Справа №487/3512/14-ц 23.10.2014 23.10.2014 23.10.2014
Провадження №22-ц/784/2831/14
провадження № 22ц/784/2831/2014
Головуючий у першій інстанції Щербина
Доповідач в апеляційній інстанції
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В. та Шаманської
Н.О.,

при секретарі судового засідання
Богуславській О.М.,

за участю: позивача ОСОБА_3, його
представника ОСОБА_4,

представників відповідача
Чуб Т.В., Васильєвої О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Державного підприємства
«Миколаївський бронетанковий завод»

на заочне рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва від 28
травня 2014 року

за позовом

ОСОБА_3 до Державного підприємства
«Миколаївський бронетанковий завод»
(далі - ДП «МБЗ») про захист трудових
прав,

в с т а н о в и л а:

В квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся з
позовом до ДП «МБЗ» про захист трудових
прав.

Позивач зазначав, що з березня 2005 року
працював контрольним майстром на
державному підприємстві МО України
«Миколаївський ремонтно-механічний
завод» (далі - ДП МО України «МРМЗ»).
Наказом № 129 від 31 липня 2009 року його
звільнено за власним бажанням.

Посилаючись на те, що при звільненні з
ним не проведено повного розрахунку, а
саме не сплачено заборгованість по
заробітній платі за березень-липень 2009
року в розмірі 5826 грн. 24 коп., позивач
просив стягнути з відповідача на його
користь вказану заборгованість, а
також компенсацію за затримку виплати
заробітної плати у розмірі 989 грн. 60
коп., середній заробіток за час
затримки виплати заробітної плати у
розмірі 66862 грн. 60 коп. та 5000 грн.
моральної шкоди.

Заочним рішенням Заводського
районного суду м. Миколаєва від 28
травня 2014 року позов задоволено
частково. Постановлено стягнути з ДП
«МБЗ» на користь позивача 5826 грн. 24 коп.
заборгованості по заробітній платі, 989
грн. 60 коп. компенсації за затримку
виплати заробітної плати, 66862 грн. 60 коп.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та 2500 грн.
моральної шкоди. Крім того, з
відповідача на користь держави
стягнуто 980 грн. 38 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ДП «МБЗ»,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм матеріального
права, просив рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Позивач рішення суду не оскаржував.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
не розрахувався при звільненні
позивача по заробітній платі в розмірі
5826 грн. 24 коп., а тому, з відповідача має
стягуватись така заборгованість, а
також компенсація за затримку виплати
заробітної плати та середній заробіток
за весь час затримки виплати
заробітної плати до дня звернення з
позовом.

Однак з такими висновками в повній мірі
погодитись не можна.

Так, із матеріалів справи вбачається,
що з березня 2005 року ОСОБА_3 працював на
ДП МО України «МРМЗ» (правонаступником
якого є ДП «МБЗ») на посаді
контрольного майстра. Наказом № 129 від
31 липня 2009 року його звільнено з роботи
за власним бажанням з 3 серпня того ж
року.

На момент звільнення відповідач не
розрахувався з позивачем по зарплаті
за березень-липень 2009 року в розмірі 4763
грн. 78 коп. (а.с. 4).

Із досліджених в суді апеляційного
суду документів видно, що повний
розрахунок по заборгованій заробітній
платі відповідачем проведено 21 травня
2010 року.

Такого висновку колегія суддів дійшла
виходячи з наступного.

Як вбачається з довідок про
заборговану зарплату, позивачу не
повністю виплачувалась заробітна
плата починаючи з липня 2008 року.
Зокрема, відповідач заборгував
позивачу заробітну плату за період з
липня 2008 року по лютий 2009 року в розмірі
9175 грн., а також за березень-липень 2009
року в розмірі 4763 грн. 78 коп.

13 квітня 2009 року судовим наказом на
користь ОСОБА_3 з відповідача стягнуто
заборгованість за липень 2008 року -
лютий 2009 року в розмірі 9175 грн. (а.с. 14).

Водночас, після постановлення
вказаного судового наказу,
відповідачем в добровільному порядку
сплачено позивачу борг по заробітній
платі за 2008 рік в загальному розмірі 4806
грн., а саме, за серпень - 1345 грн.,
вересень - 1336 грн., жовтень - 1525 грн.,
грудень 600 грн.

Зазначене підтверджується виписками
банку про надходження коштів для
виплати заробітної плати за вказані
періоди, списками працівників
підприємства, на рахунок яких
переводились зазначені кошти та
платіжною відомістю № 46 від 13 березня
2009 року (а.с. 85-108).

Отже, відповідачем добровільно
частково погашена заборгованість по
заробітній платі в розмірі 4806 грн., яка
була визначена зазначеним судовим
наказом.

Крім того, на виконання цього судового
наказу, 21 травня 2010 року відповідачем
сплачено на депозитний рахунок
Заводського ВДВС ММУЮ 9175 грн. (а.с. 84).

Таким чином, зарахування на депозитний
рахунок ДВС вказаної суми коштів, які в
подальшому також отримано позивачем,
та з яких лише частка в розмірі 4369 грн.
направлена на погашення залишку
заборгованості по судовому наказу, а
решта суми в розмірі 4806 грн., є
погашенням боргу за березень-липень 2009
року в розмірі 4763 грн. 78 коп.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що повний розрахунок по
заборгованій заробітній платі
відповідачем проведено 21 травня 2010
року.

Тому вимоги позивача про стягнення
заборгованості по заробітній платі є
безпідставними.

Не підлягають задоволенню і вимоги
позову про стягнення компенсації за
затримку виплати заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та моральної
шкоди.

Як зазначалось, відповідач дійсно
порушив права позивача на остаточний
розрахунок при звільненні. Відновлено
це право було 21 травня 2010 року.

Разом з тим, позивач звернувся до суду з
даним позовом лише 4 квітня 2014 року,
тобто через три роки та 10 місяців після
остаточного розрахунку по зарплаті.

Згідно ст. 233 КЗпП України, працівник
може звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до суду
в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права.

Із змісту рішення Конституційного Суду
України № 4-рп/2012 від 22 лютого 2012 року у
справі за конституційним зверненням
громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного
тлумачення положень ст. 233 КЗпП України
у взаємозв'язку з положеннями статей 117,
237-1 цього кодексу вбачається, що для
звернення працівника до суду з заявою
про вирішення трудового спору щодо
стягнення середнього заробітку за весь
час затримки по день фактичного
розрахунку при звільненні та про
відшкодування завданої при цьому
моральної шкоди встановлено
тримісячний строк, перебіг якого
розпочинається з дня, коли звільнений
працівник дізнався або повинен був
дізнатися про те, що власник або
уповноважений ним орган, з вини якого
сталася затримка виплати всіх належних
при звільненні сум, фактично з ним
розрахувався.

Отже, позивач пропустив встановлений
законом строк для звернення до суду.

Будь-яких поважних причин пропуску
строку позивач не зазначив.

За таких обставин, колегія суддів не
вбачає підстав для поновлення позивачу
пропущеного строку звернення до суду
за вирішенням трудового спору.

Враховуючи викладене, вимоги позову
про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні, компенсації за затримку
виплати заробітної плати та моральної
шкоди не підлягають задоволенню в
зв'язку з пропуском позивачем строку
звернення до суду.

З цих же підстав не підлягають
задоволенню і вимоги про стягнення
компенсації за затримку виплати
заробітної плати та моральної шкоди.

Таким чином, рішення суду підлягає
скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Миколаївський
бронетанковий завод» задовольнити.

Заочне рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 28 травня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
Державного підприємства
«Миколаївський бронетанковий завод»
про захист трудових прав відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: