Справа № 2/489/2707/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

28.10.2014 р.

Ленінський районний суд м.
Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової
Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю сторін:

представник позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Миколаївської міської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2014 р. ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Миколаївської
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом. Свої вимоги мотивувала тим,
що в 2010 р. помер ОСОБА_3, а у 2013 р.
померла його дружина - ОСОБА_4 Після їх
смерті відкрилась спадщина у вигляді
АДРЕСА_1. На випадок своєї смерті
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 залишили заповіти,
згідно яких заповідали належні кожному
з них частки вказаної квартири
позивачці по справі - ОСОБА_2 Спадщину
після їх смерті позивачка прийняла,
однак їй було відмовлено у видачі
свідоцтв про право на спадщину,
оскільки право власності померлих на
квартиру підтверджується свідоцтвом
про право власності, яке не було
зареєстровано у встановленому законом
порядку, частки співвласників не
визначено. Крім того, існують
розбіжності в написанні прізвищ
померлих в їх свідоцтвах про смерть та
правовстановлюючих документах.

Посилаючись на вищевикладене,
позивачка просила суд: встановити факт
належності ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, Свідоцтва про право
власності на житло, виданого
Миколаївською міською службою
приватизації на ім`я "ОСОБА_5";
встановити факт належності ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, заповіту від
імені "ОСОБА_4", посвідченого державним
нотаріусом Другої миколаївської
державної нотаріальної контори;
визнати за нею право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_2 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_3; визнати за нею право власності
на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_4

В судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримала,
уточнивши частки спадкування, з
урахуванням прийняття спадщини
дружиною після померлого чоловіка.

Представник Миколаївської міської
ради в судове засідання не з`явився,
повідомлявся судом про розгляд справи
належним чином. Від нього надійшла
заява з проханням розглядати справу за
його відсутності.

Вислухавши пояснення, дослідивши
матеріали, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому
шлюбі з 04.03.1983 р.

23.12.1993 р. Миколаївською міською
службою приватизації державного
житлового фонду було видано Свідоцтво
про право власності на житло,
відповідно до якого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на
праві спільної сумісної власності
належить квартира АДРЕСА_3. Частки
співвласників в праві спільної
сумісної власності визначено не було.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 355
Цивільного кодексу України майно, що є
у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).

У відповідності до ст. 368 Цивільного
кодексу України спільна власність
двох або більше осіб без визначення
часток кожного з них у праві власності
є спільною сумісною власністю.

Співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно.

Згідно ст. 370 ЦК України у випадку
виділення частки в праві спільної
сумісної власності вважається, що
частки кожного із співвласників в
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлене за
домовленістю співвласників або
законом, або рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи
до уваги, що співвласники в рівних
частках користувалися, володіли
спільним майном, суд вважає що їх
частки в праві власності на АДРЕСА_1 є
рівними та складають по 1/2 частині -
частка кожного.

16.03.1994 р. ОСОБА_3 склав заповіт,
посвідчений державним нотаріусом
Другої миколаївської державної
нотаріальної контори, відповідно до
якого заповідав належну йому на праві
власності частку квартири АДРЕСА_4
ОСОБА_6.

Також 16.03.1994 р. було складено заповіт
ОСОБА_7 Відповідно до зазначеного
заповіту, посвідченого державним
нотаріусом Другої Миколаївської
державної нотаріальної контори,
остання заповідала належну їй на праві
власності частку АДРЕСА_5 ОСОБА_6.

Проте, у встановленому законом порядку,
право власності на АДРЕСА_6, яке набули
померлі, ними зареєстровано не було,
згідно Інформації з Реєстру прав
власності на нерухоме майно від 16.10.2014
р.

Відповідно до Свідоцтва про смерть
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Після його
смерті відкрилась спадщина у вигляді
належної йому на праві власності 1/2
частки квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини, тобто з
моменту смерті спадкодавця.
Спадкоємець, який постійно проживав із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого для прийняття спадщини,
він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається зі змісту копії
спадкової справи № 4/2011, заведеної ПН
ММНО ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_3,
позивачка ОСОБА_2 у встановлений
законом строк звернулась до нотаріуса
з заявою про прийняття спадщини. Крім
неї спадщину прийняла дружина
померлого, яка на день смерті мешкала
та була зареєстрована разом із
чоловіком.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4. Після її
смерті відкрилась спадщина у вигляді
належної їй на праві власності 1/2
частки квартири АДРЕСА_2 та частки,
прийнятої після смерті чоловіка.
Позивачка у визначений строк
звернулась до нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини, однак їй було
відмовлено у видачі Свідоцтва про
право на спадщину після смерті ОСОБА_4
та ОСОБА_3 відповідно до Постанов ПН
ММНО ОСОБА_8 про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 22.07.2014 р.

Також існують розбіжності в написанні
прізвища померлого ОСОБА_3 в свідоцтві
про смерть та в Свідоцтві про право
власності на житло від 23.12.1993 р. А саме
в Свідоцтві про право власності на
житло, виданому Миколаївською міською
службою приватизації 23.12.1993 р., невірно
зазначено прізвище померлого як
"ОСОБА_4", замість правильного "ОСОБА_4".

Крім того, існують розбіжності в
написанні прізвища та імені померлої
ОСОБА_4 в свідоцтві про її смерть та
заповіті, складеному нею 16.03.1994 р. та
посвідченому державним нотаріусом
Другої Миколаївської державної
нотаріальної контори. А саме в
заповіті помилково визначено
прізвище та ім`я померлої як "ОСОБА_4"
замість вірного "ОСОБА_4.

Вказані розбіжності виникли в зв`язку з
невірним перекладом прізвищ та імен
померлих з російської мови, що
підтверджують копії їх паспортів
громадян України та інші документи.

Таким чином, позивачка набула права
власності, в порядку спадкування за
заповітом, після смерті ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, відповідно до часток у праві
власності кожного з спадкодавців на
час смерті, в цілому на квартиру, проте
позбавлена можливості оформити це
право.

Дослідивши надані докази в сукупності
суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2
обґрунтовані та підлягають
задоволенню, оскільки іншим шляхом
захистити порушені права щодо
оформлення права спадкування вона не
має змоги.

На підставі ст.ст. 392, 1216, 1241, 1261, 1270
Цивільного кодексу України та
керуючись ст.ст. 10, 14, 60, 62, 88, 212-214 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до
Миколаївської міської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом -
задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, належить Свідоцтво про
право власності на житло, видане 23.12.1993
р. Миколаївською міською службою
приватизації державного житлового
фонду на ім`я "ОСОБА_5".

Встановити факт, що ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, належить Заповіт,
посвідчений державним нотаріусом
Другої Миколаївської державної
нотаріальної контори 16.03.1994 р. та
складений від імені "ОСОБА_4".

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: