Справа № 307/3491/14-ц
Провадження № 2/307/1536/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Тячівський районний суд
Закарпатської області в складі
головуючого Чопик В.В. при секретарі
Олексій Я.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Бедевлянської сільської ради,
Тячівської державної нотаріальної
контори про визнання права власності
Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, Бедевлянської сільської ради ,
Тячівської державної нотаріальної
контори про визнання права власності
на спадкове майно, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько
ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серій НОМЕР_1, яке видане 5
травня 2005 року, актовий запис № 40.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його мати
ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_2, виданого
виконкомом Бедевлянської сільської
ради Тячівського району Закарпатської
області, актовий запис № 56. Після їх
смерті відкрилась спадщина, яка
складається з житлового будинку і
надвірних споруд, розташованих в
АДРЕСА_1. За життя спадкодавці заповіт
не залишали. ВІн, як спадкоємець за
законом , прийняв спадщину за померлими
батьками, так як був зареєстрований та
проживав на момент їх смерті із
спадкодавцями за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується копією паспорта.
ОСОБА_2 , хоч також належним чином
прийняв спадщину, однак не претендує на
спадкове майно, що підтверджується
заявою про відмову від прийняття
спадщини від 8.10.2013 року , зареєстровану
в реєстрі за № 4561.
При зверненні до приватного нотаріуса
у оформленні спадщини йому було
відмовлено, в зв'язку з тим, що
спадкодавці при житті не оформили
право власності на спадковий житловий
будинок. За обставин відсутності
правовстановлюючого документу на
спадковий будинок, він вимушений
звернутись до суду за вирішенням
питання визначення належності
спадкового майна . Відповідно до
свідоцтва на забудову садиби в
сільських населених пунктах від З
березня 1975 року, забудівниками жилого
будинку, розташованого в АДРЕСА_1 були
ОСОБА_6 та ОСОБА_5. Забудова земельної
ділянки була здійснена відповідно до
рішення виконкому Тячівської районної
ради від 8 грудня 1974 року № 359 на
земельній ділянці площею 0,07 га
виділеній на підставі рішення
загальних зборів колгоспу 40-річчя
Жовтня від 4.12.1973 року. На ім'я померлого
батька ОСОБА_5, Хустським міжрайонним
бюро техінвентаризації у липні 1988
року був виготовлений технічний
паспорт. На даний час Тячівським
районним підприємством
техінвентаризації жодних змін у
спадковому будинку не виявлено.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу
України року визнання права є одним із
способів захисту цивільних прав та
інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України,
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 ЦК України , спадкуванням
є перехід прав та обов»язків ( спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця) до інших осіб (
спадкоємців).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом
відкриття спадщиним є день смерті
особи або день, з якого вона
оголошується померлою.

Згідно ст. 1223 ч. 1 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. За правилами ч. 2 ст. 1268 ЦК
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270, не заявив про
відмову від неї.

Згідно до правової позиції, викладеної
у Листі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, від 27.09.2012, №
10-1387/0/4-12 "Про практику застосування
судами при розгляді справ окремих норм
законодавства про власність та
спадкування", вбачається, що у
відповідності до ст. 2 Закону України
від "Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 1
липня 2004 року N 1952-ІУ, державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст. З вищевказаного
Закону право власності та інші речові
права на нерухоме майно, набуті згідно
з діючими нормативно-правовими актами
до набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме
майно набувається в порядку, який
існував на час його спорудження, а не
виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого прав, а не підставою
його виникнення (Постанова від 13 червня
2012 р. N 6-54цс12).

Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Крім того,
згідно з частиною першою та частиною
другою статті 5 Цивільного кодексу
України акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності.

Так, 5 серпня 1992 року вперше на
законодавчому рівні було встановлено
порядок та умови прийняття в
експлуатацію об'єктів будівництва
постановою Кабінету Міністрів України
від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів державного
замовлення" (втратила чинність). Тобто
до 5 серпня 1992 року не передбачалась
процедура введення приватних житлових
будинків в експлуатацію при оформленні
права власності.

З аналізу положень Конституції України
та Цивільного кодексу України
вбачається, що не потребує введення в
експлуатацію приватних житлових
будинків, збудованих до 5 серпня 1992
року, при набутті права власності на
такі об'єкти. (Лист, Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо
прийняття в експлуатацію об'єктів,
закінчених будівництвом до 5 серпня 1992
року").

Документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 5 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил, зокрема
для потреб державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації. (Лист Державної
архітектурно-будівельної інспекція
України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо
порядку прийняття в експлуатацію
самовільно побудованого садового
будинку і розмірів штрафів").

Відповідно до "Тимчасового положення
про порядок реєстрації права власності
на нерухоме майно", рішення суду є
правовстановлюючим документом, на
основі якого може бути проведена
реєстрація права власності на нерухоме
майно.

Тому просить суд визнати за ним -
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку
спадкування право власності на
спадкове майно, яке складається з
житлового будинку та надвірних споруд,
розташованих в АДРЕСА_1.

Позивач в судове засіданні на з'явився,
подав заяву в якій просить суд справу
розглянути у його відсутності позовні
вимоги підтримує та просить їх
задовольнити. а тому суд на підставі ст.
169 ЦПК України справу розглянув у його
відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, надала суду заяву в якій
просить справу розглянути у його
відсутності, проти позову не заперечує,
а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України
справу розглянув у її відсутності

Представник відповідача Бедевлянської
сілької ради в судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не плові
домив, хоча про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином, а
тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України
справу розглянув у його відсутності.

Представник відповідача Тячівської
райдержнотконтори в судове засідання
не з'явився, причини неявки суду не
плові домив, хоча про час і місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК
України справу розглянув у його
відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер позивача батько
ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серій НОМЕР_1, яке видане 5
травня 2005 року, актовий запис № 40.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його мати
ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_2, виданого
виконкомом Бедевлянської сільської
ради Тячівського району Закарпатської
області, актовий запис № 56.

Після смерті батьків позивача
відкрилась спадщина, яка складається з
житлового будинку і надвірних споруд,
розташованих в АДРЕСА_1, який не є
зареєстрований в встановленому
законом порядку, що перешкоджає
позивачу оформити спадщину.

Згідно ч.4 ст.3 Закону України « Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», право
на нерухоме майно та їх обтяження , що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації ,
передбаченої цим Законом, ..якщо на
момент виникнення прав та їх обтяжень
діяло законодавство , що не
передбачало обов'язкової реєстрації
таких прав та обтяжень .

Відповідно до аб.3 п. 1 Інформаційного
листа Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 травня 2013
року «Про практику розгляду справ про
спадкування» право власності на
збудоване нерухоме майно набувається
в порядку , який існував на час його
спорудження.

Відповідно до свідоцтва на забудову
садиби в сільських населених пунктах
від З березня 1975 року, забудівниками
жилого будинку, розташованого в
АДРЕСА_1 були ОСОБА_6 та ОСОБА_5. Забудова
земельної ділянки була здійснена
відповідно до рішення виконкому
Тячівської районної ради від 8 грудня
1974 року № 359 на земельній ділянці
площею 0,07 га виділеній на підставі
рішення загальних зборів колгоспу
40-річчя Жовтня від 4.12.1973 року. На ім'я
померлого батька ОСОБА_5, Хустським
міжрайонним бюро техінвентаризації
у липні 1988 року був виготовлений
технічний паспорт. На даний час
Тячівським районним підприємством
техінвентаризації жодних змін у
спадковому будинку не виявлено.

Як вбачається спадковий будинок
побудовано до 5 серпня 1992 року.

5 серпня 1992 року постановою Кабінету
Міністрів України №449 « Про порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів державного
замовлення» в перше визначено порядок
і умови прийняття в експлуатацію
об'єктів будівництва.

Документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 5 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил, зокрема
для потреб державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації. (Лист Державної
архітектурно-будівельної інспекція
України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо
порядку прийняття в експлуатацію
самовільно побудованого садового
будинку і розмірів штрафів").

Таким чином виходячи з вище наведених
норм Законів, суд вважає, що батьки
позивача на час своєї смерті були
власником вище вказаного будинку.

Позивач, як спадкоємець за законом,
прийняв спадщину за померлими
батьками, так як був зареєстрований та
проживав на момент їх смерті із
спадкодавцями за адресою : АДРЕСА_1, що
підтверджується копією паспорта.

ОСОБА_2 також належним чином прийняв
спадщину, однак відмовився від
спадкового майна, що підтверджується
заявою про відмову від прийняття
спадщини від 8.10.2013 року , зареєстровану
в реєстрі за № 4561.

Згідно до ст. 1216 Цивільного кодексу
України, спадкуванням є перехід прав та
обов'язків від фізичної особи, яка
померла , інших осіб.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу
України, спадкоємцями за заповітом і за
законом можуть бути фізичні особи, які
є живими на час відкриття спадщини, а
також особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позивачем наведено
достатньо доказів, які підтверджують
його право на спадкове майно, а отже
слід ОСОБА_1 власником спадкового
житлового будинку з надвірними
спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 в
цілому.

Керуючись ст. 10, 213-215 ЦПК України, ст.ст.
1216, 1223 Цивільного кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 власником спадкового
житлового будинку з надвірними
спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 в
цілому.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя:
В.В.
Чопик