Справа № 459/3027/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого - судді
Грабовського В.В.

з участю: секретаря судових засідань
Черник Т.І.,

представників позивача за первісним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача за первісним позовом
ОСОБА_4,

представника відповідача за первісним
позовом

ОСОБА_5
ОСОБА_6,

представника відповідача -

Червоноградської міської ради
Лінинської Т.В.,

представника відповідача -

Відділу Дерземагенства у м.
Червонограді Пляцко М.Т.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Червонограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_9 до
ОСОБА_5, ОСОБА_4, Відділу
Держземагентства у м. Червонограді
Львівської області, Червоноградської
міської ради про визнання недійсним
договору купівлі-продажу, скасування
рішення Червоноградської міської ради
про приватизацію земельної ділянки та
визнання недійсним державного акта про
право на землю та за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_9, з участю третьої
особи без самостійних вимог: Відділу
Держземагентства у м. Червонограді
Львівської області, про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року позивач звернувся
до суду з позовом, у якому, посилаючись
на ст. 120 ЗК України, просить визнати
державний акт на право власності на
землю для обслуговування будинку по
АДРЕСА_1 недійсним; скасувати рішення
Червоноградської міської ради № 388 від
05.03.2009 року про приватизацію земельної
ділянки по АДРЕСА_1; визнати недійсним
договір дарування від 12.12.2009 року,
зареєстрований за № 1-2113, посвідченого
державним нотаріусом Заєць М.В. На
обґрунтування позову послався на те, що
розпорядженням Виконкому
Червоноградської міської ради № 83 від
11.05.1972 року на позивача був
переоформлений гараж біля будинку
АДРЕСА_1. У 2002 році позивач оформив
право власності на цей гараж, у зв'язку
з чим йому було видано свідоцтво про
право власності на гараж. 15.08.2013 року на
сесії Червоноградської міської ради
позивачу надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
на земельну ділянку. У вересні 2013 року
звернувся із заявою у Відділ
Держземагентства у м. Червонограді про
складання технічного завдання на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі по АДРЕСА_1,
гараж НОМЕР_1, однак у такому йому було
відмовлено, оскільки земельна ділянка
приватизована ОСОБА_4. Зазначає, що з 1972
року користується гаражем, зберігає в
ньому своє майно та автомобіль. ОСОБА_4,
достеменно знаючи, що гараж є власністю
позивача, скориставшись службовою
недбалістю працівників землеустрою,
приватизувала земельну ділянку, на
якій побудований гараж. Після цього
дану земельну ділянку ОСОБА_4 продала
своїй дочці.

06.10.2014 року відповідач ОСОБА_5
подала зустрічну позовну заяву, у якій
просить усунути перешкоди у
користуванні її земельною ділянкою
шляхом зобов'язання ОСОБА_9 демонтувати
за свій рахунок самовільно
встановлений гараж, розміщений на
належній їй земельній ділянці. На
обґрунтування позову послалась на те,
що її матері - ОСОБА_4 належав на праві
власності будинок, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, який у подальшому їй
був подарований матір'ю разом із
земельною ділянкою. Вважає, що з їхньої
сторони не було захоплення будь-якої
частини земельної ділянки, оскільки
вони правомірно отримали документи, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку. ОСОБА_9 самовільно на
частині їхньої земельної ділянки
встановив гараж та протягом тривалого
часу користується ним.

Представники позивача за
первісним позовом у судовому засіданні
позов підтримали з підстав, вказаних у
позовній заяві. Крім того, пояснили, що
у 1966 році ОСОБА_11 було виділено
земельну ділянку по АДРЕСА_1 під
будівництво гаража, який у подальшому
був оформлений на позивача. Останній
ним користується. Гараж знаходиться
біля будинку відповідача, за однією
огорожею. У 2013 році позивач хотів
приватизувати земельну ділянку під
гаражем, однак дізнався, що така
належить відповідачу. Земельна ділянка
відповідачів була придбана після того
як позивач побудував гараж. Коли
проводився землеустрій, працівники
відділу Держземагенства зобов'язані
були узгодити межі з сусідами. Під час
приватизації земельної ділянки, гараж
вже знаходився на ній. Просять позов
задовольнити. Зустрічний позов не
визнали, тому просять у його
задоволенні відмовити.

Відповідач за первісним позовом
ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не
визнала, зустрічний позов підтримала.
Пояснила, що земельну ділянку
приватизувала у 2009 році, гараж вже був.
Просить відмовити у задоволенні
первісного позову та задовольнити
зустрічний позов.

Представник відповідача за
первісним позовом ОСОБА_5 - ОСОБА_6
просить відмовити у задоволенні
первісного позову як безпідставного
та, крім того, застосувати строк
позовної давності. Зустрічну позовну
заяву просить задовольнити.

Представник Червоноградської
міської ради у судовому засіданні
пояснила, що рішення Виконкому
Червоноградської міської ради
відповідає чинному законодавству,
оформлене належним чином, тому
скасовуванню не підлягає. Реєстрацією
нерухомості займалось МБТІ. Відомостей
в Держземагентстві про гараж не могло
бути. Вважає, що земельна ділянка
приватизована законно, гаража там не
повинно бути. При вирішенні
зустрічного позову поклалась на думку
суду.

Представник Відділу
Держземагентства у м. Червонограді у
судовому засіданні пояснила, що земля
під гаражем, який належить позивачеві
за первісним позовом, була
приватизована по межі огорожі. При
проведенні приватизації земельної
ділянки не було відомо, що гараж
належить іншій особі, оскільки
враховується лише те, кому належить
будинок. У подальшому подала
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Заслухавши осіб, які беруть
участь у справі за з'явилися у судове
засідання, з'ясувавши обставини справи,
суд дійшов висновку про відмову у
задоволенні первісного та зустрічного
позовів з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України
від 25.10.2001 року № 2768-III (у редакції від
01.01.2002 року) при переході права
власності на будівлю і споруду право
власності на земельну ділянку або її
частину може переходити на підставі
цивільно-правових угод, а право
користування - на підставі договору
оренди.

Установлено, що ОСОБА_9 є
власником гаража НОМЕР_1 у АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на будівлі від 08.05.2002 року,
виданого на підставі рішення
Червоноградського міськвиконкому № 126
від 25.04.2002 року (а.с. 26).

Доказів укладання ОСОБА_9
будь-яких цивільно-правових угод чи
договору оренди у зв'язку з набуттям
ним у власність зазначеного гаража
суду не подано, а у судовому засіданні з
пояснень його представника ОСОБА_3
встановлено, що такі не укладалися.

За таких обставин ОСОБА_9 не набув
права власності на земельну ділянку
унаслідок набуття ним у власність
гаража НОМЕР_1 у АДРЕСА_1, що виключає
неправомірність прийняття
Червоноградською міською радою
рішення від 05.03.2009 року № 388 у частині
передачі у власність ОСОБА_4 земельної
ділянки по АДРЕСА_1.

Отже, ураховуючи недоведеність
ОСОБА_9 обставин, на які він посилався
та з якими пов'язував наявність підстав
для задоволення свого позову: визнання
недійсним державного акта на право
власності на землю для обслуговування
будинку по АДРЕСА_1; скасування рішення
Червоноградської міської ради № 388 від
05.03.2009 року про приватизацію земельної
ділянки по АДРЕСА_1; визнання недійсним
договору дарування від 12.12.2009 року,
зареєстрованого за № 1-2113, посвідченого
державним нотаріусом Заєць М.В.

Посилання позивача на ст. 120 ЗК
України є помилковим, оскільки
здійснене у сучасній її редакції без
урахування правил застосування норм
матеріального права, відповідно до
яких застосуванню підлягають ті норми,
які діяли на час виникнення спірних
відносин - оформлення права власності
на спірний гараж.

Отже, у задоволенні первісного
позову необхідно відмовити як
безпідставного.

У зв'язку з цим питання про
застосування наслідків спливу строку
позовної давності за заявою
представника ОСОБА_5 за цим позовом
втратило своє значення та така судом не
застосовується.

Також суд звертає увагу на ту
обставину, що оформленню ОСОБА_9 свого
права власності на спірний гараж
передували рішення Виконкому
Червоноградської міської ради
депутатів трудящих Львівської області
від 21.10.1966 року № 312 (а.с. 12), згідно з яким
ОСОБА_11 було виділено земельну ділянку
під будівництво гаража по АДРЕСА_1 за
рахунок вільної ділянки, та
розпорядження цього Виконкому від
11.05.1972 року № 83 (а.с. 11), відповідно до
якого у зв'язку виїздом з м.
Червонограда ОСОБА_11 його власний
гараж біля будинку АДРЕСА_1
переоформлено на ОСОБА_9, який проживає
у м. Червонограді та має власну
автомашину.

У судовому засіданні
представником Червоноградської
міської ради подано іншу копію рішення
Виконкому Червоноградської міської
ради депутатів трудящих Львівської
області від 21.10.1966 року № 312, завірену
Державним архівом Львівської області
30.09.2014 року (а.с. 99), з якої видно, що
ОСОБА_11 було виділено земельну ділянку
під будівництво гаража по АДРЕСА_2 (а не
« АДРЕСА_1», як це зазначено у поданій
ОСОБА_9 копії цього самого рішення).

Оглянувши вищевказані дві копії
рішення Виконкому Червоноградської
міської ради депутатів трудящих
Львівської області від 21.10.1966 року № 312,
судом відмічено, що у поданій ОСОБА_9
копії рішення номер адреси вулиці
проставлено від руки (написано вручну),
водночас у копії, поданій
представником Червоноградської
міської ради такий номер набраний
машинописним текстом.

Давши оцінку цим копіям одного і
того самого рішення, суд надає перевагу
копії, поданій представником
Червоноградської міської ради,
завірену Державним архівом Львівської
області 30.09.2014 року, та вважає її
автентичною.

Як наслідок, суд ставить під
сумнів правомірність спорудження
спірного гаража на земельній ділянці,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
подальше оформлення права власності на
нього за позивачем.

Щодо зустрічного позову, суд
виходить з наступного.

Відповідач ОСОБА_5 є власником
житлового будинку з господарськими
будівлями (далі - домоволодіння) і
наданої для будівництва та
обслуговування цього житлового
будинку і господарських будівель
земельної ділянки, що знаходяться по
АДРЕСА_1 на підставі нотаріально
посвідченого договору дарування від
12.12.2009 року (а.с. 87), укладеного з ОСОБА_4
(відповідачем), виходячи з даних про
реєстрацію цього права (а.с. 58).

Зазначені домоволодіння та
земельна ділянка належали ОСОБА_4 на
підставі відповідно нотаріально
посвідченого 19.08.2003 року та
зареєстровано в БТІ 17.09.2003 року
свідоцтва про право на спадщину та
державного акта на право приватної
власності на землю, серії ЯЖ № 583206,
виданого на підставі свідоцтва про
право на спадщину від 19.08.2003 року,
державну реєстрацію якого проведено
20.08.2009 року.

Як на підставу свого позову про
демонтування самовільно встановленого
гаража ОСОБА_5 посилається на
самовільне зайняття земельної ділянки.

З таким твердженням погодитися не
можна, оскільки, як було зазначено вище,
земельну ділянку під будівництво
гаража по АДРЕСА_1 було виділено на
підставі рішення Виконкому
Червоноградської міської ради
депутатів трудящих Львівської області
від 21.10.1966 року № 312 ОСОБА_11, який, як
визнали сторони у судовому засіданні, й
здійснив будівництво спірного гаража,
переоформлення якого на ОСОБА_9
відбулося згідно з розпорядженням
цього Виконкому від 11.05.1972 року № 83. При
цьому слід зазначити, що унаслідок
переоформлення спірного гаража
користування ним без користування
земельною ділянкою, на якій він
знаходиться, було б неможливим. У
зв'язку з цим суд дійшов висновку про
відсутність підстав вважати, що з боку
ОСОБА_9 мало місце самовільне
захоплення земельної ділянки. Крім
того, зазначена земельна ділянка
станом на 11.05.1972 року не належала
ОСОБА_4, право власності на яку у її
чоловіка, яке перейшло до неї у порядку
спадкування, виникло лише на підставі
договору купівлі-продажу від 30.10.1991
року (а.с. 14).

Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 376 ЦК
України, якщо власник (користувач)
земельної ділянки заперечує проти
визнання права власності на нерухоме
майно за особою, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво на
його земельній ділянці, або якщо це
порушує права інших осіб, майно
підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Як установлено судом, ОСОБА_9 не
здійснював будівництво спірного
гаража, виходячи з пояснень його
представників, ОСОБА_4 та представника
ОСОБА_5, його спорудив ОСОБА_11, а тому
ОСОБА_9 не є належним відповідачем за
зустрічним позовом і в його
задоволенні до нього слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного та
зустрічного позовів відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя:
В. В. Грабовський

Повний текст рішення виготовлено
24.10.2014 року.