Ухвала

іменем україни

24 вересня 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Мостової Г.І., Наумчука
М.І.,- розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за позовом
приватного підприємства «Таврія» до
ОСОБА_4, фермерського господарства
«Скорук Максим Анатолійович»,
Управління Державного агентства з
земельних ресурсів у Нікопольському
районі Дніпропетровської області,
третя особа - товариство з обмеженою
відповідальністю «Дніпропетровська
обласна земельна агенція», про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, визнання договору
оренди земельної ділянки, визнання
договору оренди земельної ділянки
поновленим, зобов'язанням вчинити
певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4
та фермерського господарства «Скорук
Максим Анатолійович» на рішення
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області від 06 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року Приватне
підприємство «Таврія» (далі -
ПП «Таврія») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_4, фермерського
господарства «Скорук Максим
Анатолійович» (далі - ФГ
«Скорук М.А.»), управління
Держземагенства у Нікопольському
районі Дніпропетровської області,
третя особа - товариство з обмеженою
відповідальністю «Дніпропетровська
обласна земельна агенція» просило
визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки загальною площею
12,5091 га, укладений між ФГ «Скорук М.А.» і
ОСОБА_4 та скасувати його державну
реєстрацію, визнати договір оренди
земельної ділянки від 15
вересня 2006 року, укладений між ПП
«Таврія» та ОСОБА_4 поновленим та
зобов'язати ОСОБА_4 вчинити дії щодо
укладення додаткової угоди.

Рішенням
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 04
вересня 2013 року, в задоволенні позову
ПП «Таврія» відмовлено.

Рішенням колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 06 грудня 2014 року вказане
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове, яким
позовні вимоги ПП «Таврія» задоволено
частково. Визнано недійсним договір
оренди земельної ділянки загальною
площею 12,5091 га, укладений 26 березня 2012
року між ФГ «Скорук М.А.» та ОСОБА_4
Визнано договір оренди земельної
ділянки площею 12,5091 га від 15 вересня
2006 року, укладений між ПП
«Таврія» та ОСОБА_4, поновленим.
Зобов'язано ОСОБА_4 вчинити дії щодо
укладення з ПП «Таврія» додаткової
угоди щодо поновлення договору оренди
земельної ділянки площею 12,5091 га від 15
вересня 2006 року. У задоволені решти
позовних вимог відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ФГ
«Скорук М.А.» просить рішення суду
апеляційної інстанцій скасувати, а
рішення суду першої інстанції залишити
в силі, посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено, що 15 вересня 2006
року між ПП «Таврія» та ОСОБА_4, як
власником земельної ділянки загальною
площею 12,5091 га, розташованої у с.
Новософіївка, Нікопольського району,
Дніпропетровської області, було
укладено договір оренди даної
земельної ділянки терміном на п'ять
років, з закінченням дії договору 15
вересня 2011 року. До закінчення
строку дії цього договору позивачем
направлено ОСОБА_4 лист-повідомлення
про намір скористатися своїм
переважним правом на оренду земельної
ділянки з додатком проекту додаткової
угоди. Відповідачем позивачу не було
надано відповіді щодо продовження
строку оренди земельної ділянки,
натомість відповідач уклала
оспорюваний договір із ФГ «Скорук М.А.».

Відповідно до положень ч.1-4 ст. 33 Закону
України «Про оренду землі», по
закінченню строку, на який було
укладено договір оренди землі, орендар,
який належно виконував обов'язки за
умовами договору, має переважне право
перед іншими особами на укладення
договору оренди землі на новий строк
(поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий строк,
зобов'язаний повідомити про це
орендодавця до спливу строку договору
оренди землі у строк, встановлений цим
договором, але не пізніше ніж за місяць
до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення
договору оренди землі орендар додає
проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі
його умови можуть бути змінені за
згодою сторін. У разі недосягнення
домовленості щодо орендної плати та
інших істотних умов договору переважне
право орендаря на укладення договору
оренди землі припиняється.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи рішення про
часткове задоволення позовних вимог,
визначившись належним чином з
характером спірних правовідносин,
надавши оцінку наявним у справі
доказам, врахувавши те, що відповідач
ОСОБА_4 маючи намір на укладення
договору оренди належної їй земельної
ділянки на новий строк, уникала
переговорів з позивачем щодо
поновлення строку та умов нового
договору, претензій щодо неналежного
виконання попереднього договору
оренди позивачу не висловлювала,
належних доказів цим обставинам надано
нею не було, апеляційний суд дійшов
вірного та обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог в частині
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки загальною площею
12,5091 га, укладений 26 березня
2012 року між ФГ «Скорук М.А.» та ОСОБА_4,
визнання договору оренди земельної
ділянки площею 12,5091 га від 15 вересня
2006 року, укладений між ПП «Таврія»
та ОСОБА_4, поновленим та покладення
зобов'язання на ОСОБА_4 вчинити дії щодо
укладення з ПП «Таврія» додаткової
угоди щодо поновлення договору оренди
земельної ділянки площею 12,5091 га від 15
вересня 2006 року.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області від 06 грудня
2014 року ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фермерського
господарства «Скорук Максим
Анатолійович» відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області від 06 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова М.І.
Наумчук