№ 2-5272-14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Солом'янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві,
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Арсенал-Центр» до ОСОБА_1, третя особа:
ОСОБА_2 - про стягнення матеріальної
шкоди в наслідок ДТП,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Арсенал-Центр»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1,
третя особа: ОСОБА_2 - про стягнення
матеріальної шкоди в наслідок ДТП.
Позивач при зверненні до суду мотивує
свої вимоги тим, що в внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася 11 червня 2014 року о 09 год. 10 хв. в
м. Києві на перехресті вулиць
Василенка-Машинобудівній, позивачу
було завдано майнової шкоди, яку він
просить суд стягнути з відповідача -
ОСОБА_1, як водія джерела підвищеної
небезпеки - автомобіля марки «БМВ»
д.н.з. НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_2
Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 17 липня 2014 року винним
у вчиненні вищезазначеного ДТП було
В зв'язку із пошкодженням
транспортного засобу позивач просив
суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь
майнову шкоду, заподіяну в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди у
розмірі вартості відновлювального
ремонту, що складає 127 900,37 грн.,
матеріальну шкоду у розмірі втрати
товарної вартості транспортного
засобу, що складає 8 539,19 грн.,
матеріальну шкоду у розмірі вартості
визначення матеріального збитку
автомобіля в сумі 600 грн., а всього 137 039
Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надавши до суду
заяву про розгляд справи у відсутність
представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, свого представника до суду
не направив, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про причини своєї неявки в судове
засідання не повідомив, жодних заяв чи
клопотань до суду не подавав.
Третя особа: ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, свого
представника до суду не направив, про
час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, про
причини своєї неявки в судове
засідання не повідомив, жодних заяв чи
клопотань до суду не подавав.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, об'єктивно оцінивши докази, які
містяться в справі, приходить до
висновку про можливість задоволення
позову, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 11 червня 2014 року о
09 год. 10 хв. в м. Києві на перехресті
вулиць Василенка-Машинобудівній
сталась ДТП, за участю водія ОСОБА_1,
який керуючи транспортним засобом
марки «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2, власником
якого є ОСОБА_2, не врахував дорожньої
обстановки під час об'їзду перешкоди
для руху не переконався, що це буде
безпечним внаслідок чого, здійснив
зіткнення з автомобілем марки «Тойота»
д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія
ОСОБА_3, власником якого є ТОВ
«Арсенал-Центр».

Вбачається, що внаслідок вказаної ДТП
позивачу було завдано матеріальної
шкоди у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу та понесення
додаткових витрат, що виникли у зв'язку
з втратою товарної вартості
транспортного засобу та визначенням
вартості матеріального збитку
автомобіля.

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 17 липня 2014 року вину
ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
доведено і застосовано до нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу на користь держави.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що дії водія ОСОБА_1 не
відповідали вимогам ПДР України, а тому
він, як особа, що керував автомобілем
марки «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок
чого ТОВ «Арсенал-Центр» було завдано
майнової шкоди, є єдиною винною особою,
дії якої призвели до ДТП.

Як вбачається з наявних в матеріалах
справи копії свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу «БМВ» його
власником є ОСОБА_2

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 Цивільного
кодексу України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» роз'яснено, що розглядаючи
позови про відшкодування шкоди суди
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна особі і майну громадянина,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Підставами для задоволення позовних
вимог про стягнення майнової шкоди є
наявність складу цивільного
правопорушення, а саме: факт наявності
майнової шкоди; вина особи;
неправомірність дій особи;
безпосередній причинно-наслідковий
зв'язок між майновою шкодою та
протиправними діями особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного
кодексу України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Джерелом підвищеної небезпеки, згідно
ч. 1 ст. 1187 ЦК України є, зокрема,
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, що створює підвищену
небезпеку для особи, яка цю діяльність
здійснює, та інших осіб.

В пункті 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» визначено, що джерелом
підвищеної небезпеки належить
визнавати будь-яку діяльність,
здійснення якої створює підвищену
імовірність заподіяння шкоди через
неможливість контролю за нею людини, а
також діяльність по використанню,
транспортуванню, зберіганню предметів,
речовин і інших об'єктів виробничого,
господарського чи іншого призначення,
які мають такі ж властивості. Майнова
відповідальність за шкоду, заподіяну
діями таких джерел, має наставати як
при цілеспрямованому їх використанні,
так і при мимовільному прояві їх
шкідливих властивостей (наприклад, у
випадку заподіяння шкоди внаслідок
мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав (договору оренди, довіреності
тощо).

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
ВССУ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» особою, яка зобов'язана
відшкодувати шкоду, завдану джерелом
підвищеної небезпеки, є фізична або
юридична особа, що на відповідній
правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду,
оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування
транспортним засобом має посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії і
реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2 Правил
дорожнього руху України).

Таким чином, оскільки водієм джерела
підвищеної небезпеки (автомобіля марки
«БМВ» д.н.з. НОМЕР_2) є ОСОБА_1, який
керував вказаним автомобілем під час
ДТП та мав при собі свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу, то
згідно приписів ч. 2 ст. 1187 ЦК України
цивільно-правову відповідальність за
заподіяну позивачу шкоду повинен нести
саме він.

З матеріалів справи вбачається, що
поліс обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів на автомобіль «БМВ» д.н.з.
НОМЕР_2 відсутній. Докази виплати
страхових відшкодувань будь-якими
страховими компаніями не надані.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі експлуатації
транспортного засобу на території
України без наявності чинного поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
особа несе відповідальність,
встановлену законом.

Згідно зі статтею 28 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» шкода, заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого, - це шкода, пов'язана: з
пошкодженням чи фізичним знищенням
транспортного засобу; з пошкодженням
чи фізичним знищенням доріг, дорожніх
споруд, технічних засобів регулювання
руху; з пошкодженням чи фізичним
знищенням майна потерпілого; з
проведенням робіт, які необхідні для
врятування потерпілих у результаті
дорожньо-транспортної пригоди; з
пошкодженням транспортного засобу,
використаного для доставки
потерпілого до відповідного закладу
охорони здоров'я, чи забрудненням
салону цього транспортного засобу; з
евакуацією транспортних засобів з
місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Вбачається, що з метою визначення
вартості матеріального збитку,
завданого позивачу, останнім було
замовлено автотоварознавчу експертизу
та надано до суду звіт № 1024 від 02.07.2014 р.
про визначення вартості матеріального
збитку автомобіля Toyota Land Cruiser НОМЕР_3,
виконаного
експертом-автотоварознавцем ОСОБА_4
згідно з яким, станом на 02.07.2014 р.,
вартість відновлювального ремонту
внаслідок ДТП складає 130 531 (сто
тридцять тисяч п'ятсот тридцять одна)
гривень 31 коп. величина втрати товарної
вартості складає 8539 (вісім тисяч
п'ятсот тридцять дев'ять) грн., 19 коп.

Враховуючи знижку, яка була надана
позивачу ТОВ «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА», що
здійснювало відновлювальний ремонт
автомобіля Toyota Land Cruiser НОМЕР_3 та
відповідно до рахунків-фактур
№СМУ00014684 від 30.06.2014 р., №СМУ00016952 від
29.07.2014 р. та платіжних доручень № 005474
від 07.07.2014 р., № 006182 від 31.07.2014 р. вартість
відновлювального ремонту сплачена
позивачем становить 127 900 грн. 37 коп.

Таким чином, розмір шкоди, завданої
позивачу внаслідок пошкодження його
транспортного засобу - автомобіля
«Тойота» д.н.з. НОМЕР_3, що підлягає
стягненню з водія транспортного
засобу, винного в настанні ДТП - ОСОБА_1
полягає у вартості відновлювального
ремонту у сумі 127 900 грн. 37 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

В ч. 1 ст. 22 ЦК України визначено, що
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1.6. Наказу
міністерства юстиції України та Фонду
держаного майна України № 142/5/2092 від
24.11.2003 року «Про затвердження Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів»
величина втрати товарної вартості
(далі - ВТВ) - умовна величина зниження
ринкової вартості колісного
транспортного засобу (далі - КТЗ),
відновленого за нормативними вимогами
після пошкодження, порівняно з
ринковою вартістю подібного
непошкодженого КТЗ.

В п. 8.3. даної Методики вказано, що
вартість матеріального збитку
визначається як сума вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням значення коефіцієнта
фізичного зносу складників КТЗ та
величини ВТВ.

Пункт 8.6. Методики вказує на те, що
величина ВТВ характеризує фізичний
знос, який виникає у разі пошкодження
КТЗ і відповідного ремонту унаслідок
передчасного погіршення товарного
(зовнішнього) вигляду, а також
унаслідок зниження міцності чи
довговічності окремих елементів
складових частин, захисних
властивостей покриттів або
застосування для ремонту складових
частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що внаслідок вищевказаного
ДТП позивач зазнав додаткових витрат,
що складаються із наступних складових:

- втраті товарної вартості
транспортного засобу - 8539,19 грн.;

- вартості визначення матеріального
збитку автомобіля Toyota Land Cruiser НОМЕР_3 - 600
грн., що підтверджується договором №748
від 20.06.2014 р., актом прийому-передачі
виконаних робіт від 02.07.2014 р. до
договору №748 від 20.06.2014 р., рахунком на
оплату послуг № 1024 від 02.07.2014 р. та
платіжним дорученням № 005561 від 09.07.2014 р.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

З урахуванням вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що вимога
позивача про стягнення суми додаткових
витрат, що виникли в позивача внаслідок
ДТП, обґрунтована та доведена, а відтак
вважає за можливе позов в цій частині
задовольнити.

Таким чином, загальний розмір
матеріальних втрат (майнової шкоди) у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу ТОВ «Арсенал-Центр» становить 137
039 грн. 56 коп. і складається з вартості
відновлювального ремонту внаслідок
ДТП - 127 900 грн. 37 коп., втраті товарної
вартості транспортного засобу - 8539 грн.
19 коп.; вартості визначення
матеріального збитку автомобіля Toyota Land
Cruiser НОМЕР_3 - 600 грн.

З урахуванням наведеного вище, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача є обґрунтованими, доведеними
та такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 11, 22, 1166, 1187 ЦК України,
ст. ст. 21, 28, 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209,
212-215, 224-226, 228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арсенал-Центр» до
ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 - про
стягнення матеріальної шкоди в
наслідок ДТП - задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Арсенал-Центр» майнову шкоду, яка
складається з вартості
відновлювального ремонту внаслідок
ДТП - 127 900,37 грн., втраті товарної
вартості транспортного засобу - 8539,19
грн., вартості визначення
матеріального збитку автомобіля Toyota Land
Cruiser НОМЕР_3 - 600 грн., а всього стягнути 137
039 гривні 56 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення може бути переглянуто судом,
який його постановив, за письмовою
заявою відповідача, яка має бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: