Справа №490/4651/14-ц 28.10.2014 28.10.2014 28.10.2014
Провадження №22-ц/784/2593/14
Справа № 22-ц/784/2593/14
Головуючий першої інстанції:
Суддя-доповідач апеляційного суду:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого Шолох З.Л.,

суддів Довжук Т.С., Коломієць
В.В.,

при секретарі Кудрі В.М,

за участю представників відповідачів
Ляхової К.О. і Хмельницького В.С. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 11 серпня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до Державної
казначейської служби України (далі -
ДКС України ), Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Миколаївській області (далі - УМВС
України в Миколаївській області ),
третя особа - слідчий Заводського
районного відділу Миколаївського
міського управління УМВС України в
Миколаївській області Донець Г.М., про
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із позовом до ДКС України та УМВС
України в Миколаївській області про
стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги ОСОБА_4 мотивувала тим, що
ухвалою Заводського районного суду
м.Миколаєва від 26 листопада 2008 року
зобов'язано Заводський ВДВС ММУЮ за
участю спеціаліста-експерта провести
розподіл земельної ділянки
домоволодіння АДРЕСА_1.

17 січня 2014 року нею в інтересах ОСОБА_6
подана заява до Заводського РВ ММУ УМВС
України в Миколаївській області про
відкриття кримінального провадження
за ознаками злочину, передбаченого ч.3
ст. 382 КК України щодо невиконання
вказаної ухвали суду.

Постановою слідчого Заводського РВ ММУ
УМВС України в Миколаївській області
Донець Г.М. від 30 січня 2014 року
кримінальне провадження, внесене 21
січня 2014 року до ЄРДР за № 0000372,
було закрито в зв'язку з відсутністю
складу кримінального правопорушення.

За результатами розгляду скарги
позивачки на вищевказану постанову
слідчого, 01 квітня 2014 року ухвалою
слідчого судді Заводського районного
суду міста Миколаєва вищевказана
постанова скасована, оскільки слідчим
не в повному обсязі дослідженні всі
обставини кримінального провадження.

Посилаючись на те, що внаслідок
незаконних дій слідчого Заводського РВ
ММУ УМВС України в Миколаївській
області при винесенні вищевказаної
постанови були порушені її
конституційні права, що завдало
моральних страждань, ОСОБА_4 просила
стягнути на її користь 6000 грн. 00 коп.
відшкодування моральної шкоди на
підставі положень ст.ст. 16, 20 Закону
України "Про міліцію" та ст.ст.8, 56
Конституції України.

Заперечуючи проти позову, відповідачі
посилались на безпідставність
позовних вимог.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 11 серпня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просила рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів не вбачає підстав для її
задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено і таке
підтверджується матеріалами справи, що
17 січня 2014 року ОСОБА_4, яка діяла на
підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_6, звернулась до Заводського РВ
ММУ УМВС України із заявою про
відкриття кримінального провадження
за ознаками злочину, передбаченого ч.3
ст.382 КК України. Зазначену заяву вона
мотивувала тим, що на підставі
виконавчого листа, виданого Заводським
районним судом м.Миколаєва на
виконання рішення суду у справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
визначення порядку користування
земельною ділянкою Заводським ВДВС
ММУЮ було відкрите виконавче
провадження. Ухвалою Заводського
районного суду м.Миколаєва від 26.11.2008р.,
постановленою за скаргою на дії
державного виконавця, зобов'язано ВДВС
провести виконавчі дії за участю
експерта-спеціаліста, проте, дотепер
вказана ухвала суду працівниками ДВС
не виконується.

21 січня 2014 року за вказаною заявою до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №0000372 внесені
відомості про кримінальне
правопорушення.

Постановою слідчого СВ Заводського РВ
ММУ УМВС України в Миколаївській
області Донець Г.М. від 30 січня 2014 року
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №0000372 від 21 січня
2014 року було закрито у зв'язку з
відсутністю в діянні ознак складу
кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Заводського
районного суду м.Миколаєва від 01 квітня
2014 року постанова про закриття
кримінального провадження від 30 січня
2014 року скасована, як така, що винесена
передчасно та необґрунтовано.

Стаття 56 Конституції України
передбачає, що кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя суд захищає права свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Суд першої інстанції вірно виходив з
того, що на спірні правовідносини не
розповсюджуються положення Закону
України "Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду" та
частин 1-5 ст. 1176 ЦК України, тому дійшов
правомірного висновку, що за
обставинами справи позивачка не
відноситься до кола осіб, які мають
право на таке відшкодування.

При цьому суд дійшов правильного
висновку, що до спірних правовідносин
підлягають застосуванню положення ч. 6
ст. 1176 ЦК України, відповідно до якої
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі внаслідок іншої, ніж
передбаченої у частинах 1-5 цієї норми,
незаконної дії або бездіяльності чи
незаконного рішення органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду, відшкодовується
на загальних умовах.

Загальні підстави відповідальності за
завдану моральну шкоду передбачені ст.
1167 ЦК України, відповідно до якої
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності вини.

Відповідальність за шкоду, завдану
фізичній чи юридичній особі рішеннями,
діями або бездіяльністю працівника під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків згідно зі ст. 1172
ЦК України покладається на юридичну
особу, з якою працівник перебуває у
трудових правовідносинах.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 за їх безпідставністю, суд
обґрунтовано виходив з того, що
позивачем не доведено, що під час
виконання своїх обов'язків слідчий
Заводського районного відділу
Миколаївського міського управління
УМВС України в Миколаївській області
Донець Г.М вчинив винні дії, тобто такі,
що порушують вимоги закону, в
результаті яких позивачу спричинена
моральна шкода.

Саме по собі скасування постанови
слідчого про закриття кримінального
провадження не свідчить про
протиправність дій працівника
правоохоронного органу та завдання
шкоди позивачу. При цьому, як вірно
зазначив суд першої інстанції, позивач
реалізував надане йому процесуальне
право на оскарження такої постанови.

До того ж, місцевий суд вірно зазначив,
що діюче законодавство передбачає
можливість відшкодування моральної
шкоди, завданої діями органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, лише особі, якій завдано
шкоди такими діями та не передбачає
відшкодування шкоди особі, яка є
представником потерпілого від злочину.

Отже, суд першої інстанції вірно
встановивши фактичні обставини справи,
належно оцінив наявні у справі докази
та дійшов правомірного висновку про
недоведеність та безпідставність
заявлених позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, доводи
апеляційної скарги про доведеність
позову є помилковими, оскільки не
узгоджуються з матеріалами справи та
вимогами закону.

За такого, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення
районного суду.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 11 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді