Справа №: 343/2494/14-ц
Провадження №: 2/0343/929/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2014 року м.Долина

Долинський районний суд
Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді -
Лицура І. М.,

секретаря -
Бойків В. П.,

з участю - адвоката
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засiданні в приміщенні суду в місті
Долина Івано-Франківської області
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення коштів, привласнених
внаслідок вчинення злочину,-

в с т а н о в и в:

Позивачка просить суд постановити
рішення, яким стягнути з відповідачки
на її користь відшкодування завданої
їй злочином матеріальної шкоди - коштів
в розмірі 14560,00 грн., якими вона
заволоділа шляхом обману та
зловживання довірою, а також судові
витрати по справі, поновивши строк на
звернення до суду з даним позовом як
пропущений з поважних причин. Свої
вимоги мотивує тим, що 19.02.2008 року
відповідачка ОСОБА_3 шляхом обману та
зловживання довірою спонукала її взяти
кредит в кредитній спілці «Злет» в сумі
6000,00 грн., а 07.10.2008 року - в ПАТ «Плюс
Банк» в сумі 8560,00 грн. Оформивши
вищевказані кредити, отримані кошти
вона передала ОСОБА_3, яка їх
привласнила та витратила на свої
потреби. Постановою Долинського
районного суду Івано-Франківської
області від 27.09.2011 року ОСОБА_3 була
визнана виною у привласненні вказаних
коштів шляхом обману та зловживання
довірою - за ч.1 ст. 190 КК України, однак
на підставі ст. 1 п.«г» та ст. 6 Закону
України «Про амністію в 2011 році» від
08.07.2011 року була звільнена від
кримінальної відповідальності. По
даній кримінальній справі вона визнана
потерпілою і зверталася з позовною
заявою до ОСОБА_3, однак її позовні
вимоги були залишені без розгляду.
Оскільки постанова Долинського
районного суду Івано-Франківської
області від 27.09.2011 року не була
оскаржена та вступила в законну силу,
то вона звільнена від доказування вини
ОСОБА_3 у привласненні шахрайським
способом коштів в сумі 14560,00 грн. При
цьому вона з поважних причин
пропустила встановлений законом
3-річний строк на звернення до суду з
даним позовом, оскільки протягом року
лікується у стоматолога, внаслідок
захворювання пародонтозом у неї
випадають зуби, тому не може з'являтись
в публічних місцях. Тим більше, що з
25.09.2014 по 01.10.2014 року вона хворіла
зубами, мала високу температуру і в
такому стані була позбавлена
можливості шукати адвоката для
складання позовної заяви, так як
самостійно не в стані юридично
грамотно скласти таку заяву до суду. У
зв'язку із наведеним, просить поновити
їй строк на звернення в суд з даним
позовом як пропущений з поважних
причин.

В судовому засіданні позивачка
та її представник адвокат ОСОБА_1
повністю підтримали заявлені позовні
вимоги, зіславшись на вищевикладені
обставини, просили позов задоволити.

Представник відповідачки за
довіреністю від 12.10.2014 року ОСОБА_4 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, пояснивши, що ОСОБА_3 вказані
кошти у ОСОБА_2 не брала. Позивачка з
відповідачкою були друзями, зичили
одна одній кошти, а також брали кредити
в банках. Фактично на даний час ОСОБА_2
винна ОСОБА_3 9,5 тисяч гривень. ОСОБА_3 не
визнавала своєї вини і при закритті
кримінальної справи по амністії. Крім
того, позивачка пропустила
встановлений законом 3-річний строк
позовної давності, який просить
застосувати і з цих підстав відмовити в
позові.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши інші, здобуті й
перевірені в судовому засіданні
докази, вважає, що даний позов підлягає
до часткового задоволення, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Частиною 4 статті 61 ЦПК України
передбачено, що вирок у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили,
або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Відповідно до ст. 261 Цивільного кодексу
України, перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджується постановою
Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 27.09.2011
року у справі № 1-13/2011 про обвинувачення
ОСОБА_3 за ст. 191 ч.ч.1,2 КК України (а.с. 6-7),
останню звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі ст. 1 п.»г»
та ст. 6 Закону України «Про амністію в
2011 році» від 08.07.2011 року, а провадження
по справі закрито. Позовну заяву ОСОБА_2
залишено без розгляду.

Даною постановою ОСОБА_3 визнано винною
в заволодінні чужим майном щляхом
обману та зловживанням довірою, а саме
встановлено, що ОСОБА_3, зловживаючи
довірою ОСОБА_2, попросила останню
оформити на своє ім»я кредит, а
отримані кошти віддати їй. ОСОБА_2 19.02.2008
року оформила на своє ім»я кредит в
кредитній спілці «Злет», а отримані
кошти в сумі 6000,00 грн. віддала ОСОБА_3,
яка ці кошти витратила на власні
потреби. Продовжуючи свою зочинну
діяльність, ОСОБА_3, повторно
зловживаючи довірою ОСОБА_5, попросила
її оформити на себе кредит, а отримані
кошти віддати їй. ОСОБА_2 07.10.2008 року
оформила на своє ім»я кредит в
Долинському відділенні ПАТ «Плюс
Банк», а отримані гроші в сумі 6000,00 грн.
віддала ОСОБА_3, яка ці кошти витратила
на власні потреби.

Таким чином вищезазначеною постановою
суду встановлено вину ОСОБА_3 в
незаконному заволодінні чужим майном -
грошовими коштами ОСОБА_2 в загальній
сумі 12000,00 грн., а тому дані обставини
згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України не
підлягають доказуванню.

Враховуючи наведене, суд вважає, що з
відповідачки на користь позивачки слід
стягнути відшкодування коштів в сумі
12000,00 грн., привласнених останньою
внаслідок вчинення злочину,
задоволивши її позов частково. В решті
позову ОСОБА_2 слід відмовити, оскільки
нею не надано суду жодних доказів на
підтвердження факту незаконного
заволодіння ОСОБА_3 належними їй
(ОСОБА_2.) коштами в більшій сумі, ніж
встановлено постановою Долинського
районного суду Івано-Франківської
області від 27.09.2011 року у справі № 1-13/2011.

При цьому суд вважає безпідставним
посилання представника відповідачки
на те, що позивачка пропустила
встановлений законом 3-річний строк
позовної давності на звернення до суду
з даним позовом, оскільки перебіг
строку позовної давності щодо
стягнення коштів, привласнених
внаслідок вчинення злочину, почався з
наступного дня після набрання законної
сили постановою Долинського районного
суду Івано-Франківської області від
27.09.2011 року у справі № 1-13/2011 - з 04.10.2011
року, а позовна заява поступила ОСОБА_2
в суд 02.10.2014 року, тобто в межах строку
позовної давності.

На підставі викладеного, ст.ст. 256-257,
260-261, 267 Цивільного кодексу України,
керуючись ст.ст. 213-215,218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
12000,00 грн. (дванадцять тисяч гривень)
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок вчинення злочину і 500,00 грн.
відшкодування витрат на надання їй
правової допомоги згідно з квитанцією
адвоката ОСОБА_1, а також стягнути з неї
в дохід держави 243,60 грн. (двісті сорок
три гривні 60 копійок) судового збору,
відмовивши в решті позову за
недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути поданою протягом десяти днів з
часу його проголошення до Апеляційного
суду Івано-Франківської області через
Долинський районний суд.

Суддя: