Дата документу 09.09.2014
Провадження № 2/334/716/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року Ленінський районний
суду м. Запоріжжя у складі: головуючого
судді Дубини Л.А., при секретарі
Філіпповій Ю.В., розглянуd у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства « Родовід
Банк» про визнання договору недійсним
в частині, -

у с т а н
о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у
якому вказує, що 07.02.2008 року між ним та
ПАТ «Родовід Банк» укладено кредитний
Договір №34/СЖ-003.08.2, згідно умов якого
йому надано кредит на споживчі цілі у
вигляді кредитної лінії на загальну
суму 100400 доларів США строком до 07.02.2011
року. Процентна ставка за користування
кредитом становить 16% річних.

П.7.2 Договору встановлено порядок
нарахування процентів по договору,
відповідно до якого « проценти за
користування кредитом нараховуються
банком щомісячно. В останній робочий
день місяця, та в день повного
погашення кредиту позичальником, але
не пізніше строку (терміну) вказаного
у п. 1.1 цього договору. У разі якщо
день нарахування процентів співпадає
із вихідним ( святковим, неробочим)
днем, нарахування процентів
здійснюється у перший робочий день, що
є наступним за вихідним ( святковим,
неробочим) днем. У разі несвоєчасного
погашення заборгованості за кредитом
у строк ( термін), встановлений у п.1.1
Договору, останнє нарахування
процентів за користування кредитом
здійснюється наступного робочого дня
за датою, вказаною у п. 1.1 цього
договору, в подальшому проценти за
користування кредитом не
нараховуються».

14.01.2011 року між позивачем та
відповідачем було укладено додатковий
Договір №3 до вказаного кредитного
договору згідно якого п.7.2 викладено у
новій редакції, а саме «проценти за
користування кредитом нараховуються
банком щомісячно, в останній робочий
день місяця, та в день повного
погашення кредиту позичальником за
цим договором. У разі несвоєчасного
погашення заборгованості за кредитом
у строк (термін) встановлений у п.1.1
цього договору, нарахування процентів
за користування кредитом здійснюється
до моменту повного погашення кредиту
Позичальником за цим договором» в
іншій частині умови кредитного
договору залишені без змін.

Позивач вважає, що відповідач
уклавши з ним Додатковий договір № 3
змінив порядок нарахування процентів
за договором, що на його думку
суперечить закону, а саме, позивач
вважає, що редакція п. 7.2 від 14.01.2011
року не містить конкретного строку та
терміну, а лише зазначення « до
повного погашення кредиту
позичальником».

Крім того, позивач вважає, що строк
Кредитного договору повинен був
скінчитися 07.02.2011 року, але в Договорі
не міститься положень щодо
продовження Договору , а тому
відповідач не зважаючи на цю
обставину ініціював встановлення
положення про нарахування процентів
вже понад строк Договору.

Позивач вважає, що строк Договору
минув 07.02.2011 року, а положення п. 7.2 в
редакції Додаткової угоди №3 всупереч
положенням Цивільного кодексу
України продовжують дію окремих
положень Договору без врахування ст.
252 ЦК України, тому просить визнати
такі положення Договору недійсними
та зобов'язати відповідача зробити
перерахунок нарахування процентів за
договором в редакції п.7.2, який діяв
до внесення до нього змін Додатковим
Договором №3 від 14.01.2011 року, стягнути
з відповідача витрати на оплату
судового збору.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав в заявлені позовні
вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у
судове засідання не з'явився, надав
суду заяву у якій просить розглядати
справу без його участі .

Будучи присутнім у попередніх судових
засіданнях представник відповідача
заперечував проти заявлених позовних
вимог, і пояснював, що дійсно до
Кредитного договору протягом строку
його дії неодноразово вносилися
зміни; останні зміни були внесені
14.01.2011 року, і стосувалися вони
порядку сплати проценті в за
користування кредитом.

Строк дії Договору закінчився 07.02.2011
року, але після закінчення його дії
позичальником частково
здійснювалося погашення
заборгованості за процентами за
користування кредитом, що
підтверджується банківською випискою
за рахунком. Крім того, представник
відповідача вважає, що виконання
позичальником зобов'язань після
закінчення строку дії договору
свідчить про визнання ним умов
договору з внесеними змінами від
14.01.2011 року. Крім того, повідомив, що за
рішенням суду з позивача стягнута
заборгованість за вказаним договором,
і дане рішення звернуто до виконання.

Просив відмовити у задоволенні позову
у повному обсязі.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
суд дійшов такого висновку.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа зобов'язується надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки.

Судом установлено, що 07.02.2008 року
ОСОБА_1 укладав з ВАТ « Родовід Банк»
Кредитний договір № 34/СЖ-003.08.2, згідно
якого отримав кредит на споживчі цілі
у вигляді кредитної лінії на
загальну суму 100400 доларів США, строком
до 07.02.2011 року ( п.11 Договору).

Відповідно до п.1.3 Договору
встановлено процентну ставку за
кредитом у розмірі 16 % річних ( а.с.
7-10).

01.07.2009 року між ОСОБА_1 і ПАТ «Родовід
Банк» було укладено Додатковий
договір відповідно до якого було
змінено редакцію п.1.3 ( а.с. 14) .

15.11.2010 року між ОСОБА_1 і ПАТ «Родовід
Банк» було укладено Додатковий
договір №2 відповідно до якого було
здійснено переведення кредитної
лінії позичальнику у не відновлювану
кредитну лінію ( а.с.15).

14.01.2011 року між ОСОБА_1 і ПАТ
«Родовід Банк» було укладено
Додатковий договір №2 відповідно до
якого змінено редакцію п.7.2 .

Відповідно до нової редакції п.7.2
«проценти за користування кредитом
нараховуються банком щомісячно, в
останній робочий день місяця, та в
день повного погашення кредиту
позичальником за цим договором. У
разі несвоєчасного погашення
заборгованості за кредитом у строк
(термін) встановлений у п.1.1 цього
договору, нарахування процентів за
користування кредитом здійснюється до
моменту повного погашення кредиту
Позичальником за цим договором», в
іншій частині умови кредитного
договору залишені без змін.

Позивач вважає, що нова редакція п.7.2
порушує його права, оскільки згідно п.
7.2 у редакції від 07.02.2008 « проценти за
користування кредитом нараховуються
банком щомісячно. В останній робочий
день місяця, та в день повного
погашення кредиту позичальником, але
не пізніше строку (терміну) вказаного
у п. 1.1 цього договору. У разі якщо
день нарахування процентів співпадає
із вихідним ( святковим, неробочим)
днем, нарахування процентів
здійснюється у перший робочий день, що
є наступним за вихідним ( святковим,
неробочим) днем. У разі несвоєчасного
погашення заборгованості за кредитом
у строк ( термін), встановлений у п.1.1
Договору, останнє нарахування
процентів за користування кредитом
здійснюється наступного робочого дня
за датою, вказаною у п. 1.1 цього
договору, в подальшому проценти за
користування кредитом не
нараховуються».

Позивач вважає, що виклад п.7.2 у
редакції від 14.01.2011 року порушує
приписи ст. 251 та ст. 252 ЦК України,
оскільки, на відміну від редакції п.
7.2 від 07.02.2008 року не містить
конкретного строку виконання
договору, а лише зазначає «до повного
погашення кредиту позичальником».

Вважає, що зміст п.7.2 суперечить
змісту Цивільного кодексу України і
є підставою для визнання його
недійсним.

Але суд не може погодитися з такими
доводами позивача виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

А отже, укладаючи 07.02.2008 року
Кредитний договір № 34/СЖ-003.08.2 кожен з
його учасників виявив своє
волевиявлення та прийняв відповідні
зобов'язання.

Відповідно до ст. 251ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з
настанням якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені
актами цивільного законодавства,
правочином або рішенням суду.

Ст. 252 ЦК України визначає, що строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Термін визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати.

Строк дії Кредитного договору №
34/СЖ-003.08.2 відповідно до п.1.1
встановлено до 07.02.2011 року.

Редакція п.7.2 згідно Додаткового
договору №3 від 14.01.2011 року змінює
лише порядок нарахування і сплати
процентів, при цьому інші умови
договору залишилися без змін .

Таким чином, сторони погодилися, що
строк дії договору до 07.02.2011 року.

Згідно ст.. 631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Згідно ч .4 вказаної норми закінчення
строку договору не звільняє сторони
від відповідальності за його
порушення , яке мало м місце під час
дії договору.

З наведено випливає, що закінчення
строку дії договору припиняє права та
обов'язки його сторін, але не звільняє
сторони від відповідальності за
порушення договору, яке мало місце під
час його дії. Закінчення строку дії
договору означає, що між його
сторонами у майбутньому не будуть
виникати взаємні права та обов'язки,
що випливати із цього договору, але ті
обов'язки, які вже існують на момент
закінчення строку дії договору, будуть
існувати і після його закінчення доти,
доки вони не будуть припинені на
підставах, встановлених договором або
законом.

Строк Договору закінчився 07.02.211 року,
але після закінчення цього строку
позичальник продовжував виконувати
обов'язки за договором і частково
здійснювалося погашення
заборгованості за процентами за
користування кредитом, що
підтверджується банківською випискою
за рахунком, що свідчить про визнання
позичальником умов Кредитного
договору, з внесеними змінами від
14.01.2011 року.

Крім того, Банк у повному обсязі
виконав прийняті на себе зобов'язання
за договором і надав відповідачу суму
кредиту, а той у свою чергу прийняті
зобов'язання не виконав у повному
обсязі, у зв'язку з чим, станом на 22.05.2012
року утворилася заборгованість на
суму 719813, 58 доларів США, яка стягнута
з ОСОБА_1 згідно рішення Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2012
року, яке набрало законної сили та
звернуто до виконання ( а.с. 97-109).

При цьому оскаржуючи рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 03.12.2012 року ОСОБА_1 не
оскаржував його частині стягнення
суми заборгованості за кредитом та
суми нарахованих і не сплачених
процентів, що також свідчить про
визнання позичальником умов
Кредитного договору, з внесеними
змінами від 14.01.2011 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на ст. 203 ЦУК України
згідно приписів якої, правочин не
може суперечити змісту ЦК України та
на положення ст. 215 ЦК України
відповідно до якої, підставою
недійсності правочину є недодержання
в момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частиною першою - третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 ЦК України.

В ході судового розгляду даного спору
судом не встановлено підстав з яких
можливо було б визнати недійсним п.7.2
Кредитного договору № 34/СЖ-003.08.2 у
редакції Додаткового договору №3 від
14.01.2011 року, а тому суд приходить до
висновку, що заявлений позов є
необґрунтованим і недоведеним, а отже,
у його задоволенні необхідно
відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 61, 212, 215 ЦПК
України, ст.ст. 203,215, 251, 252, 631,1054 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

В і д м о в и т и ОСОБА_1 у задоволенні
позову до Публічного акціонерного
товариства « Родовід Банк» про
визнання договору недійсним в частині.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя:
Дубина Л. А.