РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/10249/14-ц

2/643/3918/14

24.10.2014р МОСКОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
МІСТА ХАРКОВА

У складі:

головуючого-судді Омельченко Н.І.

при секретарі Коршак
В.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ
«АВТРАМАТ» про стягнення заробітної
плати , компенсації , середньої
заробітної плати за весь час її
затримки та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
інфляційних витрат, 3% річних,
компенсації за затримку розрахунку при
звільненні та 5 000 грн. моральної шкоди,
а загалом просив стягнути 17 978,06 грн. (
а.с.1-4)

12.09.14 року позивач подав уточнену
позовну заяву та просив стягнути з
відповідача заборгованість по
невиплаченій заробітній платі 10 332.45
грн., інфляційні витрати 436.55 грн., 3%
річних, компенсацію за затримку
розрахунку при звільнені 7 256,10 грн. та
моральну шкоду 5000.00 грн., а загалом 23 115,64
грн. ( а.с.28-31)

В обґрунтування вимог, позивач
посилався на те, що він працював у
відповідача на посаді
слюсаря-ремонтника в період з 09.09.2006
року по 08.07.2014 рік. Був звільнений
наказом № 246к від 08.07.14 року за угодою
сторін за п.1 ст.36 КЗпП України.

З березня 2014 року відповідач не
сплачував заробітну плату. В порушення
вимог ст. 116 КЗпП України розрахунок з
ним на момент звільнення відповідач не
провів , в зв'язку з чим просив вимоги
задовольнити. В обґрунтування
моральної шкоди зазначив, що невиплата
заробітної плати привела його к
душевним стражданням, він вимушений
був долучати додаткові зусилля для
організації свого життя та членів
сім'ї. ( а.с.28-31)

В судовому засіданні позивач та
його представник підтримали свої
вимоги з підстав викладених у позові.

Представник відповідача вимоги
визнав частково, не заперечував проти
стягнення заборгованості по
заробітній платі , середнього
заробітку та інфляційних витрат,
моральну шкоду не визнав за
недоведеністю та тяжким становищем
підприємства, вимоги про стягнення 3% не
визнав як незаконні.

Суд, заслухавши пояснення
сторін, вивчивши матеріали справи
приходить до висновку про часткове
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Згідно ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня пісня пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Згідно до вимог ч.1 ст.117 КЗпП
України в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП
України , при відсутності спору про
їх розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

У судовому засіданні встановлено,
що позивач працював у відповідача на
посаді слюсаря-ремонтника в період з
09.09.2006 року по 08.07.2014 рік. Був звільнений
наказом № 246к від 08.07.14 року за угодою
сторін за п.1 ст.36 КЗпП України., що
підтверджено копією трудової книжки,
оригінал якої суд вивчив в судовому
засіданні, а також довідкою
відповідача.

Як вбачається з довідки
відповідача від 29.07.2014 року, остаточний
розрахунок з позивачем на день
звільнення, а саме 08.07.2014 року,
проведено не було в порушення ст.116, 117
КЗпП України і суд вважає цю дату
моментом пред'явлення вимоги про
розрахунок.

А тому суд, вважає за необхідне
стягнути з відповідач на користь
позивача заборгованість по заробітній
платі в розмірі 10332 грн.45 коп., середній
заробіток за затримку розрахунку при
звільненні за період з 08.07.2014 року по
10.07.2014 рік включно за 3 дні в сумі 378.62
грн. , оскільки згідно трудової книжки ,
позивач з 11.07.14 року працює слюсарем з
рухомого складу у КП «Жовтневе
трамвайне депо» , суму інфляційних
витрат в розмірі 436.55 грн.

Вимоги про стягнення моральної
шкоди суд задовольняє частково в
розмірі 1000 грн., оскільки лише таку суму
суд вважає доказаною.

Що стосується вимог про
стягнення 3% річних - вони не підлягають
задоволенню як незаконні, оскільки
такі виплати нормами КЗпП України по
даним спорам не передбачені.

Також суд стягує з відповідача
судовий збір в дохід Держави.

Керуючись ст. ст.116, 117, 237-1 КЗпТ України
, ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «АВТРАМАТ» на користь ОСОБА_1
ідентифікаційний код НОМЕР_1
заборгованість по заробітній платі в
розмірі 10332,45 грн..; середній заробіток
за затримку розрахунку при звільненні
з в розмірі 378.62 грн., інфляційні витрати
436.55 грн., а також моральну шкоду в
розмірі 1 000 грн., а загалом 12 147 грн.62
коп.

В іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути з ПАТ «АВТРАМАТ» в доход держави 243 грн.60 коп. (
отримувач УДКСУ у Московському районі
м.Харкова, код отримувача ,
банк отримувача: ГУДКСУ у Харківській
області, МФО 851011, р/р 0007,
призначення платежу : судовий збір за
розгляд справи у Московському
районному суді м.Харкова.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляції в 10-денний строк з дня
проголошення рішення

Суддя
Н.І. Омельченко