Провадження № 2/235/1984/14
Справа № 235/5101/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Філь О.Є.

при секретарі
Ярмаченко В.В.

за участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Красноармійську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, про позбавлення права
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 22.09.2014 року звернувся до
суду із позовною заявою до ОСОБА_3, про
позбавлення права користування
житловим приміщенням та зняття з
реєстраційного обліку, вказавши на
підтвердження своїх вимог, що 25.02.2011
року гр.. ОСОБА_4, як власник будинку
АДРЕСА_1 надав дозвіл на прописку у
цьому будинку гр.. ОСОБА_3

28.03.2013 року ОСОБА_4 дарував позивачу цей
будинок, а також земельну ділянку до
нього, що підтверджується договорами
дарування.

Згідно ст.. 41 Конституції України,
позивач має на цей будинок та земельну
ділянку право приватної власності, яке
є відповідно до норм Конституції
непорушним. На даний час позивач має
намір продати і будинок, і земельну
ділянку.

Цей будинок та земельна ділянка є його
приватною власністю

На даний час позивач бажає продати
будинок і земельну ділянку, оскільки в
нього виникли фінансові труднощі і
треба гроші, але коли він сказав
відповідачці у добровільному порядку
знятися з реєстраційного обліку, то
вона йому відмовила.

Тоді позивач звернувся до відповідачки
з письмовою заявою у 3-денний термін від
дня отримання цієї заяви у
добровільному порядку знятися з
реєстраційного обліку.

Договір найму з відповідачкою
позивачем не укладався.

У шлюбі з відповідачкою він не
знаходився і не знаходиться, тому вона
не є членом його сім»ї. Таке право
користування житлом передбачено лише
членам сім»ї власника, згідно зі ст.. 405
ЦК України.

Позивач у судовому засіданні
підтримав свої позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явилася по невідомій суду причині,
про день слухання справи повідомлена
належним чином, тому, зі згоди позивача
суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст.224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача
ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи,
суд встановив, що вимоги позивача
законні, обґрунтовані та підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 25.02.2011 року гр..
ОСОБА_4, як власник будинку АДРЕСА_1
надав дозвіл на прописку у цьому
будинку гр.. ОСОБА_3

28.03.2013 року ОСОБА_4 дарував позивачу цей
будинок, а також земельну ділянку до
нього, що підтверджується договорами
дарування (а.с.8-9, 12).

Згідно ст.. 41 Конституції України,
позивач має на цей будинок та земельну
ділянку право приватної власності, яке
є відповідно до норм Конституції
непорушним. На даний час позивач має
намір продати і будинок, і земельну
ділянку.

Цей будинок та земельна ділянка є його
приватною власністю

На даний час позивач бажає продати
будинок і земельну ділянку, оскільки в
нього виникли фінансові труднощі і
треба гроші, але коли він сказав
відповідачці у добровільному порядку
знятися з реєстраційного обліку, то
вона йому відмовила.

Тоді позивач звернувся до відповідачки
з письмовою заявою у 3-денний термін від
дня отримання цієї заяви у
добровільному порядку знятися з
реєстраційного обліку.

Договір найму з відповідачкою
позивачем не укладався.

У шлюбі з відповідачкою він не
знаходився і не знаходиться, тому вона
не є членом його сім»ї. Таке право
користування житлом передбачено лише
членам сім»ї власника, згідно зі ст.. 405
ЦК України.

З абзацу 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»
вбачається, що рішення суду про
позбавлення права користування
житловим приміщенням є підставою для
зняття особи з реєстрації місця
проживання.

Виходячи з того, що Закон України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, пов'язані
із зняттям з реєстрації місця
проживання, положення статті 7 цього
Закону підлягають застосуванню до усіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення яких пов'язані з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
проживання.

Таким чином, за обставин, викладених
вище, вирішення питання про зняття
особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням.

Відповідно до п.1 ст. 8 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод кожен має право на повагу до
свого житла. Втручання у це право
здійснюється виключно з підстав,
передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції.

Зазначене покладає на Україну в особі
її державних органів зобов'язання
«вживати розумних і адекватних заходів
для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у
справі «Пауел і Райнер проти
Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.).
Такий захист поширюється як на
власника квартири (рішення ЄСПЛ у
справі «Джілоу проти Сполученого
Королівства» від 24.11.1986 р.), так і
наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос
проти Кіпру» від 18.02.1999 р.).

У зв'язку з цим позивач вважає, що у суда
є достатні правові підстави для
виправданого, тобто законного
втручання у гарантоване ст. 8 Конвенції
право кожного на повагу до свого житла,
з метою захисту його прав та інтересів,
про які йдеться у цьому позові, шляхом
визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням та зняття її з реєстрації
місця проживання.

Оскільки статтею 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»
передбачено вичерпний перелік підстав
зняття особи з реєстрації місця
проживання, серед яких, як зазначалося
вище, є відповідне судове рішення, яке
набрало законної сили, вимога про
покладення зобов'язання провести
зняття з реєстрації є передчасною.

На момент пред'явлення позову
відповідне судове рішення відсутнє,
отже не може бути встановленим факт
ухилення сектору міграційної служби
від зняття особи з реєстрації місця
проживання, що давало б підстави
заявляти вимоги про зобов'язання
вчинити певні дії.

Позивач вважає, що відповідачка
втратила право користування цим
приміщенням.

Таким чином, судом встановлено, що
вимоги Мар»яш В.О. обґрунтовані,
законні та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 9, 55 Конституції України,
ст.. 7 ЗУ «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», ст..ст. 3, 8, 109 ч.2, 118, 119 ЦПК
України, суд:

ВИРІШИВ:

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 права
користування належним ОСОБА_2 житловим
будинком АДРЕСА_1.

Зобов»язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
знятися з реєстраційного обліку за
адресою: АДРЕСА_1.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Красноармійський міськрайонний суд
Донецької області.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:

27.10.2014