АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/3322/14-ц
інстанції Номер провадження
Демиденко Ю.Ю. Категорія - 48
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів:
Грищенко
Н.М., Чорнобука В.І.

при секретарі:
Петренко К.І.

за участі: представника відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3;

позивача ОСОБА_4 та його представника -
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу представника відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу від 12
вересня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення
розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_4
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в
якому просив зменшити розмір
аліментів, які стягуються на користь
відповідача на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 до 1/6 частини з усіх
видів його заробітку. В обґрунтування
позову зазначив, що крім сина на його
утриманні знаходиться донька ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якої з нього
на користь відповідача стягуються
аліменти в розмірі 1/6 частини
заробітку. Оскільки його матеріальне
становище погіршилося, просить
зменшити розмір аліментів, вказує,що
діти народжені від одного батька мають
право на рівний розподіл матеріальних
благ, зароблених їх батьком.

Рішенням суду від 12
вересня 2014 року позов ОСОБА_4
задоволено.

Зменшено розмір аліментів які
стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 з
1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_4
аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх
видів його заробітку, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно на
утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь матері дитини ОСОБА_2 з часу
набрання рішенням законної сили, до
повноліття дитини.

В апеляційній скарзі
відповідач ОСОБА_2 ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про відмову позивачу в
позові, посилаючись на те, що позивачем
не було надано достатніх доказів на
підтвердження зміни погіршення стану
та, навпаки, порівняно з минулими дохід
позивача збільшився, що підтверджено
довідками про доходи, однак не було
враховано судом першої інстанції.
Судом не враховано, що позивач в
березні 2014 року закінчив сплачувати
кредитні зобов'язання, що поліпшило
його матеріальний стан.

Крім того, посилання суду щодо
того, що розмір отримуваних аліментів
на дітей перевищує розмір заробітної
плати яка залишається позивачу є
помилковими, оскільки на утримання
двох дітей позивач сплачує 41,67 %
заробітної плати.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі
рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 29.10.2001 року, з позивача
стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини
всіх видів його заробітку на користь
ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням того ж суду від 05.02.2014 року з
позивача також стягуються аліменти на
утримання доньки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, в
розмірі 1/6 частини заробітку також на
користь ОСОБА_2

Задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_4 та
зменшуючи розмір стягнутих аліментів
на утримання сина ОСОБА_7 з ? до 1/6
частини усіх видів заробітку суд
першої інстанції виходив з того, що
розмір стягнутих аліментів на сина
перевищує прожитковий мінімум для
дітей відповідного віку, наявності
обов'язку матері утримувати дитину та
того, що розмір отримуваних
відповідачем аліментів на дітей,
перевищує розмір заробітної плати яку
отримує позивач.

Колегія суддів погоджується з даними
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

Аналогічне роз'яснення надане і
Пленумом Верховного Суду України в п. 23
Постанови «Про застосування судами
окремим норм сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
від 15 травня 2006 року № 3.

При цього, з аналізу статті 192 й наданих
Пленумом Верховного Суду України
роз'яснень вбачається, що зміна розміру
аліментів є правом, а не обов'язком
суду, тобто суд, виходячи з конкретних
обставин справи, може задовольнити
позов про зміну розміру аліментів
(повністю або частково) або відмовити в
задоволенні позову.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України суд
під час ухвалення рішення про зміну
розміру аліментів повинен вирішити,
зокрема, такі питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4,
обґрунтовував свої вимоги тією
обставиною, що його матеріальне
становище змінилося, оскільки рішенням
Тернівського районного суду від 05.02.2014
року з нього стягнуті аліменти на
утримання доньки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, в
розмірі 1/6 частини на користь ОСОБА_2, що
погіршило його матеріальний стан, крім
того він сплачує кредитні зобов'язання.

Приймаючи до уваги зазначені обставини
й докази, надані в їх обґрунтування, суд
першої інстанції врахував, що саме по
собі стягнення аліментів на утримання
другої дитини є підставою для
зменшення розміру аліментів, оскільки
така зміна потягла за собою зміну
здатності платника аліментів
сплачувати їх у визначеному судом
розмірі.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачем не було надано достатніх
доказів на підтвердження зміни
погіршення стану та, навпаки, порівняно
з минулими дохід позивача збільшився,
що підтверджено довідками про доходи,
однак не було враховано судом першої
інстанції не можуть бути підставою для
скасування рішення та відмови у
задоволені позову про зменшення
розміру аліментів, оскільки стягнення
аліментів на утримання доньки ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 частини на
користь ОСОБА_2, в розумінні ст. 192 ЦПК
України, погіршило матеріальний стан
позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач в березні 2014 року закінчив
сплачувати кредитні зобов'язання, що
поліпшило його матеріальний стан
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди відповідача з висновками суду
по їх оцінці.

Також не можуть бути підставою для
скасування рішення доводи апеляційної
скарги про те, що посилання суду першої
інстанції щодо того, що розмір
отримуваних аліментів на дітей
перевищує розмір заробітної плати яка
залишається позивачу є помилковими,
оскільки на утримання двох дітей
позивач сплачує 41,67 % заробітної плати.

Так, згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Із наданих суду першої інстанції
доказів, а саме довідки ПАТ «ПівнГЗК» №
2703 від 05.09.2014 року, убачається, що
утримання, які проводяться із
заробітної плати позивача, перевищують
кошти, які він отримує, тому суд пешої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що відрахування від заробітної
плати позивача перевищують 50 % його
заробітної плати.

Таким чином, на виконання вимог ст.212
ЦПК України, суд першої інстанції,
оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, дійшов вірного
висновку про те, що розмір стягнутих
аліментів на сина перевищує
прожитковий мінімум для дітей
відповідного віку, наявності обов'язку
матері утримувати дитину та того та
задовольнив позовні вимоги про
зменшення розміру аліментів.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону, а
тому, підстав, для скасування рішення
суду немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 12 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної

Головуючий:

Судді: