№ 610/3238/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2014 року Балаклійський районний суд
Харківської області в складі:

головуючого -судді Усенко С.І.,

при секретарі - Панової О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування збитків, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, в якому просить стягнути з
ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 10000грн.,
обнрунтовуючи свої вимоги, тим, що
21.07.2014р. на засіданні суду по його заяві
про відшкодування збитків відповідач
декілька разів обізвав його "фашистом".

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав та просив їх
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
позов не визнав, та просив суд
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши матеріали
цивільної справи, суд приходить до
переконання що позов є необґрунтований
і задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 Конституції України
людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю.

Право висловлювати судження,
оцінки, думки гарантовано ст. 34
Конституції України.

Вказане право закріплено також у
ст. 10 Конвенції про захист прав людини
та основних свобод, яка відповідно до
ст. 9 Конституціїє складовою частиною
національного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 55
Конституції України права і свободи
людини і громадянина захищаються
судом. Кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань.

Відповіднодо ст.3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому ЦПК України, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно цього кодексу,
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно ч.3 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
надавши докази у відповідності до ст. 60
ЦПК

Згідно до ст. 297 ЦК України, кожен
має право на повагу до його гідності та
честі. Гідність та честь фізичної особи
є недоторканими. Фізична особа має
право звернутися до суду з позовом про
захист її гідності та честі.

Згідно до п. 19 Постанови Пленуму
ВСУ №1 від 27.02.2009 року «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи», вирішуючи питання
про визнання поширеної інформації
недостовірною, суди повинні визначати
характер такої інформації та
з'ясовувати, чи є вона фактичним
твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до статті 277 ЦК не є
предметом судового захисту оціночні
судження, думки, переконання, критична
оцінка певних фактів і недоліків, які,
будучи вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
істинності фактів) і спростувати, що
відповідає прецедентній судовій
практиці Європейського суду з прав
людини при тлумаченні положень статті
10 Конвенції.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВСУ
№1 від 27.02.2009 року «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи», інформація,
зазначена у позовній заяві чи іншій
заяві, адресованій суду, а також в
процесуальних документах
(запереченнях на позов, апеляційних чи
інших скаргах тощо), може бути
підставою для захисту гідності, честі
чи ділової репутації, за винятком
випадків, коли ця інформація була
визначена підставою пред'явленого
позову і стосувалася його предмета,
була доказом у справі, а так само
предметом апеляційного чи іншого
перегляду в порядку, встановленому
процесуальним законом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно цього
кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 201 ЦК України
передбачено, що честь, гідність і
ділова репутація є особистими
немайновими благами, які охороняються
цивільним законодавством.

Відповідно до роз'яснення
п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» від 27
лютого 2009 року N 1 (далі - постанова
Пленуму ВСУ № 1), під гідністю
розуміється визнання цінності кожної
фізичної особи як унікальної
біопсихосоціальної цінності, а з честю
пов'язується позитивна соціальна
оцінка особи в очах оточуючих, яка
ґрунтується на відповідності її діянь
(поведінки) загальноприйнятим
уявленням про добро і зло. Гідність
означає передусім об'єктивну цінність
особистості, її соціальну значимість
як відповідну, адекватну з людською
сутністю, тобто ту якість, за якої
людина чинить так, як належність її
сутності та призначенню, як повинна
чинити саме людина. Ця якість особи
пов'язана передусім із оцінкою себе як
моральної особистості, яка є значимою
для оточення та суспільства, тобто є
позитивним оціночно-емоційним
ставленням до себе у формі свідомості і
почуття власної гідності, який
знаходить свій прояв у самооцінці
своїх моральних якостей в їх системній
єдності. Поняття гідності та честі є
взаємопов'язаними, але між ним існує
різниця, яка полягає в тому, що честь
означає саме зовнішнє визнання, оцінку
дій, діяльності особистості з боку
інших, тобто честь пов'язана із
суспільною оцінкою і визнанням
моральних заслуг і достоїнств людини
як члена суспільства.

Суди при вирішенні справ про захист
гідності, честі та ділової репутації
повинні забезпечувати баланс між
конституційним правом на свободу думки
і слова, правом на вільне вираження
своїх поглядів та переконань, з одного
боку, та правом на повагу до людської
гідності, конституційними гарантіями
невтручання в особисте і сімейне життя,
судовим захистом права на спростування
недостовірної інформації про особу, з
іншого боку.

Згідно ч. 1 ст. 270 ЦК України та
відповідно до Конституції України
фізична особа має право на повагу до
гідності та честі. Відповідно до ст. 297
ЦК України, кожен має право на повагу до
його гідності та честі. Гідність та
честь фізичної особи є недоторканими.
Фізична особа має право звернутися до
суду з позовом про захист її гідності
та честі.

Разом з тим, відомості, які
порочать честь, гідність чи ділову
репутацію повинні містити інформацію
щодо конкретних фактів поведінки
певної особи або конкретних обставин
її життя; стосуватися певної сфери
життя чи діяльності громадянина або
організації, а саме інтимної сфери,
професійної діяльності; містити
загальну оцінку поведінки особи або
конкретних обставин такої поведінки.

Як роз"яснив Пленум Верховного
Суду України у своїй постанові №1 від
27.02.2009 року «Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи , а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи»
чинне законодавство не містить
визначення понять гідності, честі чи
ділової репутації, оскільки вони є
морально-етичними категоріями й
одночасно особистими немайновими
правами, яким закон надає значення
самостійних об'єктів судового захисту.

Враховуючи вищевикладене, а також
те, що позивачем не надано суду
будь-яких доказів, підтверджуючих
вимоги, викладені в позовній заяві, суд
вважає, що позов ОСОБА_1 не
обґрунтований та задоволенню не
підлягають.

Крім того, у відповідності до ст. 88
ЦПК України, суд вважає, що судові
витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись постановою Пленуму
Верховного суду України від 27.02.2009 року
№ 1 «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи»,
постановою Пленуму Верховного суду
України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної(немайнової) шкоди», ст.ст.
16,23,1167 ЦК України, ст.ст. 3,10,11,60,179, 212-215
ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування збитків - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Балаклійський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя