У х в а л а

іменем україни

8 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Родовідбанк» про визнання договору
іпотеки недійсним, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 20 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12
червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до ПАТ
«Родовідбанк», просив визнати
недійсним договір іпотеки, виключити з
Державного реєстру іпотек запис про
іпотеку нерухомого майна, яке було
передано у іпотеку, з Державного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1

Зазначав, що 5 лютого 2007 року між ВАТ
«Родовід Банк», найменування якого
було змінено на ПАТ «Родовід Банк», та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№ 35.1/СЖ-011-07.1, за умовами якого банком
було надано, а позивачем отримано
кредитні кошти на загальну суму 60000
доларів США терміном до 4 лютого 2014
року. 5 лютого 2007 року між сторонами
було укладено договір іпотеки №
35.1/СЖ-011-07.1, відповідно до умов якого
ОСОБА_1 передав ПАТ «Родовід Банк» в
іпотеку належну йому на праві
власності квартиру АДРЕСА_1. Вважає, що
на момент укладення договору іпотеки
його дружина та дитина мали право
власності на предмет іпотеки, а тому
без їх згоди квартира не може бути
передана в іпотеку у зв'язку з чим
договір іпотеки є недійсним.
Посилаючись на наведене, просив
задовольнити позов.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 20
лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12 червня
2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої та
апеляційної інстанцій скасувати,
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про неправильне
застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 20
лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 12
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук Судді:В.О.
Кузнєцов Д.О. Остапчук