УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2014 р.суддя Дніпровського
районного суду м. Києва Марфіна Н.В.,
вивчивши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до Державного підприємства
«Дарницький вагоноремонтний завод»
про встановлення факту роботи у важких
та шкідливих умовах праці, внесення
запису до трудової книжки про роботу у
важких та шкідливих умовах праці та
встановлення пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком №1, -

у с т а н о в и л а:

10.09.2014 року до Дніпровського районного
суду м. Києва надійшла позовна заява
ОСОБА_1 до Державного підприємства
«Дарницький вагоноремонтний завод»
про встановлення факту роботи у важких
та шкідливих умовах праці, внесення
запису до трудової книжки про роботу у
важких та шкідливих умовах праці та
встановлення пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком №1.

Ознайомившись зі змістом поданої
позовної заяви та доданими до неї
документами приходжу до висновку про
те, що у відкритті провадження за дано
позовною заявою в частині встановлення
факту роботи у важких та шкідливих
умовах праці слід відмовити, з огляду
на наступне.

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України визначений
перелік фактів, що мають юридичне
значення, які встановлюються в
судовому порядку.

Вказаним переліком встановлення факту
роботи у важких та шкідливих умовах
праці не передбачено. При цьому,
зазначений перелік не є вичерпним.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому
порядку можуть бути встановлені також
інші факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

За змістом п. 10 Наказу Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18.11.2005 року №383 «Про затвердження
Порядку застосування Списків N1 і N2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах», для
підтвердження стажу роботи зі
шкідливими і важкими умовами праці
необхідно подати трудову книжку із
оформленими належним чином записами
про займану посаду і період
виконуваної роботи, виписку із наказу
по підприємству про проведення
атестації на відповідному робочому
місці та, у разі відсутності в трудовій
книжці відомостей, що визначають право
на пенсію на пільгових умовах,
уточнюючу довідку, передбачену пунктом
20 Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.93р. N637.

Відповідно до положень п.п. 1, 2 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N637,
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами. У разі коли документи про
трудовий стаж не збереглися,
підтвердження трудового стажу
здійснюється органами Пенсійного
фонду на підставі показань свідків.

Згідно п. 20 зазначеного Порядку, у тих
випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

З наведеного вбачається, що за
відсутності в трудовій книжці
відповідних записів, підтвердження
стажу роботи у важких та шкідливих
умовах праці здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Як роз'яснено в п.п. 2, 3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №5 від
31.03.1995 року «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення», при
вирішенні питання про підвідомчість
справи суди мають право враховувати
норми законодавчих актів, якими
передбачено несудовий порядок
встановлення певних фактів або
визначено факти, які в даних
правовідносинах можуть
підтверджуватися рішенням суду. У
кожному разі суддя зобов'язаний
перевірити підвідомчість даної заяви
суду. Якщо за законом заява не підлягає
судовому розгляду, суддя мотивованою
ухвалою відмовляє у прийнятті заяви на
підставі п.1 ст.136 ЦПК, а коли справу вже
порушено - закриває провадження в ній
на підставі п.1 ст.227 ЦПК.

За змістом листа Верховного Суду
України від 01.01.2012 року «Судова
практика розгляду справ про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», суди встановлюють також
інші факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо чинне законодавство не
передбачає іншого порядку їх
встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК). Справи про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, належать до юрисдикції суду,
зокрема, за умови, що чинним
законодавством не передбачено іншого
позасудового порядку встановлення
юридичних фактів. При вирішенні
питання про прийняття заяви про
встановлення факту, що має юридичне
значення, суддя, окрім перевірки
відповідності поданої заяви вимогам
закону щодо форми та змісту,
зобов'язаний з'ясувати питання про
підсудність та юрисдикційність.
Оскільки чинним законодавством
передбачено позасудове встановлення
певних фактів, що мають юридичне
значення, то суддя, приймаючи заяву,
повинен перевірити, чи може взагалі ця
заява розглядатися в судовому порядку
і чи не віднесено її розгляд до
повноважень іншого органу. Якщо за
законом заява не підлягає судовому
розгляду, суддя мотивованою ухвалою
відмовляє у відкритті провадження на
підставі ч. 2 ст. 122 ЦПК, а коли справу вже
відкрито - закриває провадження в ній.

У своєму листі Верховний Суд України
навів перелік фактів, що не можуть бути
встановлені в судовому порядку,
зокрема, факти щодо трудового стажу
(для призначення пенсій та допомоги по
тимчасовій непрацездатності,
нарахування надбавок та інших пільг).
Верховний Суд України зазначив, що
судам слід звертати увагу на цей
перелік, оскільки велику кількість
справ про встановлення зазначених
фактів суди задовольняють.

Згідно ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо заява не підлягає розгляду
в судах у порядку цивільного
судочинства.

Враховуючи викладені обставини,
наведені норми чинного законодавства
України та роз'яснення вищої судової
інстанції, суд приходить до висновку
про необхідність відмови у відкритті
провадження по справі в частині вимог
про встановлення факту роботи у важких
та шкідливих умовах праці, оскільки
законодавством передбачено інший
позасудовий порядок підтвердження
відповідного стажу роботи, що у
відповідності до положень ч. 2 ст. 256 ЦПК
України унеможливлює встановлення
відповідного факту в судовому порядку
без попереднього додержання
встановленого чинним законодавством
України порядку позасудового
встановлення відповідного факту. При
цьому, рішення органів Пенсійного
фонду України щодо відмови у
підтвердженні відповідного стажу
роботи можуть бути оскаржені в
судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 122, 293, 294 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

У відкритті провадження за позовом
ОСОБА_1 до Державного підприємства
«Дарницький вагоноремонтний завод»
про встановлення факту роботи у важких
та шкідливих умовах праці, внесення
запису до трудової книжки про роботу у
важких та шкідливих умовах праці та
встановлення пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком №1 в
частині вимог про встановлення факту
роботи у важких та шкідливих умовах
праці - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя -