АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2705/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 2,5 Пироженко (В.Д.)
В. Д. Доповідач в апеляційній
інстанції Вініченко Б. Б. РІШЕННЯ
23 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоВініченка Б.
Б.суддівБондаренка С. І. , Новікова О. М.
при секретаріВосколович Ж.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_5 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 16 вересня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, Черкаської міської ради, третя
особа КП «Соснівська СУБ» про визнання
договору піднайму житлового
приміщення та свідоцтва про право
власності на житло недійсним, -
в с т а н о в и л а :
У березні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до
суду із вказаним позовом.
В обгрунтування своїх позовних вимог
вказувала, що на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 22 серпня
2012 року відповідачці була передана у
власність квартира АДРЕСА_1.
До отримання зазначеного свідоцтва
ОСОБА_6, яка є невісткою позивачки, була
зареєстрована у квартирі як наймач. 26
січня 2005 року у вказаній квартирі у
якості члена сім'ї була зареєстрована і
ОСОБА_5 Остання вказала, що при
приватизації квартири вона була
приватизована лише на відповідачку без
Оскільки ОСОБА_6 почала здійснювати
кроки щодо продажу квартири, ОСОБА_5
звернулася до КП «Соснівська СУБ» і
з'ясувала, що 19 червня 2012 року в
поквартирну картку були внесені зміни,
якими статус позивача змінено із
«свекруха» на «піднаймач» у зв'язку із
укладенням між нею та відповідачкою
договору піднайму житлового
Даний договір, як вказала ОСОБА_5, був
підписаний від імені наймодавця та від
імені піднаймача однією особою, тобто
самою ОСОБА_5 за довіреністю, що
суперечить чинному законодавству.
За таких обставин позивачка просила
суд визнати недійсним договір піднайму
житлового приміщення від 19 червня 2012
року та визнати недійсним свідоцтво
про право власності на житло від 22
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 16 вересня 2014 року позов
задоволено частково. Визнано недійсним
договір піднайму житлового приміщення
квартири АДРЕСА_1 від 19 червня 2012 року,
укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6. В іншій
частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на помилковість рішення
суду першої інстанції, просила вказане
рішення в частині відмови у визнанні
недійсним свідоцтва про право
власності на житло скасувати та
ухвалити нове рішення, яким визнати
недійсним свідоцтво про право
власності на житло від 22 серпня 2012 року
на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_6.

Рішення суду в частині визнання
недійсним договору піднайму житлового
приміщення квартири АДРЕСА_1 від 19
червня 2012 року, укладений між ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 апелянтом не оскаржується.

Проте, слід врахувати, що у силу вимог
ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушено
норми процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Так, частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_5 в частині визнання
договору піднайму житлового
приміщення недійсним та залишаючи в
силі свідоцтво про право власності на
це житло, суд не з'ясував обставин
справи щодо проведеної приватизації,
не обгрунтував законності визнання
права власності за наймачем ОСОБА_6 та
видачу останній свідоцтва про право
власності, ухваливши рішення із двома
суперечливими правовими наслідками.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст. 8 ЗУ «Про
приватизацію державного житлового
фонду» передача квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках
здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою
всіх повнолітніх членів сім'ї, які
постійно мешкають у цій квартирі
(будинку), житловому приміщенні у
гуртожитку, в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається право
на житло, з обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку), житлового приміщення у
гуртожитку.

Відповідно до ст.ст. 128, 129 ЖК УРСР (в
редакції на дату видачі ордера) та
пункту 10 розділу II Примірного
положення про гуртожитки на підставі
рішення про надання жилої площі в
гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_6, як продавцю ЦДЮТ, 11 березня 2002
року було видано житлово-побутовою
фірмою «Обрій-1» корпорації «Укрбуд»
ордер серії НОМЕР_1 на жилу площу в
гуртожитку для малосімейних №8,
зокрема на кімнату АДРЕСА_1. (а.с. 59)

Зі змісту вказаного ордеру також
вбачається, що до складу сім'ї
відповідачки, на ім'я якої видано ордер,
увійшов її чоловік ОСОБА_7

Таким чином, вказаний ордер став
підставою для вселення ОСОБА_6 та її
чоловіка у зазначену кімнату у
гуртожитку та набуття вказаними
особами права користування жилою
площею розміром 18 м2.

Як вбачається із довідки КП
«Соснівська СУБ» №2262 від 16 червня 2012
року, ОСОБА_6 зареєстрована за адресою
АДРЕСА_1 з 08 травня 2002 року по
теперішній час. (а.с.65) З 26 січня 2005 року
у вказаній квартирі була зареєстрована
позивач ОСОБА_5,піднаймач.

При цьому, матеріали справи не містять
доказів щодо підстав вселення
позивачки у кімнату АДРЕСА_1.

З поквартирної картки квартири АДРЕСА_1
видно, що ОСОБА_5 була зареєстрована у
вказаній квартирі як свекруха наймача.

Крім того, у зазначеній картці
міститься запис про смерть чоловіка
наймача ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Законом України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» встановлено,
зокрема ст. 6 Закону, що для реєстрації
місця проживання особи необхідно
надати документи, що підтверджують
право на проживання в житлі, адреса
яких зазначається під час реєстрації.

Матеріали справи не містять доказів
щодо наявності у ОСОБА_5 права на
проживання за вказаною адресою на
момент її реєстрації. Позивачка не була
власником житла, не укладала на момент
реєстрації договір найму, піднайму чи
оренди квартири, у якій її було
прописано.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, наймачем квартири ОСОБА_6 28
травня 2012 року була видана довіреність
на ім'я ОСОБА_5 на представлення
інтересів довірительки по питанню,
пов'язаному з приватизацією на її ім'я в
сімейному гуртожитку кім. АДРЕСА_1, що
знаходиться в АДРЕСА_1.(а.с.67)

Заява на приватизацію вказаної
квартири від 10 липня 2012 року була
особисто підписана ОСОБА_5 згідно із
повноваженням, наданими останній
вищевказаною довіреністю, із вказівкою
на одного наймача квартири - ОСОБА_6 без
вказівки на інших членів сім'ї наймача.
(а.с. 57)

В той же час, колегія суддів критично
оцінює доводи позивача про те, що при
приватизації квартири вона була
приватизована лише на відповідачку без
згоди позивачки, оскільки остання
особисто займалася оформленням
документів на приватизацію.

Таким чином, обставини приватизації
вказаної кімнати в гуртожитку були
достовірно відомі ОСОБА_5

Згідно з ч.3 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію»
передача квартир (будинків) у власність
громадян здійснюється на підставі
рішень відповідних органів
приватизації, що приймаються не
пізніше місяця з дня одержання заяви
громадянина.

Таким чином, слід зауважити, що
свідоцтво про право власності на житло
видається на підставі рішення органу
місцевого самоврядування або органу
виконавчої влади, тому вирішення
питання про правомірність видачі
свідоцтва безпосередньо залежить від
законності рішення, на підставі якого
таке свідоцтво видано.

Матеріали справи не містять доказів
оскарження рішення Черкаської міської
ради про приватизацію кімнати АДРЕСА_1
в гуртожитку по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.3 ЦПК України та ст. 15
ЦК України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорення.

Однак, за вищевказаних обставин слід
зауважити, що відповідачем ніяким
чином не порушені права позивача у
процесі приватизації кім. АДРЕСА_1, що
знаходиться в АДРЕСА_1 та видачі
свідоцтва про право власності на дану
квартиру.

Звертаючись до суду із позовом про
визнання договору піднайму приміщення
- квартири АДРЕСА_1 від 19 червня 2012 року
недійсним позивачка не зазначила якими
діями чи бездіяльністю зі сторони
відповідачки були порушені її права.

Вказані обставини дають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального права, в зв'язку з чим
рішення суду першої інстанції в
частині визнання договору піднайму
квартири АДРЕСА_1 від 19 червня 2012 року
підлягає до скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, ст. 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 16 вересня 2014 року в частині
визнання недійсним договору піднайму
житлового приміщення квартири АДРЕСА_1
від 19 червня 2012 року, укладений між
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5 про визнання недійсним договору
піднайму житлового приміщення
квартири АДРЕСА_1 від 19 червня 2012 року,
укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :