Справа № 161/9797/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Івасюта Л.В. Провадження №
22-ц/773/1548/14 Категорія: 39 Доповідач:
Завидовська-Марчук О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді
Завидовської-Марчук О. Г.,

суддів - Федонюк С.Ю., Грушицького А.І.,

при секретарі Черняк О.В.

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
за апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_5 на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 10 вересня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 10 вересня 2014
року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини задоволено.

Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для
подання нею заяви у нотаріальну
контору про прийняття спадщини після
смерті батька ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, терміном один місяць, з
дня набрання даним рішенням суду
законної сили.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 в користь
ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі
243, 60 грн.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням,
відповідач ОСОБА_5 подала апеляційну
скаргу в якій, посилаючись на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального права, просила
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове - про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

У даному судовому засіданні
представники відповідача апеляційну
скаргу підтримали з підстав у ній
зазначених, просили її задовольнити,
рішення суду скасувати.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
апеляційну скаргу не визнали. Просили
рішення суду першої інстанції залишити
без змін, а апеляційну скаргу
відповідача відхилити з огляду на
безпідставність наведених у ній
доводів.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, а також доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга, підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без зміни з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову та визначаючи ОСОБА_1 додатковий
строк для прийняття спадщини після
померлого ОСОБА_6, суд першої інстанції
виходив із того, що позивач пропустила
визначений законом шестимісячний
строк для подання заяви про прийняття
спадщини з поважних на те причин.

Такі висновки суду ґрунтуються на
доведених судом обставинах, що мають
значення для справи та нормах
матеріального права.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
батько позивача і чоловік відповідача
ОСОБА_6 Після смерті ОСОБА_6 відкрилась
спадщина, до складу якої входить
квартира на АДРЕСА_1, яка належала йому
на праві приватної власності.

13 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
Другої Луцької державної нотаріальної
контори з метою подачі заяви про
прийняття спадщини після смерті батька
ОСОБА_6, проте їй було відмовлено у
прийнятті цієї заяви, в зв'язку з
пропуском нею 6-місячного строку.

Встановлені обставини підтверджуються
наявними у справі належними доказами,
на які є покликання в рішенні суду
(а.с.4-9).

Крім цього, з матеріалів справи
вбачається, що за життя спадкодавцем
було складено заповіт на належну йому
частку у вищезазначеній квартирі на
користь ОСОБА_7 (а.с.20), яка 13 травня 2014
року подала заяву в нотаріальну
контору про відмову від спадщини на
користь відповідача по даній справі
ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ч.2 ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях 1261
- 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. ч. 1 і 3 ст. 1272 ЦК України, якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її. За
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 24 постанови № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», вирішуючи
питання про визначення особі
додаткового строку суд досліджує
поважність причин пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що
поважними є причини, пов'язані з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємця на вчинення
цих дій.

Звертаючись з позовом, позивач
покликалась на те, що вона з батьком не
проживала і їхньому спілкуванню
перешкоджала його дружина ОСОБА_5 Про
смерть батька ОСОБА_5 їй не повідомила і
дізналась вона про це лише 12 травня 2014
року.

Дана обставина підтверджується
поясненнями відповідача та
показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, яким суд дав правильну
юридичну оцінку.

Показання зазначених свідків є
достатньо детальними, чіткими й
узгоджуються між собою, а тому суд
першої інстанції підставно вважав їх
достовірними та прийняв до уваги.

Крім цього, як вбачається з заяви
відповідача про прийняття спадщини від
07 лютого 2014 року, поданої до Другої
Луцької державної нотаріальної
контори і засвідченої її підписом (а.с.
38), відповідач зазначила, що крім неї,
інших спадкоємців у ОСОБА_6 немає, що
дає підстави вважати про її намір
приховати наявність інших спадкоємців.

В даному судовому засіданні
представники відповідача також
підтвердили, що відповідач не
повідомляла позивача про смерть
батька.

Вказані обставини в їх сукупності
свідчать про наявність об'єктивних та
істотних перешкод для прийняття
спадщини позивачем, тим більше, що
відразу після їх усунення, тобто після
того, як ОСОБА_1 дізналась про смерть
батька, на слідуючий день вона
звернулась в нотаріальну контору та
подала заяву про прийняття
спадщини(а.с.42).

Отже, дослідивши надані сторонами у
справі докази в їх сукупності та давши
їм належну правову оцінку, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про наявність поважних причин
пропущення ОСОБА_1 шестимісячного
строку для подання заяви про прийняття
спадщини після ОСОБА_6, а тому
правомірно задовольнив її позов.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції.

Встановлені судом обставини
підтверджуються наявними у справі
належними і допустимими доказами, яким
суд дав правильну юридичну оцінку,
рішення суду відповідає нормам
матеріального права.

Підстав для скасування рішення суду
колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 10 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: