Справа № 356/358/14-ц Головуючий у І
інстанції Лялик Р.М.Провадження №
22-ц/780/5853/14 Доповідач у 2
інстанції АнтоненкоКатегорія 43
УХВАЛА

Іменем України

21 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І., Гуля В.В.,

за участю секретаря - Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приват Банк» на рішення
Березанського міського суду
Київської області від 28 серпня 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приват Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про виселення.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
виселення обґрунтовуючи тим, що 18
лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір, відповідно до якого
банк зобов'язався надати відповідачу
кредит у вигляді кредитної лінії у
розмірі 16575,00 долар США строком до 18
лютого 2013 року, а відповідачка
зобов'язалася повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, встановлені кредитним
договором. В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором ПАТ
КБ «ПриватБанк» і відповідачка 19
лютого 2008 року уклали договір іпотеки.
Згідно з договором іпотеки
відповідачка надала в іпотеку нерухоме
майно, а саме: квартиру загальною
площею 66.60кв.м., житловою площею 39.50кв.м.,
яка розташована за адресою АДРЕСА_1.
Майно належить відповідачу на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу. Свої зобов'язання за
кредитним договором ПАТ КБ
«ПриватБанк» виконав в повному обсязі,
надавши відповідачці кредит в розмірі,
передбаченому умовами кредитного
договору. Рішенням апеляційного суду
Київської області від 19 червня 2013 року
звернено стягнення на предмет іпотеки,
а саме квартиру загальною площею
66.60кв.м., житловою площею 39.50кв.м., яка
розташована за адресою АДРЕСА_1.
Відповідно до ст.40 Закону України «Про
іпотеку» та ст.109 ЖК України - звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців. З урахуванням наведених
обставин просили позов задовольнити.

Рішенням Березанського міського суду
Київської області від 28 серпня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Комерційний
банк «Приват Банк» просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення
про задоволення позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що 18
лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір, відповідно до якого
банк зобов'язався відповідачу надати
кредит у вигляді кредитної лінії у
розмірі 16575,00 долар США строком до 18
лютого 2013 року, а відповідачка
зобов'язалася повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, встановлені кредитним
договором. Для забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором ПАТ
КБ «ПриватБанк» і відповідачка 19
лютого 2008 року уклали договір іпотеки,
згідно з яким відповідачка передала
банку в іпотеку нерухоме майно, а саме:
квартиру загальною площею 66.60кв.м.,
житловою площею 39.50кв.м., яка
розташована за адресою АДРЕСА_1.
Рішенням апеляційного суду Київської
області від 19 червня 2013 року звернено
стягнення на предмет іпотеки, а саме
квартиру загальною площею 66.60кв.м.,
житловою площею 39.50кв.м., яка
розташована за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд обгрунтовано
виходив з положень ст. 109 ЖК України, ч. 2,
3 ст. 40 Закону України « Про іпотеку» та
прийшов до правильного висновку проте
що, позивачем не дотримано порядок
виселення, встановлений діючим
законодавством .

Відповідно до положень ч.3 ст.109
ЖК України звернення стягнення на
передане в іпотеку жиле приміщення є
підставою для виселення всіх громадян,
що мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов»язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Положеннями ч.2 та 3 ст.40 Закону
України «Про іпотеку» встановлено, що
після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов»язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника звільнити житловий будинок чи
житлове приміщення протягом одного
місяця з дня отримання цієї вимоги.
Якщо мешканці не звільнять житловий
будинок або житлове приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Таким чином, законодавець
вимагає дотриманняобов»язкової
процедури при примусовому виселенні,
що здійснюється на підставі рішення
суду, а саме - письмової вимоги до
мешканців житла про добровільне
звільнення житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання такої вимоги.

По справі встановлено, що
позивачем зазначені вимоги закону не
дотримані, оскільки по справі не надано
належних доказів щодо вручення
відповідачам відповідної письмової
вимоги про виселення, а надана банком
копія реєстру поштових відправлень за
17 січня 2014 року не є належним та
допустимим доказом по справі, так як не
свідчить про отримання відповідачкою
вимоги банку датованої 15 січня 2014 року.

За наведених обставин висновки суду
першої інстанції відповідають вимогам
закону та обставинам справи.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт у апеляційній скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приват Банк» відхилити, а рішення
Березанського міського суду
Київської області від 28 серпня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді: