Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №279/1239/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Косигіної Л.М., Григорусь Н.Й.,

при секретарі Кучерявому О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від 10 вересня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, в якому зазначив, що
перебував з відповідачкою у
зареєстрованому шлюбі, після
розірвання якого колишня дружина
перешкоджає йому користуватися
придбаною ними за спільні кошти
квартирою АДРЕСА_1.

На підставі рішення суду позивачеві
виділено в користування кімнату12,1 кв.м.
в спірній квартирі.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 16 липня 2013 року усунуто
перешкоди в користуванні ним
зазначеною житловою кімнатою та
вселено у спірне житлове приміщення.

Проте, внаслідок неправомірних дій
відповідачки він позбавлений
можливості користуватись своєю
власністю та проживати в казаному
житлі, а вимушений витрачати кошти на
додаткову організацію свого життя.
Зокрема, він часто звертається до
фахівців в галузі права за юридичною
допомогою та на день подачі позову ним
сплачено 2500 грн. за отримані послуги.

Окрім того, на даний час існує
заборгованість зі сплати за послуги
теплопостачання, водовідведення та
водопостачання, а також нарахована
квартплата. Загальний розмір боргу
становить 9578 грн. 30 коп.

Також позивач вказує, що, позбавивши
його права проживати у спірному
житловому приміщенні, ОСОБА_2
спричинила моральну шкоду, яку він
оцінює в розмірі 35000 грн.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1
просив суд стягнути з відповідачки 12078
грн. 68 коп. матеріальної шкоди, а також
35000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області 10 вересня 2014 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено за
безпідставністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір в сумі 122 грн. 83 коп.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення та
постановити нове, яким задовольнити
його позовні вимоги.

Апелянт, зокрема, зазначає, що суд не
надав належної правової оцінки тому
факту, що внаслідок протиправних дій
колишньої дружини йому була
спричинена матеріальна та моральна
шкода.

Окрім того, висновок суду про наявність
підстав для стягнення з нього судового
збору не узгоджується з вимогами
цивільного процесуального
законодавства.

В судовому засіданні апелянт підтримав
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
зауваживши, що відповідачка позбавила
його можливості проживати у придбаному
ними в період шлюбу житлі та без його
відома розділи особові рахунки,
замінила замок від вхідних дверей
квартири та проживає в ній разом з
іншим чоловіком. На даний час
утворилась значна заборгованість зі
сплати комунальних послуг, яку він
змушений буде сплатити в майбутньому.
Неправомірність дій ОСОБА_2
встановлена рішенням Коростенського
міськрайонного суду, яким його вселено
у спірну квартиру.

На думку представника відповідачки,
апеляційна скарга є безпідставною,
оскільки апелянт, будучи співвласником
зазначеної квартири, зобов'язаний
сплачувати комунальні послуги.
Наявність рішення суду про його
вселення у квартиру АДРЕСА_1 не
свідчить про те, що дії ОСОБА_2 були
неправомірними. Суд, розглянувши
позовні вимоги апелянта, лише визнав
його законне право користуватись
власністю.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
недоведеності факту спричинення
позивачеві матеріальної та моральної
шкоди внаслідок неправомірних дій
ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з таким
висновком.

За правилами ч.1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Отже, відповідно до загальних підстав
деліктної відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
питання про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди
підлягають обставини щодо: наявності
такої шкоди; протиправної поведінки
особи, яка заподіяла шкоду; наявності
причинного зв'язку між шкодою і
протиправною поведінкою цієї особи;
вини особи, яка заподіяла таку шкоду.

Перераховані підстави визнаються
загальними, оскільки їх наявність
необхідна для всіх випадків
відшкодування шкоди, якщо інше не
передбачено законом.

Шкода полягає у будь-якому знеціненні
блага, що охороняється правом, а
майнова шкода- у зменшенні майнової
сфери потерпілого, що, в свою чергу,
тягне за собою негативні майнові
наслідки для правопорушника.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони під час перебування у
зареєстрованому шлюбі придбали
квартиру АДРЕСА_1. Після розірвання
шлюбу між ними тривалий час існують
неприязні стосунки та виник спір щодо
користування зазначеним житлом.
Вказані обставини підтверджуються
змістом вироку Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 6 листопада 2008 року, яким
позивача визнано винним в умисному
спричиненні ОСОБА_2 тілесних ушкоджень
середньої тяжкості, а також рішенням
Коростенського міськрайонного суду
від 15 липня 2005 року, відповідно до якого
встановлено порядок користування
спірною квартирою. Зокрема, ОСОБА_1
виділено в користування кімнату,
площею 12,1 кв., а ОСОБА_2 виділено в
користування житлові кімнати, площею
18,3 кв.м. та 9,7 кв.м.

Звертаючись до суду з даними позовними
вимогами, ОСОБА_1 послався на рішення
Коростенського міськрайонного суду
від 16 липня 2013 року про усунення
перешкоди в користуванні ним
зазначеним житловим приміщенням та
його вселення у спірну квартиру.

Зміст вказаного рішення свідчить про
те, що під час розгляду даного спору
представник ОСОБА_2 пропонував
позивачеві отримати ключі від спірної
квартири, на що останній відмовився.

Судом встановлено, що рішення суду про
усунення перешкод в користуванні
житлом та вселення позивача у спірну
квартиру виконане 3 квітня 2014 року, що
підтверджується актом державного
виконавця ( а.с. 53).

Проте, після вселення позивача у
зазначене житло сторони позбавлені
можливості разом проживати у квартирі
внаслідок постійних сварок та
скандалів, під час яких позивач
висловлюється на адресу ОСОБА_2 словами
нецензурної лайки та погрожує фізичною
розправою. Вказані обставини
підтверджуються висновком ДІМ
Коростенського МВ УМВС України в
Житомирській області від 22 квітня 2014
року ( а.с.60).

Отже, неможливість спільного
користування квартирою зумовлена
тривалими неприязними стосунками між
сторонами. Наявність рішення суду про
вселення позивача у спірне житло не
свідчить про неправомірну поведінку
ОСОБА_2, а лише підтверджує його право
як співвласника користуватись
квартирою.

При зверненні до суду з даним позовом
ОСОБА_1 просив стягнути матеріальну
шкоду в сумі 2500 грн., пояснивши, що
внаслідок тривалих спорів з
відповідачкою щодо користування
квартирою вказані кошти були сплачені
за надання йому правової допомоги. При
цьому, він надав товарний чек від 25
лютого 2013 року про сплату фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3 2500 грн. за
юридичні послуги.

Проте, витрати на правову допомогу не є
шкодою в розумінні цивільного
законодавства, а входять до складу
витрат, пов'язаних з розглядом
конкретної справи та підлягають
розподілу між сторонами в порядку,
визначеному ст. 88 ЦПК України.

За правилами ст. 322 ЦК України тягар
утримання майна покладається на
власника цього майна.

Таким чином ОСОБА_1, будучи
співвласником зазначеної квартири,
зобов'язаний утримувати її в належному
стані та сплачувати комунальні
послуги, які надаються у передбаченому
законом порядку.

За таких обставин, сплата боргу за
квартплату та послуги з
водопостачання, водовідведення та
теплопостачання є виключним обов'язком
позивача.

Вищезазначене свідчить про те, що
позивачем не доведений факт заподіяння
матеріальної та моральної шкоди
внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2

При вирішенні спору суд вірно визначив
характер спірних правовідносин та
прийшов до обгрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Доводи апеляційної скарги є
безпідставними та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 209,303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 10 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча :
Судді: