Номер провадження: 22-ц/785/6953/14
Головуючий у першій інстанції Мирончук
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого -
Вадовської Л.М.,

суддів -
Ващенко Л.Г.,

Плавич
Н.Д.,

при секретарі -
Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Інспекторат
Україна» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3
на рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 29 травня 2014 року ,-

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 30 січня 2014
року до суду з вищеназваним позовом,
вказала, що з 1 листопада 2012 року до 20
січня 2014 року працювала в ТОВ
«Інспекторат Україна» на посаді хіміка
першої категорії. Наказом №ОД-ОК012 від
20 січня 2014 року про припинення
трудового договору з підстав
скорочення штату звільнена з 20 січня 2014
року по пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП
України. Заперечуючи факт скорочення
штату, посилаючись на недотримання
порядку вивільнення з ініціативи
роботодавця, ОСОБА_3 просила поновити
її на роботі на посаді хіміка першої
категорії, стягнути з ТОВ «Іспекторат
Україна» середній заробіток за час
вимушеного прогулу з дня звільнення з
роботи по день поновлення на роботі,
відшкодувати моральну шкоду в розмірі
5000,00 грн., стягнути витрати на правову
допомогу в розмірі 4000,00 грн. (а.с.1-5).

Відповідач ТОВ «Інспекторат Україна»
позов не визнав (а.с.28-29,39-43,106-107,141-142).

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 29 травня 2014 року в позові
відмовлено (а.с.163-168).

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Неправильність рішення суду апелянт
мотивувала порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, заслухавши пояснення,
дослідивши докази, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Трудовий договір, укладений на
невизначений строк, може бути
розірвано власником або уповноваженим
ним органом у випадку, зокрема,
скорочення штату працівників (п.1 ч.1
ст.40 КЗпП України).

Розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу (стаття 40), є
підставою припинення трудового
договору ( п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України).

Звільнення з підстав, зазначених у
пункті 1 частини 1 статті 40 КЗпП України
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згоди, на іншу
роботу (ч.2 ст.40 КЗпП України).

Ухвалюючи рішення про відмову в позові,
суд першої інстанції виходив з
наявності підстав для розірвання
трудового договору по пункту 1 частини 1
статті 40 КЗпП України, неможливості
переведення працівника на іншу роботу,
врахування переважного права на
залишення на роботі, дотримання
порядку вивільнення працівника з
огляду на зміни в організації
виробництва і праці обумовлені
скорочення штату. Суд визначився зі
спірними правовідносинами та нормами
матеріального права, що такі регулюють,
встановив обставини, що мають значення
для справи, висновки суду відповідають
таким.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Так, згідно записів трудової книжки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з попереднього
місця роботи як то дитячого санаторію
«Хаджибей» була звільнена 8 грудня 2003
року за власним бажанням у зв'язку з
виходом на пенсію за вислугою років
(а.с.9-10).

Наказом №08/04-ОК від 29 січня 2004 року
ОСОБА_3 прийнято з 2 лютого 2004 року на
роботу на посаду лаборанта; наказом
№149/09 від 1 грудня 2009 року переведено з 1
грудня 2009 року на посаду
інженера-лаборанта; наказом №ОД-ОК215/5
від 1 серпня 2011 року переведено на
посаду інженера-лаборанта зі зміною
посадового окладу; наказом №ОД-ОК407-00131
від 10 жовтня 2012 року переведено з 1
листопада 2012 року на посаду хіміка 1
категорії (а.с.11-15).

Наказом №ОД-ОК 380/1 від 11 вересня 2013 року
в зв'язку з виробничою необхідністю,
реструктуризацією лабораторій
об'єднано лабораторію агропродукції,
екологічну лабораторію, лабораторію
добрив в лабораторію агропродукції
(а.с.44). Згідно штатного розпису станом
на 11 листопада 2013 року в лабораторії
агропродукції значилось 15 посад, з них 3
посади хіміка 1 категорії (а.с.45-48).

Наказом №ОД-ОК 479 від 19 листопада 2013
року внесено зміни з 20 листопада 2013
року в штатний розпис, за якими
скороченню підлягала в лабораторії 1
посада ведучого хіміка та 1 посада
хіміка 1 категорії (а.с.49, службова
записка обґрунтування скорочення,
а.с.50-52). Згідно штатного розпису, що
вводився з 20 листопада 2013 року, в
лабораторії сухих вантажів значилось 13
посад, з них 2 посади хіміка 1 категорії
(а.с.53-56).

Наказом №ОД-ОК 479/1 від 19 листопада 2013
року, зокрема, в зв'язку з
реструктуризацією випробувального
центру, географічною диверсифікацією
аналітичного забезпечення інспекцій
відділу добрив, початком будівництва
лабораторії широкого спектру
випробувань в м. Миколаєві підлягали
скороченню з 20 січня 2014 року ведучий
хімік лабораторії ОСОБА_5 та хімік 1
категорії ОСОБА_3 З наказом ОСОБА_3
ознайомлена проте від підпису
відмовилась, відмову відповідно
зафіксовано (а.с.18).

Наказом №ОД-ОК012 від 20 січня 2014 року
ОСОБА_3 звільнено з 20 січня 2014 року з
посади хіміка 1 категорії лабораторії
добрив по пункту 1 статті 40 КЗпП України
з підстав скорочення штату з виплатою
вихідної допомоги в сумі 5 354,15 грн. та
компенсації за 5 днів невикористаної
відпустки (а.с.16).

Станом на 1 січня 2014 року в лабораторії
сухих вантажів було зайнято 14 посад, з
них 3 посади хіміка 1 категорії, станом
на 1 лютого 2014 року в лабораторії сухих
вантажів після звільнення з 20 січня 2014
року за скороченням штату ведучого
хіміка ОСОБА_5 та хіміка 1 категорії
ОСОБА_3 значилось зайнятими 12 посад, з
них 2 посади хіміка 1 категорії.
Згідно штатного розпису, що введений з 1
березня 2014 року, в лабораторії сухих

вантажів значилось 2 посади хіміка 1
категорії (а.с.57, 58-61, 143-148, 149-154, 155). На
посаду вивільненого працівника як то
хіміка 1 категорії іншу особу не
призначено, посаду не було
перекваліфіковано чи змінено.

Доводи апелянта про недоведеність
проведення скорочення штату
спростовані фактичним зменшенням з
листопада 2013 року штатних одиниць в
цілому по компанії та в лабораторії
агропродукції (лабораторії сухих
вантажів) зокрема, що підтверджено
наказами компанії щодо змін в
організації виробництва та праці, в
тому числі скорочення штату, штатними
розписами, скороченням штатних посад
хіміка 1 категорії з трьох до двох посад
тощо. У відповідача дійсно мали місце
зміни в організації виробництва та
праці, обумовлене цими змінами
скорочення штату, до того ж у різних
відділах та департаментах компанії, ці
обставини судом першої інстанції
з'ясовані, відповідачем доведені
належними та допустимими доказами.

Відповідно до положень частини 3 статті
64 Господарського кодексу України
підприємство самостійно визначає свою
організаційну структуру. Встановлює
чисельність працівників, штатний
розпис. Власник на власний розсуд має
право змінити чисельність працівників
певного фаху і кваліфікації, зменшити
чисельність одних посад та збільшити
чисельність інших, здійснити
звільнення працівників одночасно
прийнявши рішення про прийняття на
роботу працівників іншого фаху та
кваліфікації. Доцільність проведення
скорочення штату, інших змін в
організації виробництва і праці не є
компетенцією суду, таке право належить
виключно власнику (уповноваженому ним
органу), суд же перевіряє лише
дотримання законодавчо встановленого
порядку звільнення працівника.

Про наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше,
ніж за два місяці. При вивільненні
працівників у випадках зміни в
організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі. Одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
зі змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві,
установі, організації. При відсутності
роботи за відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається до
державної служби зайнятості або
працевлаштовується самостійно (ч.ч.1,2
ст.49-2 КЗпП України).

Наказом №ОД-ОК 479/1 від 19 листопада 2013
року прийнято рішення про скорочення,
зокрема, в лабораторії посади хіміка 1
категорії з 20 січня 2014 року. Завчасне
доведення до відома ОСОБА_3 наказу про
наступне вивільнення не спростовано.
Відсутність підпису ОСОБА_3 в графі «з
наказом ознайомлені» не доводить
безспірно, що працівника персонально
не попереджено за два місяці про
наступне вивільнення, оскільки наказ
містить підписи інших працівників, в
тому числі й тих, що підлягали
звільненню, та містить запис про
відмову ОСОБА_3 від підпису про
ознайомлення з наказом. Інша робота
ОСОБА_3 не пропонувалась через
відсутність такої. Аналіз штатних
розписів вказує на те, що в компанії
вакансії, які б відповідно до професії,
спеціальності могли б бути
запропоновані ОСОБА_3, не було ні на
момент попередження про наступне
вивільнення, ні на момент звільнення.
ОСОБА_3 не зазначає, що була вільною
певна вакансія, яку б їй мали б
запропонувати. Посилання апелянта на
порушення порядку вивільнення
працівника, зокрема, порушення вимог
частини 2 статті 49-2 КЗпП України,
безпідставні (а.с.155).

Переважне право на залишення на роботі
при вивільненні працівників при
скороченні штату працівників у зв'язку
зі змінами в організації виробництва і
праці визначено статтею 42 КЗпП України.

Згідно штатного розпису, що діяв на час
прийняття рішення про скорочення
штату, в лабораторії було три посади
хіміка 1 категорії, на яких працювало
троє працівників, як то ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 Всі працівники мали вищу освіту,
проте різну спеціальність, так ОСОБА_3
за спеціальністю біолог, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 за спеціальністю хіміки. ТОВ
«Інспекторат Україна» проведено
порівняльний аналіз осіб, які займали
посади хіміків 1 категорії, цей аналіз
підтверджує відсутність у

ОСОБА_3 у порівнянні з ОСОБА_6 та ОСОБА_7
переважного права на залишення на
роботі (а.с.40, 62-81, 84-92).

На виконання вимог статті 44 КЗпП
України ОСОБА_3 виплачено вихідну
допомогу, у відповідності до вимог
статей 47, 116 КЗпП України проведено
розрахунок та видано належним чином
оформлену трудову книжку.

Не встановлення при звільненні ОСОБА_3
порушення її законних прав виключає
відшкодування в порядку статті 237-1 КЗпП
України моральної шкоди.

Правові підстави для скасування
рішення суду відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313,
п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 29 травня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інспекторат Україна» про поновлення
на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
Л.М.Вадовська

Судді
Л.Г.Ващенко

Н.Д.Плавич