Справа № 373/2063/14-ц Головуючий у І
інстанції Рева О.І.Провадження №
22-ц/780/6037/14 Доповідач у 2
інстанції ПриходькоКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

22 жовтня 2014 року колегія судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній
Д.О.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 16 вересня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Стовп»язької
сільської ради
Переяслав-Хмельницького району
Київської області про визнання права
власності на спадкове майно,-

встановила:

у серпні 2014 року до суду звернувся
позивач з вказаним позовом.

Просив визнати за ним право власності
на спадкове майно, а саме: 12 частину
жилого будинку, загальною площею
63,60кв.м., житловою площею 40,80кв.м., з
господарськими будівлями та спорудами,
що розташований по АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 року діда ОСОБА_3 та на 12
частину цього ж жилого будинку, з
господарськими будівлями та спорудами,
в порядку спадкування за законом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року батька ОСОБА_4,
посилаючись на те, що при житті ОСОБА_3
не оформив на своє ім»я
правовстановлюючий документ на
нерухоме майно, що позбавило його
можливості оформити спадщину на своє
ім»я після смерті діда та батька.

Рішенням Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 16 вересня 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2, в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 року його діда ОСОБА_3,
право власності на спадкове майно, яке
складається із 12 частини жилого
будинку, загальною площею 63,60кв.м.,
житловою площею 40,80кв.м., з
господарськими будівлями та спорудами,
розташованого по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2, в порядку
спадкування за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 року його батька ОСОБА_4,
право власності на спадкове майно, яке
складається із 12 частини жилого
будинку, загальною площею 63,60кв.м.,
житловою площею 40,80кв.м., з
господарськими будівлями та спорудами,
розташованого по АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
просила скасувати рішення суду від 16
вересня 2014 року, прийняти нове, про
часткове задоволення позовних вимог
позивача ОСОБА_2 та визнання за ним
права власності в порядку спадкування
на 2/3 частини будинку АДРЕСА_1

Зазначила, що рішення ухвалене з
неповним з»ясуванням обставин справи,
також що висновки суду не відповідають
обставинам справи, з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує на ту обставину,
що у померлого ОСОБА_3 був ще однин син -
ОСОБА_5, чоловік апелянта. ОСОБА_5, помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, але на час смерті
свого батька ОСОБА_3, був інвалідом
першої групи та мав право, незалежно
від заповіту, на обов»язкову частку в
спадковому майні померлого.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 при житті
володів і проживав у будинку АДРЕСА_1 що
підтверджується витягом із по
господарської книги №2 за 1996 - 2000 рр.
Стовп»язької сільської ради
Переяслав-Хмельницького району
Київської області, номер об»єкта по
господарського обліку 126 та довідкою
№184 від 18.03.2014 року Стовп»язької
сільської ради
Переяслав-Хмельницького району
Київської області.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт,
посвідчений 30.12.1999 року ОСОБА_6,
секретарем виконкому Стовп»язької
сільської ради
Переяслав-Хмельницького району
Київської області, реєстр №55, за яким
все своє майно в рівних долях він
заповів сину ОСОБА_4 та онуку ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер і
відкрилась спадщина на належне йому
майно.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у відповідності до
вимог ст.549 ЦК УРСР фактично прийняли
спадщину, маючи крім цього і заповіт на
своє ім»я, що підтверджується довідкою
№184 від 18.03.2014 року Стовп»язької
сільської ради
Переяслав-Хмельницького району
Київської області та витягом із по
господарської книги №2 за 1996 - 2000 рр. та
№2 за 2000 - 2010 рр.

Фактичне прийняття спадщини ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3
підтверджується довідкою №184 від 18.03.2014
року Стовп»язької сільської ради
Переяслав-Хмельницького району
Київської області про реєстрацію та
проживання цих осіб в спадковому
будинку. Цю обставину також
підтвердили свідки ОСОБА_7 (сусід) та
ОСОБА_1 (колишня дружина іншого
спадкоємця ОСОБА_5.).

Щодо іншого спадкоємця - ОСОБА_5, сина
покійного ОСОБА_3 судом встановлено
наступне. Згідно довідки № 184 від 18.03.2014
року Стовп»язької сільської ради
Переяслав-Хмельницького району
Київської області він був
зареєстрований та проживав у
спадковому будинку. Однак, як показала
свідок ОСОБА_1, колишня дружина ОСОБА_5,
він фактично проживав у її будинку
АДРЕСА_2 оскільки був інвалідом І групи.
Факт не проживання ОСОБА_5 у спадковому
будинку також підтверджений свідком
ОСОБА_7, котрий проживає по сусідству.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, що діяла на
момент тих правовідносин, ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 вважаються такими, що прийняли
спадщину за заповітом, оскільки
фактично вступили в управління або
володіння спадковим майном. Інший
спадкоємець за законом, ОСОБА_5, як
непрацездатна дитина спадкодавця,
відповідно до ст.535 ЦК УРСР успадковує,
незалежно від змісту заповіту, не менше
двох третин своєї обов»язкової частки.

У цьому випадку, відповідно до ст.549 ЦК
УРСР, він мав би протягом шести місяців
з дня відкриття спадщини подати
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини, оскільки фактично
спадщини не прийняв. Такої заяви ОСОБА_5
до нотаріальної контори не подав. Дана
обставина підтверджується показами
свідка ОСОБА_1 та копією спадкової
справи №388 за 2007 рік, що заведена в
Переяслав-Хмельницькій державній
нотаріальній конторі після смерті
ОСОБА_3 Із заявами про прийняття
спадщини зверталися спадкоємці за
заповітом - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та їм 12.06.2007
були видані свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на частину
спадкового майна.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер і
відкрилась спадщина на належне йому
майно.

Спадкоємцем померлого першої черги за
законом є його син, позивач по справі,
ОСОБА_2.

Як вбачається з матеріалів справи,
доказів наявності інших спадкоємців за
законом, в тому числі й таких, які мають
право на обов»язкову частку у спадщині,
не надано.

У відповідності до постанови №890/02-31
від 02.04.2014 року, державним нотаріусом
Переяслав-Хмельницької районної
державної нотаріальної контори було
відмовлено ОСОБА_2 у видачі Свідоцтва
про право на спадщину на спірне
домоволодіння, оскільки відсутній
правовстановлюючий документ на жилий
будинок.

Так, як позивач ОСОБА_2 відповідно до
вимог закону вчинив всі дії, які
свідчать про прийняття ним спадщини
після смерті спадкодавців, то
відповідно до ст.549 ЦК УРСР та ч.5 ст. 1268
ЦК України, суд вірно визнав за ним
право власності на спадкове майно, яке
складається із жилого будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
що розташований по АДРЕСА_1: на 12
частину жилого будинку в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 року діда ОСОБА_3 та на 12
частину жилого будинку в порядку
спадкування за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 року батька ОСОБА_4.

Посилання апелянта на те, що вона є
спадкоємцем майна після смерті свого
чоловіка ОСОБА_5 не знайшли свого
підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги оскільки
відповідно до пояснень самого
апелянта, під час допиту її в якості
свідка встановлено, що шлюб між нею та
її чоловіком був розірваний в 1983 році
(а.с.54, зворот).

Доказів того, що апелянт має право на
спадкування спірного майна, після
смерті ОСОБА_5, останньою не подано.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі
про порушення норм матеріального та
процесуального права при його
ухваленні, на переконання колегії
суддів апеляційної інстанції, не
знайшли свого підтвердження і повністю
спростовуються дослідженими належними
та допустимими доказами по справі.

За таких обставин, колегія судів,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку відмовивши в
задоволенні позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційні скарги і залишити рішення
суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК
України колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
рішення Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 16 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді