АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року.
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:
головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Махлай Л.Д., Шиманського В.Й.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
заочне рішення Святошинського
районного суду міста Києва від 09 грудня
2011 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року Банк звернувся із
позовом до відповідачки, на
обґрунтування якого зазначив, що 13
березня 2008 року між сторонами був
укладений кредитний договір № б/н, за
яким відповідачка отримала на видану
їй картку кредитний ліміт у розмірі 10 000
грн. зі сплатою 30 % річних за
користування кредитом, з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Відповідачка не виконувала зобов'язань
за кредитним договором, тому, позивач
просив стягнути на свою користь із
відповідача 20 221 грн. заборгованості за
кредитним договором та 322,21 грн. судових
витрат. (а.с.1-14)

Заочним рішенням Святошинського
районного суду міста Києва від 09 грудня
2011 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
задоволено. (а.с.24)

В апеляційній скарзі відповідачка
посилалась на неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просила рішення
суду скасувати і ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову.
Обґрунтовуючи скаргу апелянт
зазначила, що суд не врахував п. 9.12 Умов
і правил надання банківських послуг за
якими договір діяв у продовж 12 місяців,
тобто до 13 березня 2009 року, а на його
пролонгацію відповідачка згоди не
давала, тому заборгованість не
підлягає стягненню у зв'язку із спливом
позовної давності. Крім того,
задовольнивши позов в частині
стягнення штрафу за невиконання умов
договору, суд застосував подвійне
притягнення до відповідальності за
одне й те саме порушення, Умови і
правила надання послуг не містять
підпису відповідачки. (а.с.69-80)

В судовому засіданні представник
відповідачки ОСОБА_2 підтримав скаргу і
просив її задовольнити, представник
ПАТ КБ «ПриватБанк» - Хитрова Л.В.
заперечувала проти скарги і просила її
відхилити.

Відповідачка ОСОБА_1 до суду не прибула,
була сповіщена належним чином про що у
справі є докази.

Зважаючи на положення ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305
ЦПК України, колегія суддів визнала
неявку такою, що не перешкоджає
апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, обговоривши
доводи скарги, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду, судова
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково
враховуючи наступне.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК
України, правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований в одному або
кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 627 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК
України договір є укладеним з моменту
досягнення в належній формі згоди з
усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1054 Кодексу за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Відповідна правова позиція
міститься і Постанові Верховного Суду
України від 19 березня 2014 року (справа N
6-14цс14), яка з огляду на положення ст. 360-7
ЦПК України є обов'язковою для
застосування судами України.

Судом встановлено, що 13 березня
2008 року між сторонами був укладений
кредитний договір № б/н, за яким
відповідачка із 03 квітня 2008 року
отримала кредитну лінію у розмірі 10 000
грн. із терміном дії кредитної картки -
36 місяців (п. 6 Заяви) зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 30 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. (а.с.5-7)

Факт підписання Заяви апелянт не
заперечувала.

Відповідно до змісту Заяви,
остання разом із Пам'яткою клієнта,
Умовами і правилами надання
банківських послуг, а також Тарифами
складають укладений між сторонами
кредитний договір та своїм підписом
ОСОБА_1 засвідчила отримання усіх
складових кредитного договору у
письмовому вигляді. (а.с. 5)

Таким чином згода відповідачки
на отримання банківських послуг, а
відтак і укладення кредитного
договору, підтверджується підписаною
відповідачкою ОСОБА_1 письмовою заявою
від 13 березня 2008 року.(а.с. 5)

Доказів пролонгації договору та
отримання відповідачкою нової
кредитної картки після закінчення
вищезазначеного терміну до суду не
надано і в суді не встановлено.

Оскільки відповідачка та її
представник не надали об'єктивних
доказів, що термін дії виданої картки
обмежувався річним строком, колегія
суддів відхилила заперечення апелянта
щодо закінчення строку дії кредитного
договору 13 березня 2009 року.

За довідкою, витягом з рахунку
руху коштів за отриманою ОСОБА_1
кредитною карткою за період з 03 квітня
2008 року відповідачка отримувала від
Банку кредитні кошти, строк дії картки,
а відтак й кредитного договору сплив 01
квітня 2011 року. (а.с.3,112)

Із зазначеним позовом Банк
звернувся 25 серпня 2011 року шляхом
відправлення позовної заяви по пошті.
(а.с.1-14)

За положеннями п.п. 6.5, 8.6
вищевказаних Умов і правил надання
банківських послуг, які є невід'ємною
частиною укладеного сторонами
кредитного договору, відповідачка мала
щомісячно погашати заборгованість по
кредиту, процентам за його
використання, перевитрати платіжного
ліміту, а також оплачувати комісії та
штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову. (а.с.3-7)

Право Банку надати кредит на
визначених сторонами умовах
підтверджується наданими до суду
доказами, зокрема: ліцензією,
свідоцтвом про реєстрацію та Статутом.
(а.с. 09-12)

Оскільки за положеннями п. 8.6
вищевказаних Умов, які є невід'ємною
частиною укладеного сторонами
кредитного договору, передбачено
обов'язок відповідача сплатити штраф 500
грн. за фіксованою ставкою та штраф,
який розраховується за умовами
договору виходячи з 5% від суми позову,
що свідчить про розрахунок штрафних
санкцій виходячи з фіксованої суми, а
не за період заборгованості, тому в цій
частині вимог підстав для застосування
п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України не вбачається.

Визначення складових одного
штрафу, у фіксованій частині + 5% від
суми заборгованості, не суперечить
чинному законодавству, тому колегія
суддів відхилила доводи апелянта про
застосування подвійної
відповідальності за одне й те саме
порушення.

Доказів погашення існуючої за
вищевказаним кредитним договором
заборгованості або її зменшення
порівняно із розрахунками, наданими
позивачем, на час розгляду справи судом
відповідачка не надала, не встановлено
таких і в судовому засіданні.

Тому, визначаючи розрахунок
заборгованості за кредитом за період з
25 серпня 2008 року до 01 квітня 2011 року в
сумі 19 663.58 грн., з яких: 9982.52 грн. (1980.06
грн. поточної заборгованості за
кредитом + 8002.46 грн. простроченої
заборгованості за кредитом)
заборгованості за кредитом; 7968.51 грн.
заборгованості за процентами за
користування кредитом, 300 грн. (в межах
заявлених Банком в позовній заяві
вимог) заборгованості по комісії за
користування кредитом та 1412.55 грн. (500
грн. фіксована частина + 912.55 грн. 5% від
суми позову та в межах строку дії
договору) штрафу за несвоєчасне
виконання зобов'язання, колегія суддів
виходила із визначених сторонами умов
кредитного договору та частково
погодилась із розрахунком такої
заборгованості, що виконана Банком
станом на 01 квітня 2011 року. (а.с.3-4)

При цьому, заборгованість за
кредитом та процентами за користування
кредитом, кожна окремо, визначені із 25
серпня 2008 року до 01 квітня 2011 року, з
урахуванням строку звернення позивача
до суду із зазначеним позовом в межах
трирічного строку позовної давності,
наростаючим підсумком і врахуванням її
щомісячного часткового погашення
відповідачкою ОСОБА_1 протягом періоду
розрахунку.

З такими умовами за кредитним
договором ОСОБА_1 погодилася під час
його укладення, про що свідчить її
підпис.

Доводів щодо неповідомлення
відповідачки про розгляд справи
районним судом апеляційна скарга не
містить.

Інші доводи скарги цих висновків
не спростовують тому колегія суддів їх
відхилила.

На підстав ст. 88 ЦПК України слід
стягнути із відповідачки на користь
позивача 316.64 грн. (196.64 грн. судового
збору + 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи) судових витрат за
розгляд справи районним судом сплата
яких підтверджена платіжним
дорученням. (а.с. 13)

Зважаючи на вищевикладене,
колегія суддів не погодилась із
висновком районного суду про
задоволення позову в повному обсязі,
оскаржуване рішення на підставі ч. 2 ст.
314 ЦПК України підлягає зміні.

Керуючись ст. 303, п. 3 ч. 1 ст. 307, п.п.
3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- задовольнити
частково.

Заочне рішення Святошинського
районного суду міста Києва від 09 грудня
2011 року - змінити.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків - НОМЕР_1, на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за
кредитним договором від 13 березня 2008
року:

- 9982(дев'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят
дві) грн. 52 коп. заборгованості за
кредитом;

- 7968(сім тисяч дев'ятсот шістдесят
вісім) грн. 51 коп. заборгованості за
процентами за користування кредитом:

- 300 (триста) грн. заборгованості по
комісії за користування кредитом;

- 1412 (одна тисяча чотириста дванадцять)
грн. 55 коп. штрафу, розрахованого від
суми заборгованості за несвоєчасне
повернення кредиту та процентів та 316
(триста шістнадцять) грн. 64 коп.
судового збору за розгляд справи
районним судом, а всього - 19
980(дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот
вісімдесят) грн. 22 коп.

В іншій частині позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» -
відмовити.

Рішення набирає законної сили
негайно з моменту проголошення, але
може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста
Києва:
Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

В.Й.Шиманський

Справа № 22-ц/796/11753/2014

Головуючий у першій інстанції -
Кириленко Т.В.

Доповідач Левенець Б.Б.