Єдиний унікальний номер 725/5298/14-ц
Номер провадження 2/725/1194/14
Першотравневий районний суд м.
головуючої судді Федіної А.В.
при секретарі Сорокан М.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Чернівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивач звернулась до суду з вище
Посилалась на те, що 22 грудня 2011 року
між нею та відповідачем було
зареєстровано шлюб, під час якого
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька
Вказувала на те, що спільне життя з
відповідачем не склалось, з березня 2013
року між ними постійно виникали сварки
у зв'язку з різними поглядами на
сімейне життя та ведення спільного
господарства. Відсутність спільної
думки та взаємопорозуміння щодо
вирішення побутових питань призвели до
повного розриву будь-яких стосунків,
втрати почуття любові та поваги, з
липня 2014 року подружні стосунки між
ними припинено, спільного господарства
Вважає, що сім'я остаточно розпалась,
подальше збереження шлюбу є неможливим
та таким, що суперечить її особистим
інтересам, а тому просила розірвати
шлюб між нею та відповідачем.
В судове засіданні позивач не
з'явилась, від неї до суду надійшла
заява про розгляд справи у її
відсутності, позовні вимоги підтримала
та не заперечувала проти винесення
заочного рішення по справі.
Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
Справа слухалась у відсутності
відповідача, який не з'явилася в судове
засідання незважаючи на те, що двічі
належним чином був повідомлений судом
про час та місце розгляду справи.
Причини своєї неявки суду не повідомив
і не подав заяви про відкладення
розгляду справи.
У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Оскільки позивач не заперечувала проти
розгляду даної цивільної справи за
відсутності відповідача, суд вважає, що
по справі слід ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши письмові докази по
справі, вважає, що позов обґрунтований
і підлягає задоволенню.

Так, судом встановлено, що 22 грудня 2011
року між сторонами було укладено шлюб,
зареєстрований відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Чернівецького міського управління
юстиції, актовий запис №2328 (а/с 3).

Під час даного шлюбу у сторін
народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується копією свідоцтва
про народження (а/с 4).

Судом встановлено, що сторони не
підтримують між собою подружніх
відносин та не ведуть спільного
господарства.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного
кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
дитини, що має істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається. Таке
положення національного законодавства
України відповідає ст.16 Загальної
декларації прав людини, прийнятої
Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948
року, згідно з якою чоловіки і жінки,
які досягли повноліття, мають право без
будь-яких обмежень за ознакою раси,
національності або релігії
одружуватися і засновувати сім'ю. Вони
користуються однаковими правами щодо
одруження під час шлюбу та під час його
розірвання. Оскільки позивач наполягає
на розірванні шлюбу, то відповідно
відмова в розірванні шлюбу буде
примушенням до шлюбу та шлюбним
відносинам, що є неприпустимим.

При таких обставинах, суд вважає, що
сім'я у сторін остаточно розпалась і
зберегти її не можливо, а тому їх шлюб
необхідно розірвати.

У відповідності до ст. 113 Сімейного
кодексу України особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Так, позивач заявила про своє бажання
залишити за собою дошлюбне прізвище
після розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110, 112, 114 п.2 СК
України, ст.ст.3, 10, 11, 58, 60, 64, 88, 169, 208, 209,
212-215, 218, 224-233, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
який було зареєстровано 22 грудня 2011
року відділом державної реєстрації
актів цивільного стану Чернівецького
міського управління юстиції, актовий
запис №2328.

Після розірвання шлюбу прізвище
позивача змінити на ОСОБА_1».

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
А. В. Федіна