Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4617/14
Головуючий у 1 інстанції: Колесник С.Г.
Суддя-доповідач: Маловічко
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
Головуючого: Пільщик Л.В., суддів
Маловічко С.В., Воробйової І.А.
при секретарі: Евальд Д.Д.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 25 вересня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
зміну розміру аліментів та про зміну
розміру додаткових витрат на утримання
у зв'язку з інвалідністю,-

В С Т А Н
О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3
про зміну розміру аліментів та про
зміну розміру додаткових витрат на
утримання у зв'язку з інвалідністю, в
якому зазначив, що згідно з рішенням
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 20.04.2004р. з відповідача
стягуються аліменти на його утримання
у розмірі 1/6 частини від мінімальної
заробітної плати щомісячно, а
відповідно до рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 19.01.2005р. з відповідача на
його користь стягуються додаткові
кошти на утримання у зв'язку з
інвалідністю у сумі 200 грн. щомісячно.

Вказує, що він є інвалідом 2 групи та
його стан здоров'я різко погіршився,
внаслідок чого він вимушений витрачати
більше коштів на своє лікування, а
також за період з дня постановлення
вищезазначених рішень судів значно
зросли ціни на медикаменти, продукти
харчування та одяг, тому грошових
коштів, які сплачує щомісячно
відповідач на його утримання, не
вистачає на необхідні ліки, нормальне
харчування, оздоровлення. Посилаючись
на ці обставини та вважаючи, що
матеріальний стан сина як платника
аліментів дозволяє збільшити розмір
витрат на його утримання, просив
збільшити аліменти до 500 грн. щомісячно,
визначивши їх у твердій грошовій сумі,
а також збільшити розмір додаткових
витрат до 700 грн. щомісячно.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 25 вересня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на необґрунтованість судового рішення,
неправильне встановлення судом
дійсних обставин справи, порушення
норм матеріально і процесуального
права, просить його скасувати і
ухвалити нове рішення, яким повністю
задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_2 є батьком відповідача
ОСОБА_3, є пенсіонером та інвалідом ІІ
групи безстроково ( а.с. 14, 17).

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 15 січня
2001р. з ОСОБА_3 на користь батька ОСОБА_2
стягнуті аліменти на утримання в
розмірі ? частки від мінімальної
заробітної плати щомісячно.

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 20 квітня 2004р. розмір
аліментів на утримання ОСОБА_2 зменшено
до 1/6 частки від мінімальної зарплати
щомісячно.

Рішенням Оржонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 19 січня 2005р. з
ОСОБА_3 на користь батька ОСОБА_2
стягнуті додаткові кошти у зв»язку з
інвалідністю у розмірі 200 грн.
щомісячно.

Рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 02 жовтня 2006р. розмір
грошового утримання у зв»язку з
інвалідністю, стягнутого на користь
ОСОБА_2, зменшено до 150 грн. щомісячно.

Рішення судів звернуті до примусового
виконання.

Позивач ОСОБА_2 просив у позові
збільшити як розмір аліментів на
утримання, так і розмір додаткових
витрат у з»язку з інвалідністю,
вказуючи, що з дня постановлення рішень
судів значно погіршився стан його
здоров»я та зросли ціни на медикаменти,
продукти та одяг, тому коштів, які
сплачує на його користь відповідач на
підставі вказаних судових рішень, на
теперішній час не вистачає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що не
знайшли свого підтвердження в ході
розгляду справ ті обставини, що
погіршився стан здоров»я та
матеріальне становище позивача, а
також у відповідача не сталося змін в
бік покрашення ані в матеріальному, ані
в сімейному стані.

Проте повністю погодитись з такими
висновками суду не можна з огляду на
наступне.

Відповідач ОСОБА_3 пояснював, що він
офіційно не працевлаштований, у центрі
зайнятості на обліку не перебуває,
періодично підробляє та має
нерегулярні та невеликі заробітки.

Згідно довідки з Пенсійного Фонду,
протягом періоду з 2006р. по теперішній
час ОСОБА_3 не є платником податків до
цього фонду (а.с. 109). Відсутня
інформація про доходи за цей же період
у податковій інспекції за місцем
реєстрації відповідача ( а.с. 111).

Позивач пояснював, що ОСОБА_3 за цей
період придбав житловий будинок та
транспортний причіп, займається
ремонтом автотранспортних засобів, від
чого має значні статки.

Натомість, ОСОБА_3 заперечував, що
отримує доход у такий спосіб, але, за
який кошт він утримує сім»ю, де жінка не
працює, та мається 15-річний син, який
навчається, зрозумілих пояснень не
надав.

Судом витребувано інформацію із
відповідних органів реєстрації та
встановлено, що в 2007р. відповідач в
органах ДАЇ зареєстрував на себе
причіп МАЗ 8114 ( а.с. 92) та в Державному
реєстрі речових прав житловий будинок
АДРЕСА_1 по ? частині з дружиною, який
вони придбали за договором
купівлі-продажу від 12.12.2007р ( а.с. 92, 98).
Згідно з Інформації Державного реєстру
будинок має площу 52 кв. м та
розташований на земельній ділянці 570
кв. м.

За таких обставин, колегія вважає, що
матеріальний стан та дохід відповідача
є значно кращим, ніж останній
намагається зобразити суду.

Колегією встановлено, що з жовтня 2006р.
за двома рішеннями судів позивач
отримує від відповідача щомісячно
аліменти на утримання у 1/6 частці від
мінімального заробітку та додаткові
витрати у сумі 150 грн., що в грошовому
вираженні з 2014р. складає 350 грн.

Пенсія позивача у 2013р. складала 1080,24
грн., а з 2014р. - 1122,10 грн. ( а.с. 19), тому
разом з аліментами складала від 1430 до
1470 грн.

Згідно зі ст.. 7 ЗУ «Про Державний бюджет
України на 2014р.» розмір прожиткового
мінімуму на непрацездатну особу у 2014р.
складає 949 грн. Прожитковий мінімум
вимірюється споживчою корзиною, тому
майже вся пенсія позивача уходить на
його існування. Проте, крім цього
позивач має сплачувати комунальні
платежі, розмір яких дуже збільшився,
купувати одяг та нести інші побутові
витрати.

Розглядаючи справу, суд не звернув
уваги на те, що за загальними
положеннями сімейного кодексу питання
щодо призначення або зміни розміру
аліментів вирішується з урахування
того, чи працює платник аліментів, та у
випадку, коли платник аліментів не
працевлаштований і його дохід є
мінливим, то аліменти призначаються у
твердій грошовій сумі, про що просив
позивач.

Крім того, суд не звернув уваги, що 1/6
частина аліментів визначена не від
заробітку (доходу), як того вимагає
стаття 205 СК України, а від мінімального
заробітку, що суперечить вказаній
нормі, але суд не скористався
можливістю виправити таке порушення
прав позивача, повністю відмовивши в
задоволенні позову. Проте таке
становище значно зменшує розмір
аліментів у грошовому виразі, оскільки
у випадку, коли особа не працює, частка
визначається від середнього заробітку
у даній місцевості, а не від
мінімального розміру заробітної плати.

З урахуванням вказаних обставин,
колегія вважає спроможними доводи
скарги позивача в тій частині, що суд
безпідставно не врахував всі
вищевикладені обставини та
необґрунтовано відмовив йому в
позовних вимогах про збільшення
розміру аліментів.

При цьому, слід врахувати, що інша
дитина - дочка позивача ОСОБА_4,
неспроможна сплачувати аліменти на
утримання батька, оскільки є інвалідом
ІІІ групи і у зв»язку з інвалідністю не
може працювати.

Враховуючи, що достеменний дохід
відповідача не відомий та останній не
бажає надати суду достовірну
інформацію про свій доход, колегія
вважає, що виходячи з того, що останнім
часом аліменти в грошовому виразі
складали 200 грн., збільшивши цю суму
вдвічі, визначити аліменти в твердій
грошовій сумі у розмірі 400 грн.

Решта висновків суду ґрунтується на
матеріалах справи, оскільки на
підтвердження свого стану здоров»я
позивач надав ті ж самі медичні
документи за 2003-2004рр., які
досліджувались судами при вирішенні
спорів про стягнення аліментів та
додаткових коштів по інвалідності ( а.с.
9-13). Нових доказів про погіршення стану
свого здоров»я позивач не надав.

Надані поодинокі товарні та касові
чеки на придбання медикаментів не
можуть бути доказом збільшення його
витрат на ліки, оскільки вони надані
без відповідних рецептів та лікарських
призначень, у зв»язку з чим неможливо
встановити потребу в них у позивача та
використання придбаних ліків саме для
себе ( а.с. 15-16).

Враховуючи вказані обставини та те, що
щомісячні додаткові витрати у зв»язку
з інвалідністю визначені в твердій
грошовій сумі, на теперішній час
підстав для збільшення їх розміру
колегія не вбачає.

Таким чином, рішення суду у
відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309
ЦПК України підлягає скасуванню в
частині відмови в позові у збільшенні
розміру аліментів на утримання із
ухвалення нового рішення про часткове
задоволення цих позовних вимог. В решті
рішення підлягає залишенню без змін.

Оскільки позивач звільнений від сплати
судового збору, у відповідності до
вимог ст. 88 ЦПК України відповідач
повинен сплатити судовий збір у
мінімальному розмірі за розгляд справи
у суді першої - 243,80 грн. та апеляційної
інстанції - 121,60 грн. в доход держави.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 25 вересня 2014 року у цій
справі скасувати в частині відмови в
позові про збільшення розміру
аліментів на утримання.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, ІПН НОМЕР_1, не працюючого,
зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання в
розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з
дня набрання рішенням апеляційного
суду законної сили.

Відкликати виконавчий лист, виданий
Хортицьким районним судом м. Запоріжжя
на підставі рішення Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 20
квітня 2004р.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в доход
держави в сумі 365 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Пільщик Л.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Воробйова І.А.