Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/783/3832/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

Головуючого судді:
Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В.,
Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю представників відповідача
ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Сихівського районного суду м. Львова
від 09 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного
товариства «БГ «Банк», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанси» про визнання недійсним
кредитного договору та договору про
відступлення права вимоги,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду в
задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржила ОСОБА_4. В
апеляційній скарзі зазначає, що таке
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та при неповно з»ясованих обставинах
справи. Стверджує, що суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про те, що умови кредитного договору
від 18.10.2007 року не містять положень,
якими передбачено надання згоди
боржника на заміну кредитора у
зобов»язанні, оскільки п.7.3 Кредитного
договору встановлено, що зміни та
доповнення до цього Договору вносяться
за домовленістю сторін та оформляються
у письмовій формі. Відтак, апелянт
вважає, що заміна кредитора є істотною
зміною обставин та відповідно зміною
умов кредитного договору, а тому є
порушенням ст.516 ЦК України. Просить
рішення суду скасувати та визнати
недійсним Договір про відступлення
права вимоги від 15.07.2010 року, укладений
між ВАТ «БГ Банк» та ТОВ «Вердикт
Фінанс».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників відповідача на
підтримання доводів апеляційної
скарги, вивчивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що підстав для
задоволення апеляційної скарги немає.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що 18 жовтня 2007 року між
ВАТ «Універсальний Банк розвитку та
Партнерства» та ОСОБА_4 укладений
кредитний договір №КF-0344, згідно з яким
ОСОБА_4 отримала кредит в іноземній
валюті в сумі 70 000 доларів на поточні
потреби з сплатою 14% (чотирнадцять)
відсотків річних за користування
кредитом та строком до 17 жовтня 2017 року
або в строк встановлений в п.2.7, 2.8 цього
Договору (а.с12-16).

11.11.2009 року між ВАТ «БГ Банк», який є
правонаступником всіх прав та
обов»язків Відкритого акціонерного
товариства «Універсальний Банк
Розвитку та Партнерства» та ОСОБА_4
укладено Договір №4 про внесення змін
та доповнень до Кредитного договору
№КF-0344 від 18 жовтня 2007 року за умовами
якого проведено реструктуризацію
боргу та встановлено, що Позичальник
сплачує відсотки за користування
кредитом в розмірі 14,5%. Крім цього,
встановлено графік внесення платежів
до Кредитного договору від 18.10.2007 року
(а.с.17-20).

15 липня 2010 року між ВАТ «БГ Банк» та
ТзОВ «Вердикт Фінанс» укладений
договір про відступлення права вимоги
за умовами якого первісний кредитор
відступив новому кредитору свої права
грошової вимоги за кредитними
договорами, які укладені між первісним
кредитором та фізичними/юридичними
особами, та права за всіма договорами,
якими забезпечуються виконання таких
договорів, а Новий кредитор
зобов»язався сплатити первісному
кредиторові грошові кошти за
відступлені останнім права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до статей 512,514 ЦК України
кредитор у зобов»язанні може бути
замінений іншою особою, у тому числі
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги). До нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов»язанні в обсязі та на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відступлення права вимоги може
здійснюватися тільки відносно дійсної
вимоги, що існувала на момент переходу
цих прав.

Враховуюячи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
укладення договору про відступлення
права вимоги №4 від 15 липня 2010 року
відбулося на законних підставах, при
цьому сторонами дотримано усіх вимог
необхідних для чинності такого
договору, а тому відсутні підстави для
визнання його недійсності з підстав
передбачених ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК
України.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність згоди позивача на
укладення договору про відступлення
права вимоги та порушення її прав при
цьому не підтверджено об»єктивними
доказами, оскільки в силу вимог ст.516 ЦК
України заміна кредитора у
зобов»язанні здійснюється без згоди
боржника, тому не вимагалося згоди
ОСОБА_4 на укладення оспорюваного
договору.

Щодо тверджень апелянта про те, що п. 7.3
Кредитного договору встановлено, що
зміни та доповнення до цього Договору
вносяться за домовленістю сторін та
оформляються у письмовій формі, а
відтак, вона вважає, що заміна
кредитора є істотною зміною обставин
та відповідно зміною умов кредитного
договору, а тому є порушенням ст.516 ЦК
України, не заслуговують на увагу,
оскільки договором про відступлення
права вимоги не вносились зміни у
Кредитний договір, як вважає позивач, а
лише змінився кредитор, який має право
вимоги на тих самих умовах, що і
первісний кредитор.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи
(а.с.47-48) ухвалою Апеляційного суду
Львівської області від 25 листопада 2013
року залишено без змін рішення
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 30 квітня 2013 року
за яким з ОСОБА_4 стягнуто в користь
ТзОВ «Вердикт Фінанс» заборгованість
за кредитним договором у розмірі
1489541грн.19 коп. Даною ухвалою
Апеляційного суду Львівської області
встановлено, що ОСОБА_4 надсилалося
письмове повідомлення про
відступлення права вимоги новому
кредитору на адресу зареєстрованого
місця проживання, а тому з урахуванням
закріпленого в п.5.1.5 кредитного
договору обов»язку позичальника
повідомити банк про зміну фактичної
адреси проживання та /або адреси
реєстрації, доводи ОСОБА_4 про те, що
вона не отримувала повідомлення про
заміну первісного кредитора на нового
у зобов»язанні за укладеним з нею
кредитним договором визнані
безпідставними. Ухвала набрала
законної сили25 листопада 2013 року.

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
апелянтом не представлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що підстав для задоволення
апеляційної скарги немає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає що таке
ухвалено з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314,
ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія
суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 09 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий:
Ю.Р.Мікуш

Судді:
А.В.Ніткевич

О.Ф. Павлишин