Провадження №2-н/761/688/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2014 року суддя
Шевченківського районного суду міста
Києва Маліновська В.М., вирішуючи
питання про відкриття наказного
провадження у цивільній справі за
заявою Будинкоуправління № 12
Київського квартирно-експлуатаційного
управління Міністерства оборони
України до боржників: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про видачу судового
наказу щодо стягнення заборгованості
за оплату житлово-комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року заявник звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва з заявою про видачу судового
наказу щодо стягнення заборгованості
за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Як вбачається з матеріалів заяви, а
саме: з розрахунку заборгованості,
заявник просить стягнути борг у
розмірі 10095,54 грн.

При цьому до заяви про видачу судового
наказу щодо стягнення заборгованості
за оплату житлово-комунальних послуг
додано рахунок попередження № 615б від 27
серпня 2014 щодо заборгованості з січня
2008 року по січень 2011 року з якого
вбачається, що на кінець січня 2011 року
сума заборгованості складає 1 171,22 грн.,
а також рахунок-попередження № 627б від
06 жовтня 2014 року щодо заборгованості
станом на вересень 2014 року з якого
вбачається, що заборгованість на
кінець січня місяця 2011 року відсутня, а
вже на кінець лютого 2011 року
заборгованість боржників складає - 1
171,22 грн., що у свою чергу свідчить про
те, що наданий розрахунок не є
безспірним.

Разом з тим, варто зазначити, що в заяві
про видачу судового наказу щодо
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги з
боржників, заявник просить стягнути -
9956,56 грн., тоді як в доданих до заяви
розрахунках зазначена сума - 10095,54 грн.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 грудня 2011 року «Про
практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження»,
наявність спору про право (пункт 2
частини третьої статті 100 ЦПК), яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності.
Така вимога може бути вирішена лише у
позовному провадженні (частина третя
статті 267 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК). Разом із тим лише той факт, що
договірні зобов'язання (наприклад, у
частині оплати заборгованості
телекомунікаційних послуг чи послуг
телебачення і радіомовлення) не
виконуються, без обґрунтування причин,
не вважається наявністю спору про
право.

За змістом ст. 95 ЦПК України, судовий
наказ є особливою формою судового
рішення, що видається судом за
результатами розгляду вимог,
передбачених ст. 96 цього Кодексу.

Разом з тим, ЦПК не передбачає
можливості часткового задоволення
заяви про видачу судового наказу,
оскільки він видається лише за умови
безспірності вимог.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 грудня 2011 року «Про
практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження», якщо
заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за надані
житлово-комунальні, телекомунікаційні
послуги, послуги телебачення та
радіомовлення (пункт 3 частини першої
статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути
видано за наявності відповідних
договорів про надання таких послуг,
інших письмових доказів, що
підтверджують фактичне надання та
отримання таких послуг. Крім того,
заявник має обґрунтувати свої вимоги
та додати документи, що вказують на
правильність і безспірність
розрахунків, а також застосування
тарифів на відповідні послуги.

За змістом п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України,
суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, у разі, якщо із
заяви і поданих документів вбачається
спір про право.

Таким чином, вивчивши матеріали заяви,
вважаю за необхідне відмовити у
прийнятті заяви, оскільки з матеріалів
заяви вбачається спір про право.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 96, 100, 209, 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У прийнятті до розгляду заяви
Будинкоуправління № 12 Київського
квартирно-експлуатаційного управління
Міністерства оборони України до
боржників: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про видачу судового наказу щодо
стягнення заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг - відмовити.

Роз'яснити заявнику його право на
звернення з тими самими вимогами в
позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд міста
Києва шляхом подання апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано, а у разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: