Справа № 2/2344/2009 р.
№
У Х В А Л А

22 жовтня 2014 року Ленінський районний
суд м.Миколаєва у складі:

головуючого – судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі – Ковальовій С.В.,

за участю заявника ОСОБА_1,
представника органу опіки і піклування
– ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Миколаєві
заяву ОСОБА_1 про зміну способу і
порядку виконання рішення Ленінського
районного суду м.Миколаєва у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення суду.
Заявник вказував на те, що рішенням
Ленінського районного суду м.Миколаєва
від 4 червня 2009 року було задоволено
його позов до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною.
Визначено його участь у вихованні
малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
шляхом надання йому можливості
бачитися з донькою не менше трьох разів
на тиждень з ночівлею за попередньою
домовленістю стосовно часу та дня.

Проте відповідачка не бажає виконувати
рішення суду та домовлятися з ним
стосовно участі у вихованні дитини. До
того ж, на теперішній час обставини у
справі змінилися, відповідачка змінила
своє місце проживання та виїхала разом
з донькою з м.Миколаєва на постійне
проживання до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Посилаючись на ці обставини, заявник
просив суд зобов’язати відповідачку
не чинити перешкод у вихованні його
доньки ОСОБА_4, а визначений рішенням
Леніського районного суду м.Миколаєва
від 04.06.2009 року спосіб його участі у
вихованні дитини змінити, розподіливши
терміни знаходження дитини з ним у
місті Миколаєві за адресою його
проживання, без участі відповідачки
наступним чином:

з 1 червня по 15 серпня щороку, але не
менш ніж 70 діб влітку;

з 25 грудня по 15 січня щороку, з 20 по 31
березня щороку та з 20 по 31 жовтня щороку
– до досягнення донькою повноліття.
При цьому, час, який було пропущено
через хворобу сумарно додавати до
наступного періоду знаходження дитини
у м.Миколаєві.

Також заявник просив зобов’язати
відповідачку надавати позивачу всю
інформацію щодо місцезнаходження
дитини та про стан здоров’я дитини,
зобов’язати відповідачку вирішувати
питання щодо навчання, виховання
доньки, інші аналогічні питання разом з
ним через скайп та мобільний зв'язок.
Контроль за виконанням рішення
покласти на ДВС України.

А також заявник просив суд стягнути з
відповідачки понесені ним витрати на
поштові відправлення та сплачений при
подачі заяви судовий збір.

В судовому засіданні
заявник підтримав заяву, просив її
задовольнити. Представник органу опіки
і піклування виконкому Миколаївської
міської ради вказувала на те, що орган
опіки і піклування вважає за можливе
змінити спосіб участі батька у
вихованні доньки у відповідності з
наданим висновком.

Відповідачка в судове засідання не
з’явилася. Про час і місце розгляду
заяви їй направлялася судова повістка
за адресою її місця проживання.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, вивчивши матеріали
заяви, судом встановлено наступне.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 4 червня 2009 року
задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною. Визначено участь ОСОБА_1 у
вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з наданням батьку дитини
можливості бачитися з донькою не менше
трьох разів на тиждень з ночівлею за
попередньою домовленістю стосовно
часу та дня.

Рішення суду набрало законної сили.
Сторонами не оскаржувалося.

На підставі вказаного рішення суду 9
жовтня 2009 року Ленінським районним
судом м.Миколаєва було видано
виконавчий лист.

У відповідності до ст..373 ЦПК України та
ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче
провадження» за наявності обставин, що
утруднюють виконання рішення (хвороба
боржника, або членів його сім’ї,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо, тощо), за заявою
державного виконавця або за заявою
сторони суд, який видав виконавчий
документ у виняткових випадках може
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення суду.

Отже, за змістом зазначених норм, зміна
способу та порядку виконання рішення
суду може бути у виняткових випадках за
наявності підстав, що утруднюють
виконання рішення суду. Під
обставинами, які утруднюють виконання
рішення суду можуть бути відсутність у
боржника коштів присуджених стягувачу,
відсутність майна, яке має бути
передано в натурі стягувачу за
рішенням суду, стихійне лихо, за
наслідками якого виконання рішення
суду у визначений спосіб не можливо
тощо.

При цьому іншій спосіб, яким має бути
виконано рішення не може порушувати
права осіб, які не були учасниками
спору за наслідками розгляду якого
було ухвалено рішення суду, не може
собою підміняти компетенцію інших
державних або суспільних інституцій,
не може суперечити іншим нормативним
актам держави, які регулюють права та
обов'язки інших осіб, за своєю суттю
розв'язувати інші спори, які існують
між особами, права яких зачіпляються
встановленим способом виконання
рішення суду та які не були предметом
розгляду у судовій справі, за
наслідками розгляду якої ухвалено
судове рішення, вирішувати інші спірні
питання тощо.

За правилами ст. 217 ЦПК України суд, який
ухвалив рішення, може визначити
порядок його виконання, надати
відстрочку або розстрочити виконання,
вжити заходів для забезпечення його
виконання, про що зазначає в рішенні.

За вимогами ч.2 ст. 218 ЦПК України після
проголошення рішення суд, який його
ухвалив, не може сам скасувати або
змінити це рішення.

Відповідно до вимог ст. 10, 11, 60 ЦПК
України суд розглядає справу за
правилами диспозитивності,
змагальності у межах заявлених вимог,
та не може виходити за їх межі.

Зміна способу та порядку виконання
судового рішення можлива лише в тому
випадку, коли судом не застосовується
інший, чим визначено судом, спосіб
захисту права чи інтересу особи, не
змінюється предмет чи підстава позову.

Статтею 159 СК України передбачено, що
суд визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров’я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення.

В той же час із змісту позовної заяви,
рішення суду та заяви про зміну способу
і порядку виконання рішення суду
вбачається, що заявник повністю змінює
та доповнює свої вимоги, які
розглядалися судом 04.06.2009 року за його
позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною,
заявляючи нові вимоги, які не
заявлялися у позові та не були
предметом розгляду справи.

Таким чином, враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що визначений у
заяві спосіб і порядок виконання
рішення суду призведе до зміни суті
ухваленого судового рішення, що
суперечить вимогам ч.2 ст. 218 ЦПК
України.

Крім того, згідно приписів ЦПК України,
встановлення способу і порядку
виконання рішення суду можливе лише
при наявності незавершеного
виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи
постановою заступника начальника
відділу ДВС Селидівського міського
управління юстиції від 09.04.2012 року
виконавче провадження з приводу
примусового виконання виконавчого
листа щодо визначення участі ОСОБА_1 у
вихованні дитини закінчено на підставі
п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про
виконавче провадження».

Вищевказану постанову державного
виконавця заявник оскаржив до суду.

Ухвалою Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 24.05.2012 року у
задоволенні скарги ОСОБА_1 на
неправомірні дії ВДВС Селидівського
МУЮ Донецької області, скасування
постанови відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 11 липня 2012
року ухвалу Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 24.05.2012 року в частині
скарги про визнання неправомірними дій
ВДВС Селидівського МУЮ Донецької
області, скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження
скасовано та постановлено нову ухвалу,
якою ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні
скарги на неправомірні дії ВДВС
Селидівського МУЮ Донецької області та
скасування постанови.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03.08.2012 року у
відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
апеляційного суду Миколаївської
області відмовлено.

Враховуючи викладені обставини, суд
приходить до висновку, що заява ОСОБА_1
про зміну способу і порядку виконання
рішення суду з вказаних вище підстав
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.209, 210, 373 ЦПК України,
суд

У Х В
А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1
про зміну способу і порядку виконання
рішення Ленінського районного суду
м.Миколаєва у справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною.

Ухвала може бути
оскаржена в апеляційному порядку до
апеляційного суду

Миколаївської області через
Ленінський районний суд м.Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п’яти днів з дня її
проголошення.

У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Н.А. Спінчевська