядку застосування дисциплінарного
стягнення.

Колегія суддів вважає, що такі
висновки суду першої інстанції
зроблені на підставі повного та
об»єктивного дослідження наданих
сторонами доказів, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Конституція України гарантує право
кожного громадянина на працю, яку він
вільно обирає або на яку вільно
погоджується, гарантує рівні
можливості у виборі роду трудової
діяльності та захист від незаконного
звільнення.

Згідно зі ст.139 КЗпП України працівники
зобов'язані працювати чесно і сумлінно,
своєчасно і точно виконувати
розпорядження власника або
уповноваженого ним органу,
додержуватись трудової технологічної
дисципліни, вимог нормативних актів
про охорону праці, дбайливо ставитися
до майна власника, з яким укладено
трудовий договір.

З досліджених доказів судом
встановлено, що 26.07.2006 року ДП «АНТК ім.
O.K. Антонова», правонаступником якого є
ДП «Антонов», на підставі договору
дарування № 1657 отримало в дар 50%
статутного капіталу компанії «Ruslan Salis
GmbH» (м. Лейпциг, Німеччина). 15.09.2006 ДП
«АНТК ім. O.K. Антонова» на підставі
договору дарування отримало в дар 490
акцій номінальною вартістю 1 фунт
стерлінгів за одну акцію на загальну
суму 490 фунтів або 49% статутного
капіталу компанії "Ruslan International Limited"
(Великобританія). Компанія «Ruslan Salis GmbH»
та компанії "Ruslan International Limited"
залишились суб»єктами господарювання
відповідно Німеччини та Англії і їх
господарська діяльність регулюється
законодавством відповідно Німеччини
та Англії.

Відповідно до Статуту ДП «Антонов» є
юридичною особою, заснованою на
державній власності та входить до
сфери управління Державного агентства
України з управління державними
корпоративними правами та майном, діє
на основі Статуту, на принципах
підприємництва та керується у своїй
діяльності Конституцією України,
Господарським кодексом України,
Цивільним кодексом України, законами
України та іншими актами
законодавства. За критерієм
спрямування діяльності на одержання
прибутку ДП «Антонов» відповідно до
ст.ст.З, 73, 74 ГК України
характеризується як державне
комерційне підприємство.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном,
як особливим об'єктом, вважаються
окрема річ, сукупність речей, а також
майнові права та обов'язки.

Згідно ст. 194 ЦК України та п. 1 ст. 4
Закону України «Про цінні папери та
фондовий ринок» цінним папером є
документ встановленої форми з
відповідними реквізитами, що посвідчує
грошове або інше майнове право і
визначає взаємовідносини між особою,
яка його розмістила (видала), і
власником та передбачає виконання
зобов'язань згідно з умовами
розміщення, а також можливість
передачі прав, що випливають з цього
документа, іншим особам. До особи, яка
набула право власності на цінний папір,
переходять у сукупності і всі права,
які ним посвідчуються. Оскільки згідно
п. 5 ст. З Закону України «Про цінні
папери та фондовий ринок» акції є одним
із видів цінних паперів, акції,
подаровані ДП «Антонов», та всі права,
що ними посвідчуються, є майном
підприємства.

З наявних в матеріалах справи доказів
вбачається, що отримані у власність за
договорами дарування 50% статутного
капіталу компанії «Ruslan Salis GmbH» (м.
Лейпциг, Німеччина) та 490 акцій
номінальною вартістю 1 фунт стерлінгів
за одну акцію на загальну суму 490 фунтів
або 49% статутного капіталу компанії
"Ruslan International Limited" (Великобританія)
відповідно до вимог закону були
поставлені на баланс ДП « Антонов»

Відповідно п. З Положення про порядок
передачі об'єктів права державної
власності, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 1482 від
21.09.1998р., ініціатива щодо передачі
об'єктів права державної власності
може виходити відповідно від органів,
уповноважених управляти державним
майном, або самоврядних організацій.

Зі змісту Положення про головного
бухгалтера АНТК від 05.05.1997 року
вбачається, що до посадових обов'язків
ОСОБА_5, як головного бухгалтера,
зокрема, відносились такі обов'язки, як:
п.1.4 забезпечення організації
бухгалтерського обліку на
підприємстві і контроль за
раціональним, економним використанням
всіх видів ресурсів, збереженням
державної власності активним впливом
на підвищення ефективності
господарської діяльності
підприємства; 2.5 забезпечення
правильного нарахування і своєчасного
перерахування платежів до державного
бюджету і позабюджетні фонди,
погашення у встановлені строки
заборгованості банкам по позикам,
відрахування коштів у фонди
економічного стимулювання та інші
фонди та резерви.

Оскільки отримані за договором
дарування 50% статутного капіталу
компанії «Ruslan Salis GmbH» (м. Лейпциг,
Німеччина) та 490 акцій номінальною
вартістю 1 фунт стерлінгів за одну
акцію на загальну суму 490 фунтів або 49%
статутного капіталу компанії "Ruslan
International Limited" (Великобританія)
перебувають на балансі ДП « Антонов»,
то позивач, як головний бухгалтер
підприємства, відповідно до вимог п.2.5
Положення про головного бухгалтера,
повинен забезпечити правильне
нарахування і своєчасне
перерахування платежів до державного
бюджету і позабюджетні фонди,
погашення у встановлені строки
заборгованості банкам по позикам,
відрахування коштів у фонди
економічного стимулювання та інші
фонди та резерви.

Як встановлено положеннями ст.147 КЗпП
України, за порушення трудової
дисципліни до працівника може бути
застосовано тільки один з таких
заходів стягнення: 1) догана; 2)
звільнення.

Частиною 1 статті 1471 КЗпП України
встановлено, що дисциплінарні
стягнення застосовуються органом,
якому надано право прийняття на роботу
(обрання, затвердження і призначення на
посаду) даного працівника.

Відповідно до ст.148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Згідно зі ст.149 КЗпП України до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. При обранні виду
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен враховувати ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяну ним шкоду, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі і повідомляється працівникові
під розписку.

З системного аналізу вказаних норм
права вбачається, що порушення
трудової дисципліни - це невиконання чи
неналежне виконання працівником, без
поважних причин, обов'язків, покладених
на нього трудовим договором або
правилами внутрішнього трудового
розпорядку. Трудові обов'язки
працівника визначаються у посадовій
(робочій) інструкції. КЗпП України не
містить переліку випадків, в яких може
застосовуватися догана чи звільнення.
Притягнення до дисциплінарної
відповідальності і накладення
стягнення - це право роботодавця, а не
його обов'язок. При визначенні виду
стягнення враховуються і попередня
робота працівника, його ставлення до
праці. До застосування
дисциплінарного стягнення власник
повинен зажадати від працівника
письмові пояснення. Якщо працівник
відмовився від цього, власник повинен
скласти акт про відмову від дачі
пояснень і провести дисциплінарне
розслідування порушення трудової
дисципліни. Власник підприємства
зобов'язаний, застосовуючи певний вид
дисциплінарного стягнення, видати
наказ (розпорядження), в якому в
обов'язковому порядку вказуються
мотиви застосування стягнення.

З висновку № 2-02/10 судово-економічної
експертизи від 02.10.2013 року вбачається,
що облік акцій (часток) компаній «Ruslan
Salis GmbH» та «Ruslan International Limited» ведеться ДП
«Антонов» відповідно до вимог
законодавства України, а саме згідно
Інструкції про застосування Плану
рахунків бухгалтерського обліку
активів, капіталу, зобов'язань і
господарських операцій підприємств і
організацій, затвердженої Наказом
Міністерства фінансів України від
30.11.1999 року № 291 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України від 21.12.1999
року за №893/4186, Положенню (стандарту)
бухгалтерського обліку 12 «Фінансові
інвестиції», затвердженому Наказом
Міністерства фінансів України 26.04.2000
року № 91 та зареєстрованому в
Міністерстві юстиції України 17.05.2000
року за № 284/4505, Положенню (стандарту)
бухгалтерського обліку 2 «Баланс»,
затвердженому наказом Міністерства
фінансів України 31.03.1999 року № 87,
зареєстрованому в Міністерстві
юстиції України 21.06.1999 року за №396/3689.

Зарахування ДП «Антонов» отриманих від
компанії «Ruslan Salis GmbH» доходів у вигляді
дивідендів проведено у податковому
обліку у відповідності до вимог Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», Податкового кодексу
України в бухгалтерському обліку
згідно з Інструкцією про застосування
Плану рахунків бухгалтерського обліку
активів, капіталу, зобов'язань і
господарських операцій підприємств і
організацій, затвердженої Наказом
Міністерства фінансів України від
30.11.1999 року №291, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України від 21.12.1999
року за №893/4186 та Стандартів
бухгалтерського обліку.

Представлені матеріали справи не
свідчать про отримання ДП « Антонов»
дивідендів від компанії «Ruslan Salis GmbH».

З прибутку, розрахованого згідно з
положеннями (стандартами)
бухгалтерського обліку, відповідно до
норм Закону України «Про управління
об'єктами державної власності»,
Постанови Кабінету Міністрів України
від 11.03.2009р. №184 «Про порядок
відрахування у 2009 році державними
унітарними підприємствами та їх
об'єднаннями до державного бюджету
частини чистого прибутку (доходу)»,
Порядку відрахування до державного
бюджету частини чистого прибутку
(доходу) державними унітарними
підприємствами та їх об'єднаннями,
затвердженого поставною Кабінету
Міністрів України від 23 лютого 2011 року
№138, ДП «Антонов» нараховані та
сплачені до бюджету частини прибутку.

Оскільки законодавством України не
передбачене перерахування дивідендів
отриманих державним підприємством від
третіх осіб до державного бюджету, ДП
«Антонов» зарахування доходів у
вигляді дивідендів отриманих від
компаній «Ruslan International Limited» проведено
відповідно до вимог бухгалтерського та
податкового обліку України, то
експертом встановлено, що вказане в
наказі ДП «Антонов» від 29.07.2013 року № 2144
про необхідність перерахування
дивідендів отриманих від компаній «Ruslan
International Limited» та «Ruslan Salis GmbH» до
державного бюджету, є безпідставним.

Оцінюючи в сукупності досліджені
докази, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
ОСОБА_5, як головним бухгалтером, не
було допущено порушень трудової
дисципліни та п.2.5 положення про
головного бухгалтера, так як платежі до
державного бюджету були нараховані
правильно та своєчасно перераховані, а
тому підстав для застосування до нього
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани не було і наказ ДП «Антонов» №
2144 від 29 липня 2013 року є незаконним.

Обгрунтованим є також висновок суду
першої інстанції про незаконність
наказу ДП «Антонов» № 2144 від 29 липня
2013 року через невідповідність його
вимогам ст..ст. 148, 149 КЗпП України, так
як дисциплінарне стягнення у вигляді
догани було застосовано до позивача 29
липня 2013 року, а подаровані в 2006 році
ДП « Антонов» акції компанії «Ruslan
International Limited» були взяті на баланс
підприємства в 2006 році і
перерахування до державного бюджету
доходів від отриманих дивідендів
проводилось в 2008-2014 роках, суду не було
надано доказів того, що перед
застосуванням дисциплінарного
стягнення у працівника відбирались
пояснення щодо обставин, які
роботодавець вважав дисциплінарним
проступком.

Доводи апеляційної скарги про
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, дослідженим
судом доказам та вимогам закону
колегія суддів вважає безпідставними,
так як висновки суду першої інстанції
щодо предмету спору, яким є законність
застосування до ОСОБА_5
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани, є обґрунтованими та
відповідають вимогам КЗпП України.

Не ґрунтуються на досліджених судом
доказах і доводи апеляційної скарги
про неправильність перерахування ДП
«Антонов» до Державного бюджету
України дивідендів, нарахованих на
акції компанії«Ruslan International Limited», так
як правильність здійснених
розрахунків підтверджена висновком
судово-економічної експертизи № 2-02/10
від 02 жовтня 2013 року, аудиторськими
висновками за 2009 рік, за 2010 рік, за 2011
рік, за 2012 рік .

Не спростовують правильність
висновків суду першої інстанції
доводи апеляційної скарги про те, що
даючи оцінку законності укладання та
оформлення державним підприємством «
Антонов» договорів дарування акцій
компанії «Ruslan International Limited» і частки у
статутному фонді компанії « Ruslan Salis GmbH»
суд першої інстанції посилався на
рішення Голосіївського районного суду
м.Києва від 13.06.2006 року та від 14.08.2006
року, які в судовому засіданні не
досліджувались та до справи не
долучались, крім того, рішення
Голосіївського районного суду м.Києва
від 14.08.2006 року було скасовано ухвалою
Апеляційного суду м.Києва від 20.10.2009
року, оскільки на договори дарування
суд послався як на підставу набуття ДП
« Антонов» права власності на 50%
статутного капіталу компанії «Ruslan Salis
GmbH» (м. Лейпциг, Німеччина) та 490 акцій
номінальною вартістю 1 фунт стерлінгів
за одну акцію на загальну суму 490 фунтів
або 49% статутного капіталу компанії
"Ruslan International Limited" (Великобританія),
вказані договори є чинними, в
установленому законом порядку
недійсними не визнавались і не є
предметом спору по даній цивільній
справі.

Безпідставними є також доводи
апеляційної скарги про те, що при
вирішенні трудового спору суд першої
інстанції зробив висновки щодо
корпоративних прав держави на 50%
статутного капіталу компанії «Ruslan Salis
GmbH» (м. Лейпциг, Німеччина) та 490 акцій
номінальною вартістю 1 фунт стерлінгів
за одну акцію на загальну суму 490 фунтів
або 49% статутного капіталу компанії
"Ruslan International Limited" (Великобританія), які
перебувають на балансі ДП « Антонов»,
оскільки відповідно до роз»ясень п.4
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 07.02.2014 року « Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав» за
змістом частини третьої статті 61 ЦПК
України, обставини, встановлені під час
розгляду справи за позовом про право на
майно, не мають обов'язкової сили для
осіб, які не брали участі у справі. Такі
особи мають право на звернення до суду
із самостійним позовом про право на це
майно. Разом із тим під час розгляду
справи за таким позовом суд враховує
обставини раніше вирішеної справи про
право на спірне майно незалежно від
того, встановлені вони судовим
рішенням, що набрало законної сили, у
цивільній, господарській або
адміністративній справі. Якщо суд
дійде інших висновків, ніж ті, що
містяться в судовому рішенні щодо
раніше вирішеної справи, він має
навести відповідні мотиви. При цьому
суд має виходити з того, що правові
висновки суду і встановлені ним
обставини не є тотожними поняттями.
Висновки (судження) суду щодо прав і
обов'язків сторін, зроблені на підставі
встановлених при розгляді справи
обставин, не є преюдиційними. Від
правових висновків суду слід
відрізняти судові рішення за
перетворювальними позовами, які
встановлюють, змінюють або припиняють
права та обов'язки сторін. Викладені в
рішенні суду по даній справі висновки
зроблені щодо прав і обов»язків
сторін у даній справі і не стосуються
управління корпоративними правами
держави, так як вказане питання не було
предметом даного судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника
Генерального прокурора України
А.Матіос в інтересах держави,
відхилити.

Рішення Солом»янського районного суду
м. Києва від 05 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді: