Справа № 126/4238/13-ц Провадження №
22-ц/772/2793/2014Головуючий в суді першої
інстанції Гуцол В. І.Категорія 48
Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючого: Луценка В.В.,

суддів: Сала Т.Б., Зайцева А.Ю.,

при секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
права власності в порядку набувальної
давності, за апеляційною скаргою
виконуючого обов'язку прокурора
Бершадського району Вінницької
області Собчука В.В., який діє в
інтересах держави, в особі Війтівської
сільської ради Бершадського району
Вінницької області на рішення
Бершадського районного суду
Вінницької області від 26 грудня 2013
року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулись в суд з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання права власності в
порядку набувальної давності.

Свій позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 мотивували
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх бабка
ОСОБА_7, з якою вони разом проживали в її
житловому будинку АДРЕСА_1. Після
смерті ОСОБА_7 вони продовжували
проживати у зазначеному житловому
будинку, займались його ремонтом і
продовжували займатися його
обслуговуванням. Відповідачі ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 є спадкоємцями ОСОБА_7 за
законом, однак даний житловий будинок у
спадщину не прийняли. Враховуючи
наведене, просили визнати за ними право
спільної сумісної власності в порядку
набувальної давності на цілий житловий
будинок.

Рішенням Бершадського районного суду
Вінницької області від 26 грудня 2013 року
позов задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право
спільної сумісної власності в порядку
набувальної давності на цілий житловий
будинок - А, загальною площею 152,4 кв.м.,
житловою площею 70,9 кв.м. та
господарські будівлі і споруди: а -
тамбур, а-2 - вхідний майданчик, сходи -3,
балкон - а-4, погрію - А/під, літню кухню -
Б, веранду - ю, навіс б1-, г, Д, сарай - В,
гараж - Г, споруди - 1-3, колодязь - 4,
розташований в АДРЕСА_1 після
реєстрації цього права у встановленому
законом порядку.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
прокурор Бершадського району
Вінницької області Собчук В.В., який діє
в інтересах держави, в особі
Війтівської сільської ради
Бершадського району Вінницької
області оскаржує його в апеляційному
порядку. В апеляційній скарзі зазначає,
що рішення є незаконним, оскільки,
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, а при
розгляді справи порушені вимоги норм
матеріального та процесуального права,
а тому просив рішення скасувати,
ухвалити нове рішення, яким повністю
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши доповідача, присутніх
сторін, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, судова
колегія приходить до висновку про те,
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7, про що
складено актовий запис №45 та видано
свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1.

Після її смерті відкрилась спадщина,
яка складається з житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
розташованого по АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є
спадкоємцями за законом ОСОБА_7
спадковий житловий будинок у спадщину
не прийняли, що підтверджується
довідкою Війтівської сільської ради
Бершадського району.

Проте судом першої інстанції не було
взято до уваги, що після смерті ОСОБА_7
спадкоємцями за законом були не лише
відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, а й
позивачка ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_2), що
проживала разом з померлою ОСОБА_7 та
яка є дочкою ОСОБА_4 (ОСОБА_4), унукою
померлої ОСОБА_7, що підтверджується
матеріалами справи, а саме свідоцтвом
про народження ОСОБА_2 (а.с.14).

Відповідно до ст.1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Факт проживання ОСОБА_2 разом з
померлою ОСОБА_7 в спірному будинку
АДРЕСА_1, підтверджується довідкою №120
виданою виконкомом Війтівської
сільської ради Бершадського району
Вінницької області (а.с. 8).

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Згідно з п.9 Постанови №5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 року «Про судову
практику в справах про захист прав
власності та інших речових прав» при
вирішенні спорів, пов'язаних із
набуттям права власності за
набувальною давністю, суди повинні
враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа
при заволодінні чужим майном не знала і
не могла знати про відсутність у неї
підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо
особа не приховувала факт знаходження
майна в її володінні. Вжиття звичайних
заходів щодо забезпечення охорони
майна не свідчить про приховування
цього майна;

- володіння визнається безперервним,
якщо воно не переривалось протягом
всього строку набувальної давності. У
разі втрати не із своєї волі майна його
давнісним володільцем та повернення
цього майна протягом одного року або
пред'явлення протягом цього строку
позову про його витребування
набувальна давність не переривається
(частина третя статті 344 ЦК). Не
переривається набувальна давність,
якщо особа, яка заявляє про давність
володіння, є сингулярним чи
універсальним правонаступником,
оскільки в цьому разі вона може
приєднати до часу свого володіння
увесь час, протягом якого цим майном
володіла особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є (частина
друга статті 344 ЦК).

Набуття права власності на земельну
ділянку за набувальною давністю
регулюється Земельним кодексом
України (далі - ЗК), зокрема статтею 119.

Таким чином, суд першої інстанції не
врахував що ОСОБА_2 не може бути
добросовісним набувачем, оскільки вона
є спадкоємцем за законом.

Крім того, відповідно до наявного в
матеріалах справи будівельного
паспорту (а.с. 31) ОСОБА_7 надано дозвіл на
будівництво одно поверхового будинку
загальною площею 84,4 кв.м., однак,
відповідно до технічного паспорту на
житловий будинок АДРЕСА_1 зазначений
будинок складається з двох поверхів,
загальною площею 152,4 кв.м. Другий поверх
даного будинку до цього часу в
експлуатацію в установленому законом
порядку не прийнятий.

У своєму рішенні суд першої інстанції
визнано право ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на цілий
житловий будинок, проте з рішенням в
цій частині також не можна погодитись,
у зв'язку з наступним.

Відповідно до п.15 Постанови №5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 року «Про судову
практику в справах про захист прав
власності та інших речових прав» до
завершення будівництва (створення)
майна, а якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, то до моменту
прийняття його до експлуатації, або
якщо право власності на таке нерухоме
майно відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, то до моменту
державної реєстрації право власності
на новостворене майно та об'єкт
незавершеного будівництва не виникає
(стаття 331 ЦК).

У зв'язку із цим до виникнення права
власності на таке майно право
власності існує лише на матеріали,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва (створення)
майна. Отже, законом не передбачено
можливість визнання права власності на
новостворене майно та об'єкт
незавершеного будівництва в судовому
порядку, якщо право власності на таке
майно не було зареєстроване раніше в
установленому законодавством порядку.

Враховуючи що в матеріалах справи
відсутні правовстановлюючи документи
на будинок суд першої інстанції не мав
права визнавати право власності на
цілий будинок.

Згідно з ст.213 ЦПК України Рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є, у тому
числі: неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Враховуючи наведене, рішення суду в
силі залишатись не може і підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні заявлених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора
Бершадського району Вінницької
області Собчука В.В., який діє в
інтересах держави, в особі Війтівської
сільської ради Бершадського району
задовольнити.

Рішення Бершадського районного суду
Вінницької області від 26 грудня 2013 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення у справі, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права
власності в порядку набувальної
давності на житловий будинок,
розташований в АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення суду набуває законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів.

Головуючий суддя: _______
Луценко В.В.

Судді: _______
Сало Т.Б.

_______
Зайцев А.Ю.