Справа № 2/243/1764/2014
Єд.ун. № 243/4022/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 жовтня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
складі :

головуючий суддя
Мінаєв І.М.,

при секретарі судового засідання
Ляшко О.О., Денисенко О.Ю., Копійко
Г.С.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И В :

До Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області 09.09.2014р.
звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_3
про встановлення факту батьківства,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер
ОСОБА_5, з яким позивача перебувала у
фактичних шлюбних відносинах з липня
2001 року. У червні 2002 року ОСОБА_5 виїхав
за межі м. Слов'янська на заробітки,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_7.

Оскільки позивач та ОСОБА_5 не
перебували в зареєстрованому шлюбі, на
час народження дитини ОСОБА_5 перебував
за межами м. Слов'янська, то під час
реєстрації народження сина запис в
актовому записі про батька був
зроблений за прізвищем позивача
«ОСОБА_7», в графі батько дитини були
записані ім'я та по-батькові батька
дитини «ОСОБА_5».

У серпні 2002 року ОСОБА_5
повернувся до м. Слов'янська, вони
проживали однією сім'єю по АДРЕСА_1.
ОСОБА_5 визнавав своє батьківство,
проявляв турботу про сина. За
пропозицією матері ОСОБА_5 вони з 2004
року переїхали та стали проживати
однією сім'єю за адресою : АДРЕСА_2,
ОСОБА_5 утримував сина, займався його
вихованням, піклувався про стан його
здоров'я, навчання, з народження
називав ОСОБА_7 сином, а ОСОБА_7 ОСОБА_5
називав батьком. Через такі відносини
між батьком та сином вони не надавали
значення, що прізвище сина як у матері,
а не прізвище батька, відкладали
вирішення питання про встановлення
батьківства на певний строк, вважали,
що вирішать це питання по досягненню
сином віку для отримання паспорта.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 раптово помер
від внутрішнього крововиливу у
головний мозок. Після його смерті
відкрилася спадщина. Оскільки ОСОБА_5 є
батьком малолітнього ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, то останній має право на
спадщину, для чого необхідно
встановити факт батьківства.

Відповідач ОСОБА_3 також є
спадкоємцем першої черги за законом на
майно померлого ОСОБА_5, як дочка
померлого. Відповідач достовірно знає,
що ОСОБА_5 визнавав себе батьком ОСОБА_7,
сама визнавала його братом, а ОСОБА_7
визнавав ОСОБА_3 своєю сестрою. Але
після смерті спадкодавця відповідач не
бажає добровільно визнавати, що ОСОБА_5
є батьком ОСОБА_7.

Просить встановити факт, що
померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 є батьком
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та її представник адвокат
ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги,
навели доводи, тотожні викладеним у
позовній заяві. Додатково ОСОБА_1
пояснила, що близькі відносини з
померлим ОСОБА_5 у них розпочалися у
липні 2001 року, восени того ж року вона
завагітніла. Мати ОСОБА_5 визнавала її
та ОСОБА_7 як онука, приходила до неї у
пологовий будинок, відносини з дочкою
ОСОБА_5 - відповідачкою, у ОСОБА_7 були
добрі як у сестри та брата, вони любили
один одного, під час проведення АТО в м.
Слов'янську вони їздили до м. Москва до
родичів ОСОБА_5, де також була і
відповідач, вона визнавала там ОСОБА_7
як свого брата. Під час обряду Хрещення
ОСОБА_7 за бажанням ОСОБА_5 в свідоцтві
було записано прізвище ОСОБА_7.

Відповідач ОСОБА_3 та її
представник адвокат ОСОБА_4 позовні
вимоги не визнали, прохали у їх
задоволенні відмовити, посилаючись на
те, що позивачку знає біля 10 років як
супутницю життя свого батька. Батько
відбував покарання в місцях
позбавлення волі та після звільнення
«загуляв» з позивачкою та проживав з
нею. Мати батька не визнавала позивачку
та з нею були постійні сварки, бабуся
була вимушена піти жити в інше місце.
ОСОБА_7 не є сином батька, оскільки його
батьком є інший чоловік, прізвища вона
не знає. Коли батько про це дізнався, у
нього був інсульт. До батька з ОСОБА_1
вона у гості не ходила, була лише один
раз, сталася сварка. Будинок по АДРЕСА_2
оформлений на батька та після його
смерті позивач забажала отримати
спадщину, на яку не має права.
Похованням батька займалася вона з
позивачкою. При житті батько був згоден
на проживання в цьому будинку ОСОБА_1 з
її сином ОСОБА_7. Вона дійсно на свята
вітала ОСОБА_7, але відносилася до нього
з повагою, та не як до брата. Вона
народилася у ІНФОРМАЦІЯ_5, на час коли
батько став проживати з ОСОБА_1, її
виповнилося трохи більше 10 років. В її
присутності ОСОБА_7 називав ОСОБА_5
батьком.

Судом встановлено наступні факти
та відповідні ним правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_7,
про що в книзі ЗАГС про народження
14.08.2002 року зроблено відповідний запис
№ 576 та видано свідоцтво про народження
НОМЕР_4, в якому в графі «батьки»
зроблено запис про матір ОСОБА_1, батько
- ОСОБА_5 ( а. с. 10).

Відповідно до витягу з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян щодо актового запису
про народження та запису акту про
народження № 576 від 14.08.2002 року,
відомості про батька ОСОБА_5 записані
на підставі заяви матері № 80 від 14.08.2002
року, державна реєстрація народження
проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК
України (за вказівкою матері) ( а. с. ).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 41 року помер
ОСОБА_5, про що відділом РАЦС по м.
Слов'янську реєстраційної служби
Слов'янського міськрайонного
управління юстиції у Донецькій області
зроблено запис № 623 та видано свідоцтво
про смерть Серії НОМЕР_5 ( а. с. 11).

З довідки загальноосвітньої
школи № 20 Слов'янської міської ради № 42
від 29.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_7
навчається в 7 класі, батько ОСОБА_5
регулярно відвідував школу, цікавився
навчанням та поведінкою сина ( а. с. 12).

Відповідно до акту від 31.07.2014р.,
складеного комісією у складі
квартальної та мешканців АДРЕСА_3, за
адресою : АДРЕСА_2 з 2004 року проживали
однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з
дитиною ОСОБА_7. Зі слів свідків ОСОБА_5
та ОСОБА_7 називали один одного сином та
батьком, відповідно, між ними були
теплі доброзичливі стосунки, як у
батька та сина ( а. с. 13).

Згідно свідоцтва про хрещення від
08.02.2003 року у Свято-Воскресенському
храмі охрещений ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (
а. с. 14).

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що
вона працює класним керівником 7 класу
ЗОШ № 20Ю, в якому навчається ОСОБА_7.
Класним керівником вона стала з 5-го
класу. Протягом усього часу навчання по
березень 2014 року включно на
батьківські збори приходив батько
ОСОБА_7 ОСОБА_5. Батько займався його
вихованням, розвитком, приймав активну
участь у житті класу, називав ОСОБА_7
сином, а той його батьком. Неодноразово
батько казав, що пишається своїм сином.
Ця родина проживала в районі
«Славкурорт», але на навчання їздили до
району «Машмет». У квітні 2014 року від
ОСОБА_7 вона дізналася, що його батько
помер.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що
він є хрещеним батьком ОСОБА_7.
Біологічним батьком ОСОБА_7 є ОСОБА_5, з
яким вони дружили з дитинства. З 2001 року
ОСОБА_5 почав зустрічатися з позивачем
ОСОБА_1, восени 2001 року ОСОБА_5 повідомив
йому про вагітність позивача. Потім
через проблеми з міліцією ОСОБА_5 на
деякий час вимушений був виїхати з м.
Слов'янська, під час його відсутності
народився ОСОБА_7, якого реєстрували
без ОСОБА_5. У 2003 році за пропозицією
ОСОБА_5 він став хрещеним батьком
ОСОБА_7, під час обряду Хрещення ОСОБА_5
наполіг, щоб у свідоцтві записали
справжнє прізвище дитини «ОСОБА_7».
Спілкувалися вони часто, відповідач
ОСОБА_3 є дочкою померлого ОСОБА_5, при
житті останнього вона тепло
відносилася до ОСОБА_7, називала його
братиком. У ОСОБА_5 та ОСОБА_7 були
відносини як у батька та сина, ОСОБА_5
піклувався про ОСОБА_7, займався його
вихованням, утриманням, визнавав та не
заперечував свого батьківства.
Спочатку ОСОБА_5 та позивач жили на
АДРЕСА_4, а потім переїхали на АДРЕСА_5.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила. Що
вона з дитинства дружила з позивачем
ОСОБА_1, приблизно на початку 2000х років
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 стали зустрічатися,
потім ОСОБА_1 завагітніла та народила
ОСОБА_7. На час народження ОСОБА_7 ОСОБА_5
не було у місті. Вона також є хрещеною
матір'ю ОСОБА_7, під час хрещення ОСОБА_5
був присутнім та у свідоцтві прізвище
ОСОБА_7 записали «ОСОБА_7». ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 мали стосунки як у батька та
сина і так один одного і називали.

З пояснень свідка ОСОБА_19
вбачається, що вона є сусідкою
позивачки на час її проживання в районі
Курорту. З 2004 року по сусідству з нею
проживали ОСОБА_5, ОСОБА_1, їх син ОСОБА_7,
спочатку також жила дочка ОСОБА_5
відповідачка ОСОБА_3, та її бабуся, мати
ОСОБА_5. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 називали один
одного та мали стосунки як батько та
син. Мати покійного ОСОБА_5 її казала. Що
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зробили її подарунок
на день народження, бо ОСОБА_7 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1, а у неї день народження
ІНФОРМАЦІЯ_6. При житті бабуся
визнавала ОСОБА_7 онуком. ОСОБА_7 весь
час жив з батьками на АДРЕСА_5 до смерті
ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що є
сусідкою ОСОБА_5 та ОСОБА_1. ОСОБА_5
познайомив її з ОСОБА_1 та ОСОБА_7,
назвавши дружиною та сином, він
займався вихованням сина, навчав його
кататися на велосипеді, грати у м'яч.
Мати ОСОБА_5 при житті називала ОСОБА_7
онуком, а відповідач ОСОБА_3 називала
ОСОБА_7 братом. Змінилися їх відносини
після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_3 перестала
визнавати ОСОБА_7 братом та з родичами
вигнали ОСОБА_1 з будинку.

З пояснень свідка ОСОБА_23
вбачається, що вона була сусідкою
сторін, жили вони з 2004-2005 року по
ІНФОРМАЦІЯ_4, коли помер ОСОБА_5
Останній визнавав ОСОБА_7 своїм сином,
його мати називала ОСОБА_7 онуком,
відносини у них були добрі, до смерті
батька відповідачка називала ОСОБА_7
братом. При житті ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вели
себе як батько та син, ОСОБА_7 навіть
схожий на ОСОБА_5 манерами, ходою. Мати
ОСОБА_5 при житті казала. Що ОСОБА_7 її
подарували на день народження,
оскільки він народився за день до її
свята. Її відомо, що на деякий час
ОСОБА_5 залишав м. Слов'янськ, але період
цей не пам'ятає.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що
вона проживає на АДРЕСА_5 та була
подругою матері померлого ОСОБА_5Після
народження ОСОБА_7 ОСОБА_5 повідомив
мати, що народився онук, з 2004 року вони
разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_7 стали жити на
АДРЕСА_5 у матері ОСОБА_5, відносини у
них були як у батька та сина. З ОСОБА_1
ОСОБА_5 познайомився після звільнення з
місць позбавлення волі та повідомив
мати, що з матір'ю відповідачки жити не
буде, спочатку вони з ОСОБА_1 жили на
АДРЕСА_4 у матері ОСОБА_1, а коли ОСОБА_7
виповнилося 2 роки, вони переїхала на
АДРЕСА_5, де жили до смерті ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_25 суду пояснила, що
вона з дитинства дружила з ОСОБА_1 та її
чоловіком ОСОБА_5, вони зустрічалися у
2001 році, потім у 2002 році ОСОБА_1
завагітніла, ОСОБА_5 до неї гарно
відносився, визнавав себе батьком. Хоча
вона і була на той час малолітньою, але
ці відносини запам'ятала, бо сама
виросла без батька.

Свідок ОСОБА_26 суду пояснила. Що
познайомилася з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 коли
ОСОБА_7 виповнилося вже один рік. Її
чоловік був хресним батьком ОСОБА_7. При
житті ОСОБА_5 від батьківства не
відмовлявся, визнавав ОСОБА_7 сином,
займався його утриманням та
вихованням, називали один одного
батьком та сином.

З пояснень свідка ОСОБА_27
вбачається, що вона працює на
Слов'янському курорті разом з ОСОБА_1
протягом останніх 5 років. За цей час
неодноразово спілкувалася з ОСОБА_5,
який визнавав себе батьком ОСОБА_7,
відносини у них були як у батька та
сина.

Свідок ОСОБА_28 суду пояснила, що
працює кухарем на Слов'янському
курорті, з нею з 2009 року працює ОСОБА_1.
Її відомо, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є
батьками ОСОБА_7, жили вони разом,
неодноразово приходили на роботу,
відносини у ОСОБА_7 з ОСОБА_5 були як у
батька та сина.

Свідок ОСОБА_29 суду пояснила. Що є
подругою відповідача ОСОБА_3 Її відомо,
що ОСОБА_7 записаний на прізвище матері
ОСОБА_7 та влітку жив на АДРЕСА_5, взимку
на АДРЕСА_4. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 жили на
АДРЕСА_5 у бабусі відповідачки, в
будинку ОСОБА_5 Перед смертю ОСОБА_5
вона з ним спілкувалася особисто та він
був дуже поганої думки про ОСОБА_1,
оскільки вона на роботі дозволяла собі
сидіти у кабінеті начальника охорони,
заходила до нього у кімнату коли він
вживав їжу.

Свідок ОСОБА_30 суду пояснила, що
вона є рідною сестрою померлого ОСОБА_5,
відносини з позивачкою не підтримує.
Влітку ОСОБА_1 та ОСОБА_5 жили на
АДРЕСА_5, а взимку ОСОБА_5 залишався там
сам. Він спочатку думав, що ОСОБА_7 є
його сином, але потім з'ясувалося, що
ОСОБА_1 зустрічалася в той самий час з
іншим одруженим чоловіком з виконкому,
зраджувала йому. За тиждень до смерті
ОСОБА_5 приходив до неї, просив
вибачення за свою поведінку, казав, що
ОСОБА_1 зустрічається з начальником
охорони Славкурорту. Її колишня
сусідка ОСОБА_31, з якою підтримував
добросусідські стосунки брат ОСОБА_5,
повідомила, що одночасно ОСОБА_1
зустрічалася з ОСОБА_5 та іншим
чоловіком, ОСОБА_1 налаштовувала брата
проти неї. Під час їх останнього
спілкування за тиждень до смерті
ОСОБА_5 висловлював сумніви у своєму
батьківстві щодо ОСОБА_7. У неї не було
добрих відносин з братом через ОСОБА_1.
З якого часу ОСОБА_5 та ОСОБА_1 стали
жити разом її не відомо. Мати їх до
свого будинку не запрошувала, вони самі
приїхали та стали жити. Через це мати
намагалася жити у неї або у іншого
чоловіка, але це у неї не вийшло, та
згодом мати померла в їх будинку.
ОСОБА_5 дуже любив свою першу дружину,
казав завжди, що у нього лише одна
дружина, а ОСОБА_1 лише співмешканка.
Брат помер у травні 2014 року, вона була
на похоронах.

Аналізуючи пояснення свідків
ОСОБА_14, ОСОБА_17, ОСОБА_28, ОСОБА_27,
ОСОБА_26, ОСОБА_25, ОСОБА_20, ОСОБА_23,
ОСОБА_21, ОСОБА_19, ОСОБА_15, суд вважає їх
свідчення достовірними, оскільки їх
показання не мають в собі суттєвих
внутрішніх протиріч, судом не
встановлено зацікавленості свідків у
вирішенні даної справи, їх показання
підтверджені окрім пояснень позивача
іншими письмовими доказами по справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Пояснення ж свідків ОСОБА_29 та
ОСОБА_30 суд до уваги не приймає,
оскільки вони протирічать письмовим
доказам по справі та показанням
вказаних вище свідків, будь-яких інших
доказів в підтвердження доводів цих
свідків суду не надано, їх свідчення
ґрунтуються на припущеннях та надані
зі слів осіб, які не були допитані
судом, тобто не є доказами згідно ст. 63
ЦПК України показання цих свідків, які
не назвали джерела своєї обізнаності
щодо спірних обставин, а також не
надали доказів цього.

З долучених до матеріалів справи
фотокарток вбачається, що на них
зображені ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 в
різні періоди часу ( починаючи з часу,
коли ОСОБА_7 виповнилося 2 тижні, до 2013
року включно), що також підтверджує
доводи позивача та свідків з її боку
про відносини ОСОБА_5 та ОСОБА_7 як
батька та сина.

Відповідно до ст. 130 СК України у разі
смерті чоловіка, який не перебував у
шлюбі з матір'ю дитини, факт його
батьківства може бути встановлений за
рішенням суду.

Відповідно до пунктів 3,9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
15.05.2006р. „Про застосування судами
окремих норм Сімейного Кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів",
при розгляді справ про встановлення
батьківства щодо дитини, яка
народилася до 1 січня 2004 року, необхідно
застосовувати відповідні норми КпШС,
беручи до уваги всі докази, що
достовірно підтверджують визнання
відповідачем батьківства, в їх
сукупності, зокрема, спільне
проживання й ведення спільного
господарства відповідачем та матір'ю
дитини до її народження, спільне
виховання або утримання ними дитини;
рішення щодо визнання батьківства має
ґрунтуватися на всебічно перевірених
судом даних, що підтверджують або
спростовують заявлені вимоги та
заперечення проти них.

Пунктом 7 вказаної вище постанови ПВС
України передбачено, що у разі смерті
чоловіка, який не перебував у шлюбі з
матір'ю дитини, факт його батьківства
може бути встановлено за рішенням суду
в порядку окремого провадження.

Проте, між сторонами під час розгляду
справи в порядку окремого провадження
виник спір про право, внаслідок чого
позивач звернулася до суду з даною
позовною заявою в порядку окремого
провадження.

Згідно з положеннями постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.05.1995р. № 5
«про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», суд розглядає заяви про
встановлення факту батьківства в разі
смерті особи, яку заявник вважає
батьком дитини, і вирішує їх з
урахуванням обставин, передбачених ст.
53 КпШС

Згідно ст. 53 КпШС України
походження дитини від батьків, які не
перебувають між собою у шлюбі,
встановлюється шляхом подання
спільної заяви батьком та матір'ю
дитини в державні органи записів актів
цивільного стану. У випадку народження
дитини у батьків, яке не перебувають у
шлюбі, за відсутності спільної заяви
батьків батьківство може бути
встановлено в судовому порядку за
заявою одного з батьків чи опікуна
дитини. При встановленні батьківства
суд приймає до уваги спільне
проживання та ведення спільного
господарства матір'ю дитини з
відповідачем до народження дитини, або
спільне виховання чи утримання ними
дитини, або докази, які з достовірністю
підтверджують визнання відповідачем
батьківства.

Оцінивши надані сторонами суду
докази у їх сукупності, суд вважає, що
по справі зібрано достатньо доказів на
підтвердження того факту, що ОСОБА_5 є
біологічним батьком ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить спільне
проживання та ведення спільного
господарства матір'ю дитини ОСОБА_1 з
ОСОБА_5 до народження дитини ОСОБА_7,
спільне виховання та утримання ними
дитини, а також суду надані докази, які
з достовірністю підтверджують
визнання відповідачем батьківства.

В даному випадку встановлення
факту батьківства необхідно позивачу
для оформлення спадкових прав
малолітнього ОСОБА_7. З дослідженої в
судовому засіданні інформації Першої
Слов'янської державної нотаріальної
контори вбачається, що спадкова справа
№ 561/2014 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4
ОСОБА_5 заведена Першою Слов'янською
державною нотаріальною конторою за
заявою відповідача ОСОБА_3 про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_5.

В судовому засіданні сторони не
заперечували, що у вересні 2014 року на
розгляді Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області перебувала
справа окремого провадження про
встановлення факту батьківства ОСОБА_5
щодо ОСОБА_7, яка через наявність спору
про право була залишена без розгляду,
після чого позивач звернулася до суду
за вирішенням даного спору в позовному
провадженні.

Понесені позивачем судові витрати по
сплаті судового збору 243 грн. 60 коп. слід
стягнути з відповідача на її користь.

Керуючись ст.ст. 10,11,213,214-215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
встановлення факту батьківства -
задовольнити.

Встановити факт, що померлий
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5, (ІНФОРМАЦІЯ_3,
громадянин України), є батьком ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), актовий
запис про народження № 576 від 14 серпня
2002 року, зроблений відділом реєстрації
актів громадянського стану
Слов'янського міського управління
юстиції Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_2)
на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3)
судові витрати по сплаті судового
збору 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через Слов'янський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10 денний строк з
моменту проголошення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у розгляді справи, але не були
присутні під час проголошення рішення,
мають право подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду
І.М. Мінаєв