РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2014
м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської
області в особі судді Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретарів судового
засідання Багнюк О.І., Ющук О.С.,

Прокопчук Л.М.,

позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_2
ОСОБА_4,

представника приватної фірми
«Азурит» Сидорука А.І.,

розглянувши у вiдкритому судовому
засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
приватної фірми «Азурит» про стягнення
заборгованості по витратах на службове
відрядження, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов підтримав і просить суд стягнути
з приватної фірми «Азурит» на його
користь 7700 гривень 00 копійок
заборгованості по відшкодуванню
витрат у зв'язку з службовими
відрядженнями та 11874 гривні 87 копійок
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, а всього 19574
гривні 87 копійок.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов підтримав і просить суд стягнути
з приватної фірми «Азурит» на його
користь 2600 гривень 00 копійок
заборгованості по відшкодуванню
витрат у зв'язку з службовими
відрядженнями та 8569 гривень 80 копійок
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, а всього 11169
гривень 80 копійок.

Представник приватної фірми «Азурит»
Сидорук А.І. в судовому засіданні
позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
заперечив. Визнав ту обставину, що при
звільненні позивачів з роботи їм не
були виплачені кошти по відшкодуванню
витрат у зв'язку з службовими
відрядженнями у розмірі 7700 гривень 00
копійок та 2600 гривень 00 копійок
відповідно. Підтвердив і ту обставину,
що вказані кошти не виплачені
позивачам і по теперішній час.
Невиплату коштів пояснив скрутним
фінансовим становищем фірми та
накладенням арешту на майно та кошти
підприємства постановою державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції Онищук Л.П.
від 23 липня 2014 року.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази по справі, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 є обґрунтованими та доведеними,
а тому позов підлягає задоволенню
повністю.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2
працював у приватній фірмі «Азурит» з 20
червня 2012 року на посаді майстра
будівельних та монтажних робіт, 14
серпня 2012 року переведений на посаду
виконавця будівельних та монтажних
робіт, а 30 листопада 2013 року був
звільнений з роботи у зв'язку з
закінченням строку трудового договору
на підставі п.2 ст.36 КЗпП України.

ОСОБА_3 працював у приватній фірмі
«Азурит» з 16 жовтня 2012 року на посаді
монтажника і 30 листопада 2013 року був
звільнений з роботи у зв'язку з
закінченням строку трудового договору
на підставі п.2 ст.36 КЗпП України.

При звільненні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з
роботи 30 листопада 2013 року їм не були
виплачені кошти по відшкодуванню
витрат у зв'язку з службовими
відрядженнями у розмірі 7700 гривень 00
копійок та 2600 гривень 00 копійок
відповідно. Зазначені кошти не
виплачені позивачам і по теперішній
час.

Вказані обставини сторонами
визнаються і, крім того,
підтверджуються дослідженими по
справі письмовими доказами.

Відповідно до вимог статті 116 КЗпП
України при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок. Про
нараховані суми, належні працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум. В разі спору
про розмір сум, належних працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен в зазначений у цій
статті строк виплатити не оспорювану
ним суму.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що
в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Відповідно до роз'яснень, наведених у
п.20 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці»,
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був
на роботі, - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст.117
КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
по день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

За встановлених по справі обставин суд
визнає обґрунтованими та доведеними
позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
стягнення на їх користь заборгованості
по відшкодуванню витрат у зв'язку з
службовими відрядженнями у розмірі 7700
гривень 00 копійок та 2600 гривень 00
копійок відповідно та середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні на підставі ст.117 КЗпП
України у розмірі 11874 гривні 87 копійок
та 8569 гривень 80 копійок відповідно. При
цьому суд враховує, що відповідачем не
оспорюється ні розмір суми середнього
заробітку, розрахований позивачами, ні
сума заборгованості по відшкодуванню
витрат у зв'язку з службовими
відрядженнями, що не була виплачена
позивачам при їх звільненні.

Що стосується вини відповідача, суд
враховує, що саме на відповідача
покладається обов'язок доведення
відсутності вини у затримці розрахунку
при звільненні. Натомість,
відповідачем не надано суду жодних
доказів, які б свідчили про те, що
невиплата позивачам при звільненні
всіх належних їм сум мала місце не з
вини відповідача.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,209,212,214,215,218,223,292,294
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до приватної фірми
«Азурит» про стягнення заборгованості
по витратах на службове відрядження
задовольнити повністю.

Стягнути з приватної фірми «Азурит» на
користь ОСОБА_2 7700 (сім тисяч сімсот)
гривень 00 копійок заборгованості по
відшкодуванню витрат у зв'язку з
службовими відрядженнями та 11874
(одинадцять тисяч вісімсот сімдесят
чотири) гривні 87 копійок середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, а всього 19574
(дев'ятнадцять тисяч п'ятсот сімдесят
чотири) гривні 87 копійок.

Стягнути з приватної фірми «Азурит» на
користь ОСОБА_3 2600 (дві тисячі шістсот)
гривень 00 копійок заборгованості по
відшкодуванню витрат у зв'язку з
службовими відрядженнями та 8569 (вісім
тисяч п'ятсот шістдесят дев'ять)
гривень 80 копійок середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні, а всього 11169 (одинадцять
тисяч сто шістдесят дев'ять) гривень 80
копійок.

Стягнути з приватної фірми «Азурит» в
доход держави судові витрати по справі
у сумі 307 (триста сім) гривень 45 копійок,
що складаються з судового збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляцiйного суду
Рівненської області через Рiвненський
мiський суд. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено в повному обсязі 23
жовтня 2014 року.

Суддя: