Ухвала іменем україни1 жовтня 2014 року

м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів:
Євграфової Є.П., Журавель
В.І.,Завгородньої І.М.,Іваненко
Ю.Г.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до
Бабушкінського ВДВС ДМУЮ, Публічного
акціонерного товариства «Банк Кредит
Дніпро», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Укрспецреалізація», третя особа -
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
про визнання результатів прилюдних
торгів недійсними, визнання недійсною
угоди купівлі-продажу квартири,
визнання акта, постанови та свідоцтва
недійсними, скасування державної
реєстрації права власності та визнання
права власності, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Банк Кредит Дніпро» на рішення
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 січня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 червня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року позивач звернулася до
суду з даним позовом, зазначивши в його
обґрунтування, що 6 жовтня 2010 року між
нею та Закритим акціонерним
товариством комерційним банком
«Кредит-Дніпро», правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
«Банк Кредит Дніпро» (далі - ПАТ «Банк
Кредит Дніпро»; банк), укладено договір
про надання кредитної лінії № 061006-USD,
відповідно до умов якого банк надав
позивачу відновлювальну відкличну
кредитну лінію з лімітом кредитування
200 000 доларів США зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 14 %
річних з кінцевим терміном повернення
до 5 жовтня 2009 року.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між позивачем
та банком укладено договір іпотеки №
061006-USD-ІП, відповідно до якого позивач
передав в іпотеку банку належну йому на
праві власності квартиру АДРЕСА_1.

У забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним кредитним договором між
банком та ОСОБА_9 укладено договір
поруки від 6 жовтня 2006 року № 061006-USD-п.

2 березня 2010 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 вчинено
виконавчий напис за № 390 з пропозицією
звернути стягнення на предмет іпотеки
та за рахунок коштів, отриманих від
реалізації майна, задовольнити вимоги
ПАТ «Банк Кредит Дніпро» у розмірі 2 572
148 гривень 13 копійок.

Крім того, у зв'язку з неналежним
виконанням умов кредитного договору
рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 2 березня
2010 року стягнуто в солідарному порядку
з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 заборгованість за
кредитним договором у розмірі 2 572 148
гривень 13 копійок.

На підставі рішення суду та
виконавчого напису нотаріуса
державним виконавцем Бабушкінського
ВДВС Дніпропетровського міського
управління юстиції відкрито виконавчі
провадження, які постановою від 4
листопада 2011 року об'єднані у зведене
виконавче провадження № 7.

Під час примусового виконання
виконавчих документів державним
виконавцем розпочато процедуру
примусового звернення на предмет
іпотеки, який було оцінено та
виставлено на прилюдні торги,
організатором яких визначено
Дніпропетровську філію товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Укрспецреалізація» (далі - ТОВ
«Торговий дім «Укрспецреалізація»).

8 грудня 2011 року ТОВ «Торговий дім
«Укрспецреалізація» складено протокол
№ 1-04357-І-1Н-1 про проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна, що є предметом
іпотеки, відповідно до якого прилюдні
торги на підставі ч. 4 ст. 45 Закону
України «Про іпотеку» визнані такими,
що не відбулися, оскільки в торгах
участі ніхто не брав, учасники та
переможець відсутні.

28 квітня 2012 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 видано ПАТ
«Банк Кредит Дніпро» свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
яка є предметом іпотеки, у зв'язку з тим
що вказане майно не було реалізовано і
стягувач на підставі ст. 61 Закону
України «Про виконавче провадження»
скористався своїм правом на придбання
предмета іпотеки.

Посилаючись на те, що при проведенні
процедури передачі нерухомого майна на
прилюдні торги та оформленні
результатів прилюдних торгів допущено
порушення вимог Закону України «Про
іпотеку», Закону України «Про
виконавче провадження», Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України 27 жовтня 1999 року № 68/5
(далі - Тимчасове положення), позивач
просив суд визнати результати
прилюдних торгів недійсними, визнати
недійсною угоду купівлі-продажу
квартири, визнати акт, постанову та
свідоцтво недійсними, скасувати
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно за банком та визнати за
нею право власності на квартиру.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23 червня 2014 року, позов
задоволено частково.

Визнано постанову державного
виконавця Бабушкінського ВДВС ДМУЮ
Циганко О.В. від 3 січня 2012 року про
передачу майна стягувачу ПАТ «Банк
Кредит Дніпро» в рахунок погашення
боргу недійсною.

Визнано акт державного виконавця
Бабушкінського ВДВС ДМУЮ Циганко О.В.
від 3 січня 2012 року про передачу майна
стягувачу ПАТ «Банк Кредит Дніпро»
недійсним.

Визнано недійсним свідоцтво від 28
квітня 2012 року, видане приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
за реєстровим № 812 про право власності
ПАТ «Банк Кредит Дніпро» на квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 158,8 кв. м,
житловою площею 118,1 кв. м, яка
складається з: поз. 2, 4 коридорів, поз. 1,
3, 5, 6 - житлові, поз. 7 - комори, поз. 8 -
санвузла, поз. 9 - туалету, поз. І -
балкона, поз. II - тераси.

Скасовано державну реєстрацію права
власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 158,8 кв. м, житловою
площею 118,1 кв. м, яка складається з: поз.
2, 4 коридорів, поз. 1, 3, 5, 6 - житлові, поз. 7
- комори, поз. 8 - санвузла, поз. 9 -
туалету, поз. І - балкону, поз. II - тераси,
за ПАТ «Банк Кредит Дніпро».

У решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про стягнення
судового збору.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк Кредит
Дніпро» просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду і закрити
провадження у справі щодо вимог про
визнання недійсними постанови та акта
державного виконавця, а в іншій частині
- ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, виходив з
того, що при організації та проведенні
прилюдних торгів порушено вимоги ст. 62
Закону України «Про виконавче
провадження» та ст. 7 Тимчасового
положення, якими визначено порядок
реалізації майна за відсутності
покупців (переможця), а також вимоги
щодо публікації повідомлення про
проведення прилюдних торгів, дійшовши
висновку про визнання недійсними
постанови та акта про передачу майна
стягувачу, свідоцтва про право
власності банку на предмет іпотеки та
скасування державної реєстрації права
власності на квартиру за банком.

Крім того, суди зазначили, що спірні
правовідносини не регулюються Законом
України «Про іпотеку», оскільки
виникли з приводу виконання рішення
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, що є підставою для
застосування загального строку
позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині вимог про визнання права
власності на спірну квартиру за
позивачем, суд першої інстанції, з яким
погодився апеляційний суд, вважав, що
внаслідок визнання свідоцтва про право
власності на квартиру недійсним та
скасування державної реєстрації на
вказану квартиру за банком, право
власності на спірну квартиру підлягає
поновленню за позивачем шляхом
внесення запису до Державного реєстру
прав власності на нерухоме майно.

Разом з тим, перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд також
послався на Закон України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті»,
відповідно до якого не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом іпотеки
згідно зі ст. 5 Закону України «Про
іпотеку», якщо таке майно виступає як
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за споживчими кредитами,
наданими в іноземній валюті.

Врахувавши, що спірна квартира
використовується як місце постійного
проживання позивача, загальна площа 158,8
кв. м не суттєво перевищує встановлений
максимальний розмір 140 кв. м,
апеляційний суд дійшов висновку про
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судами встановлено, що 8 грудня 2011 року
ТОВ «Торговий дім «Укрспецреалізація»
складено протокол № 1-04357-І-1Н-1 про
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, що є предметом іпотеки,
відповідно до якого прилюдні торги на
підставі ч. 4 ст. 45 Закону України «Про
іпотеку» визнані такими, що не
відбулися, оскільки в торгах участі
ніхто не брав, учасники та переможець
відсутні.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про
іпотеку» реалізація предмета іпотеки,
на який звертається стягнення за
виконавчим написом нотаріуса,
проводиться шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України «Про іпотеку», з
дотриманням вимог цього Закону.

Згідно з ч. 8 ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець здійснює примусове
звернення стягнення на предмет іпотеки
з урахуванням положень Закону України
«Про іпотеку».

Пункт 1.4 Тимчасового положення прямо
вказує, що організація та проведення
прилюдних торгів з реалізації предмета
іпотеки здійснюються з урахуванням
вимог Закону України «Про іпотеку».

Так, відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону
України «Про іпотеку» прилюдні торги
проводяться принаймні за умови
присутності одного учасника. У разі
участі у прилюдних торгах одного
покупця майно може бути придбане ним за
початковою ціною.

Якщо жоден учасник не зареєструвався
або у разі якщо предмет іпотеки не був
проданий, прилюдні торги визнаються
такими, що не відбулися (ч. 4 ст. 45 Закону
України «Про іпотеку»).

Як вбачається з матеріалів справи,
призначені на 8 грудня 2011 року прилюдні
торги з реалізації предмета іпотеки -
квартири АДРЕСА_1, визнані такими, що не
відбулися, оскільки не було
зареєстровано жодного учасника.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про іпотеку» протягом десяти днів з
дня оголошення прилюдних торгів
такими, що не відбулися,
іпотекодержателі та інші кредитори
боржника відповідно до пріоритету їх
зареєстрованих вимог мають право
придбати предмет іпотеки за початковою
ціною шляхом заліку своїх забезпечених
вимог в рахунок ціни майна. У цьому
випадку придбання предмета іпотеки
іпотекодержателем оформлюється
протоколом і актом про реалізацію
предмета іпотеки у порядку,
встановленому статтею 47 цього Закону, а
нотаріус на підставі такого акта видає
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів, якщо прилюдні торги
не відбулися.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про те, що спірні
правовідносини виникли з процедури
примусового виконання не тільки
виконавчого напису нотаріуса про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а й рішення суду про стягнення
заборгованості в загальному порядку,
де звернення стягнення на нерухоме
майно за Законом України «Про іпотеку»
не відбувались, є помилковим та таким,
що не ґрунтується на вимогах закону.

Також є помилковим висновок щодо
застосування до спірних правовідносин
загального строку позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи,
листом торговельної організації від 8
грудня 2011 року позивача було
повідомлено, що торги не відбулися у
зв'язку з відсутністю покупців (а. с. 128).

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
іпотеку» іпотекодержатель,
іпотекодавець, боржник та будь-який
учасник прилюдних торгів вправі
протягом трьох місяців з дня
проведення торгів оскаржити їх
результати в суді за місцезнаходженням
нерухомого майна.

Передбачений вказаною статтею строк
для оскарження в суді прилюдних торгів
за своєю правовою природою є
спеціальною (скороченою) позовною
давністю стосовно відповідних
позовних вимог осіб, зазначених у цій
нормі, та підлягає застосуванню
відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України.

Крім того, вирішуючи спір, суд першої
інстанції не врахував наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі заяви банку від 26 грудня 2011
року про наміри прийняти у власність
предмет іпотеки 3 січня 2012 року
державним виконавцем Бабушкінського
ВДВС Дніпропетровського міського
управління юстиції Циганко О.В.
складено акт про передачу банку
предмета іпотеки в рахунок погашення
боргу за початковою ціною реалізації
майна.

Того ж дня державним виконавцем
Бабушкінського ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції Циганко О.В. на
підставі ст. 62 Закону України «Про
виконавче провадження» винесена
постанова № ВП 29611301 про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу.

28 квітня 2012 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 видано ПАТ
«Банк Кредит Дніпро» свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
яка є предметом іпотеки, у зв'язку з тим,
що вказане майно не було реалізовано і
стягувач на підставі ст. 61 Закону
України «Про виконавче провадження»
скористався своїм правом на придбання
предмета іпотеки.

Встановивши, що неправомірні дії ТОВ
«Торговий дім «Укрспецреалізація» та
Бабушкінського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ, які полягали в
недотриманні правил про
проінформованість невизначеного кола
осіб щодо проведення прилюдних торгів,
призвели до порушення майнових прав
позивача, судами не враховано
роз'яснення п. 6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах»,
відповідно до якого не підлягають
розгляду у порядку цивільного
судочинства скарги на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень інших органів (посадових осіб), у
тому числі й під час виконання
виконавчих написів нотаріуса. Такі
скарги подаються до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом (частина п'ята
статті 82 Закону України «Про виконавче
провадження»).

Суд першої інстанції, визнаючи
недійсними постанову та акт державного
виконавця про передачу нерухомого
майна стягувачу з підстав порушення
торговельною організацією процедури
примусової реалізації нерухомого
майна та недотримання правил про
інформування невизначеного кола осіб
щодо проведення прилюдних торгів, на
вказані вимоги закону уваги не звернув
та не врахував обставини, встановлені
ухвалою Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 2 грудня 2013
року, якою ОСОБА_6 відмовлено у
задоволенні скарги на дії державного
виконавця Бабушкінського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Циганко О.В., та,
як наслідок, наявність правових
підстав для визнання недійсним
свідоцтва про право власності банку на
предмет іпотеки від 28 квітня 2012 року.

Дійшовши висновку про істотне
порушення процедури проведення
прилюдних торгів, зокрема щодо
повторного призначення прилюдних
торгів, відсутності доказів публікації
оголошення про їх проведення,
надіслання копії протоколу
результатів проведення прилюдних
торгів, суд першої інстанції не
з'ясував, якою правовою нормою
регулюються правовідносини з приводу
реалізації нерухомого майна, на яке
звернуто стягнення за виконавчим
написом нотаріуса, та у зв'язку з цим
наявність підстав для застосування ч.
ч. 5, 6 ст. 62 Закону України «Про
виконавче провадження» і ч. 5 ст. 45
Закону України «Про іпотеку».

Апеляційний суд, перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, в порушення ст.
303 ЦПК України не перевірив доводів
апеляційної скарги та залишив поза
увагою наявні в матеріалах справи
повідомлення про проведення прилюдних
торгів (а. с. 180 - а. с. 184).

Крім того, застосовуючи до спірних
правовідносин Закон України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», який
набрав чинності 7 червня 2014 року,
апеляційний суд не звернув уваги, що
відповідно до Рішення Конституційного
Суду України від 9 лютого 1999 року щодо
офіційного тлумачення положення
частини першої статті 58 Конституції
України (справа про зворотну дію в часі
законів та інших нормативно-правових
актів), закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність.

За таких обставин ухвалені при
неправильному застосуванні норм
матеріального права та порушенні норм
процесуального права оскаржувані
судові рішення підлягають скасуванню з
підстав, передбачених ст. 338 ЦПК
України, з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно з'ясувати характер спірних
правовідносин, права й обов'язки
сторін, фактичні обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи, та ухвалити у справі законне й
обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк Кредит
Дніпро» задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 27 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 червня
2014 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: О.М. Ситнік Є.П.
Євграфова В.І. Журавель І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко