Провадження № 2/344/4461/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді
Пастернак І.А.

секретаря
Кушнір М.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом
до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
мотивуючи тим, що 29.05.2012 року у відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану Івано-Франківського міського
управління юстиції, зареєструвала шлюб
з відповідачем.

В шлюбі у них народився син -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Подружнє життя не склалося через
різні характери, погляди на сімейне
життя та втрату взаєморозуміння між
сторонами, внаслідок чого вони
перестали проживати разом, вести
спільне господарство та підтримувати
шлюбні відносини. Спору щодо поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності подружжя немає. Вважає, що
шлюб існує лише формально, шлюбні
відносини вони не підтримують, а тому,
примирення та збереження їхньої сім"ї є
не можливим. Просила шлюб розірвати,
малолітного сина залишити на виховання
та проживання з нею, прізвище змінити
на дошлюбне "ОСОБА_1".

Позивачка ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги уточнила,
просила шлюб розірвати, малолітного
сина залишити на виховання та
проживання з нею, прізвище при
реєстрації розірвання шлюбу на
дошлюбне не змінювати.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні не заперечив проти
розірвання шлюбу, погодився щоб їхній
малолітній син ОСОБА_3 після розірвання
шлюбу залишився на проживання та
виховання з матір"ю, не заперечив щодо
залишення за позивачкою прізвища
"ОСОБА_1".

Дослідивши матеріали справи,
беручи до уваги пояснення учасників
процесу судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
згідно свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1
сторони 29.05.2012 року зареєстрували шлюб
у відділі державної реєстрації актів
цивільного стану Івано-Франківського
міського управління юстиції про що
зроблено запис в Книзі реєстрації
актів шлюбів за № 536 (а.с.4). Від даного
шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Позивачка стверджує, що вона
перебуває у фактичних шлюбних
відносинах з відповідачем, вони не
підтримують сімейних відносин, не
ведуть спільного господарства. На
думку позивачки шлюб їх існує
формально, миритися вона не бажає,
збереження шлюбу суперечить її
інтересам та інтересам малолітнього
сина ОСОБА_3. Тому такий шлюб зберігати
не доцільно. Крім цього, позивачка з
відповідачем добровільно узгодили
питання щодо проживання їхнього сина
після розірвання шлюбу з позивачкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного
кодексу України шлюб припиняється
внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного
кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112
Сімейного кодексу України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення.

Відповідно до правової позиції
Пленуму Верховного Суду України,
викладеної в пункті 10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя»: проголошена Конституцією
України охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей. Із цією метою
суди повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя».

З огляду на викладене, суд прийшов
до висновку, що оскільки, сторони не
підтримують шлюбні відносини, їхній
шлюб існує формально, сторони
добровільно узгодили питання щодо
проживання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
матір`ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому шлюб
між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 29.05.2012 року
у відділі державної реєстрації актів
цивільного стану Івано-Франківського
міського управління юстиції про що
зроблено запис в Книзі реєстрації
актів шлюбів за № 536 слід розірвати.

На підставі наведеного, пункту 10
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110,
112 Сімейного кодексу України, ст. 197
Цивільного процесуального кодексу
України, керуючись ст. ст. 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований
29.05.2012 року у відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
Івано-Франківського міського
управління юстиції про що зроблено
запис в Книзі реєстрації актів шлюбів
за № 536 - розірвати.

Малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання з
матір`ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

Прізвище позивачки ОСОБА_1 при
реєстрації розірвання шлюбу на
дошлюбне не змінювати.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається через Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Пастернак І.А.