АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/514/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3172/14
Головуючий у 1-й інстанції Савічев В.О.
Доповідач Мартєв С. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року м. ПолтаваАпеляційний
суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - БУТЕНКО С.Б., КУЗНЄЦОВОЇ О.Ю.,

за участю секретаря - САМОЙЛОВОЇ М.Д.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні провадження за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 4
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дитини на період навчання.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь
судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом, у якому зазначала, що
разом з відповідачем є батьками ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання у 2006
році шлюбу, укладеного між ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, залишився проживати з матір'ю.

З 1.09.13 року ОСОБА_3 навчається у
Кременчуцькому національному
університеті ім. М. Остроградського,
строк закінчення навчання - 30.05.17 року.

Позивачці встановлено третю групу
інвалідності з дитинства та вона не в
змозі у повній мірі матеріально
забезпечувати сина.

Просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на
утримання сина у розмірі 1/4 частини з
усіх видів заробітку (доходу),
починаючи стягнення від дня
пред'явлення позову до суду і до
закінчення сином навчання, але не
більше як до досягнення ним 23 років.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 4 квітня 2014 року у позові
відмовлено.

Рішення Апеляційного суду Полтавської
області від 14 травня 2014 року скасовано
вказане рішення місцевого суду, позов
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3, аліменти у розмірі 1/6
частини з усіх видів заробітку (доходу),
починаючи стягнення з 20.01.14 року і до
закінчення ОСОБА_3 навчання, але не
більше, як до досягнення ним 23 років.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 10 вересня 2014
року задоволено касаційну скаргу
ОСОБА_2, рішення Апеляційного суду
Полтавської області від 14 травня 2014
року скасовано, справу передано на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

В апеляційній скарзі порушено питання
про скасування рішення з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи та неправильного
застосування норм матеріального та
процесуального права й ухвалення
нового рішення про задоволення позову
у повному обсязі.

Апеляційний суд, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду у межах заявлених вимог
та доводів апеляційної скарги, вважає,
що остання задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційної
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Місцевим судом встановлено, що
рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 10 березня 2006 року з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
двох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3
частини всіх видів заробітку, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно,
починаючи з 16.02.06 року і до досягнення
повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_3 виповнилось 18
років, у зв'язку з чим, стягнення
аліментів на користь ОСОБА_1 на
утримання старшого сина за
вищевказаним рішення припинено.

Відмовляючи у задоволенні позову,
місцевий суд виходив з того, що у справі
відсутні докази того, що відповідач
може надавати позивачу матеріальну
допомогу на утримання повнолітньої
особи.

Згідно з ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки
і мотиви, з яких скасовані рішення є
обов'язковими для суду першої чи
апеляційної інстанції при новому
розгляді справи.

Скасовуючи рішення апеляційного суду,
яким у задоволенні позову було
відмовлено, колегія суддів касаційної
інстанції в ухвалі від 10
вересня 2014 року звернула увагу на те, що
поряд із довідкою від 24.03.14 року №208/14
(а.с. 23), згідно з якою ОСОБА_3 навчається
за держзамовленням з 1.09.13 року,
стипендія йому не нараховується, у
справі наявна довідка Кременчуцького
національного університету
ім. М. Остроградського від 13.01.13
року №187/13 про те, що ОСОБА_3 навчається
за держзамовленням з 1.09.13 року, та йому
нараховується стипендія (а. с. 19), крім
того, наголосила на тому, що у справі не
містять відомості про місце роботи
відповідача та його заробітну плату.

Апеляційний суд, ураховуючи висновки
та міркування суду касаційної
інстанції, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 20 постанови від 15 травня 2006
року №3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Позивачкою не заперечується, що на
підставі рішення Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 10
березня 2006 року ОСОБА_2 сплачує
аліменти на користь ОСОБА_1 на
утримання сина ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі
1/3 частини всіх видів
заробітку до досягнення повноліття, за
вирахуванням тієї рівної частки, що
припадала на ОСОБА_3, який досягнув
повноліття.

Апеляційним судом встановлено, що
ОСОБА_2 працює апаратником підготовки
сировини та відпускання у ВАТ «Завод
Технічного вуглецю» та за період з 1.01.14
року по квітень 2014 року отримав
заробітну плату у розмірі 16 886,28 грн., з
яких за вказаний період було
вирахувано 3 049,28 грн. податків та інших
утримань та відраховано на утримання
аліментів 3 647,72 грн.

Крім того, на утриманні відповідача
знаходиться малолітній ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, матір якого - ОСОБА_7,
померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Між тим, статтею 7 Закону «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» встановлено
розмір прожиткового мінімуму у період
з 1.01.14 року по 1.07.14 року на одну особу (у
розрахунку на місяць) - 1 176 грн., на дітей
до 6 років за цей же період - 1 032 грн.

Таким чином, отриманий відповідачем
заробіток, за вирахуванням податків та
стягуваних з ОСОБА_2 аліментів,
незначно перевищує встановлений в
Україні прожитковий мінімум для
повнолітньої особи та малолітньої
дитини до 6 років.

Оскільки відповідачем сплачуються
аліменти на сина, що проживає з
позичкою, та самостійно утримується
син від іншого шлюбу, мати якого
померла, ураховуючи відсутність у
справі будь-яких доказів, що
підтверджують можливість відповідачем
надавати матеріальну допомогу
повнолітньому сину, який продовжує
навчання, місцевий суд дійшов
обґрунтованого висновку щодо
відсутності підстав для задоволення
позову у даній справі.

У свою чергу, надаючи оцінку наявним у
справі довідкам Кременчуцького
національного університету ім. М.
Островського від 13.01.13
року №187/13 (а.с. 19) та від 24.03.14 року №208/14
(а.с. 23), апеляційний суд встановлено, що
ОСОБА_3 є студентом денного відділення
Інституту електромеханіки,
енергозбереження і систем управління
Кременчуцького національного
університету імені Михайла
Островського IV рівня акредитації, та
навчається за державним заломленням.

Усуваючи протиріччя у зазначенні
отримання чи неотримання ОСОБА_3
стипендії, апеляційний суд виходить з
того, що довідки містять відомості, які
були дійсні на момент їх видачі та
вказівка у довідці Кременчуцького
національного університету ім. М.
Островського від 13.01.13 року №187/13 про те,
що стипендія ОСОБА_3 отримується та у
довідці від 24.03.14 року №208/14 щодо
неотримання останнім стипендії, є
наслідком видачі цих довідок у період,
що перевищує 1 рік та 2 місяці.

Між тим, у відповідності до Порядку
призначення і виплати стипендій,
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2004 року №882, особі, яка
навчаються за державним замовленням,
стипендія призначається і
виплачується за результатами
попереднього семестрового контролю з
місяця, що настає за датою її
зарахування відповідно до наказу
керівника навчального закладу.

Водночас, позивачкою не заперечується,
що ОСОБА_3 у 2013 році отримував
стипендію, а у 2014 році за результатами
попереднього семестрового контролю
виплату стипендії було припинено.

Твердження апелянта, що відповідач має
доводити у суді відсутність у нього
можливості сплачувати аліменти на
утримання повнолітнього сина, є
безпідставним, ураховуючи
диспозитивність цивільного
судочинства (ст. 11 ЦПК України) та
вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України, у
відповідності до яких кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

У свою чергу, відповідачем надано
достатньо доказів для висновку про те,
що його місячного заробітку
недостатньо для утримання
повнолітнього ОСОБА_3, який продовжує
навчання у вищому навчальному закладі
за державним замовленням.

Решта доводів апеляційної скарги є
несуттєвими та не спростовують
висновків суду.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що підстави для зміни чи
скасування рішення місцевого суду
відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307-308, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 4 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
С.Ю. МАРТЄВ

Судді :
С.Б. БУТЕНКО

О.Ю. КУЗНЄЦОВА

З оригіналом згідно:

суддя
С.Ю. МАРТЄВ