Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4370/14
Головуючий у 1-й інстанції: Шавиріна
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Краснолиманського міського суду
Донецької області від 20 серпня 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИЛА :

04.05.2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» ( надалі- ПАТ
КБ»ПриватБанк) звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 11218,33 грн.

12.08.2014 року позивач змінив позовні
вимоги, зменшивши ціну позову до 7553,01
грн.(а.с.64-69).

В судовому засіданні представник
позивача Юклевський Д.С. позов
підтримав повністю і просив його
задовольнити з тих підстав, що 06.02.2007
року відповідач отримав кредит у сумі
2500,00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
ним у розмірі 36% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом. Однак
відповідач свої зобов'язання за
договором не виконував, у зв'язку з чим
заборгованість станом на момент
звернення до суду 31.03.2014 року за мінусом
суми стягненої наказом
Краснолиманського міського суду
Донецької області від 22.12.2008 року
складала 7553,02 грн., з яких
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом - 5187,06 грн.,
заборгованість по комісії - 1530,10 грн.,
штрафи 500 грн.(фіксована частина) та 335,86
грн.(процентна складова). Просив
стягнути з відповідача зазначену
заборгованість в сумі 7553,02 грн. та
судові витрати в сумі 243,60 грн.

Відповідач позовні вимоги
позивача не визнав, просив відмовити у
їх задоволенні у зв'язку з тим, що
позивачем при зверненні до суду
пропущено строк позовної давності,
обумовлений договором, відлік якого
починається з моменту останнього дня
дії платіжної картки( 28.02.2010 року),
відповідач умисно, з метою збільшення
штрафних санкцій, не застосовував на
протязі більше 4 років жодних засобів
для погашення кредитного зобов'язання,
що призвело до значного збільшення
суми заборгованості. Крім того,
наголосив на тому, що жодних
банківських операцій поза межами
м.Красний Лиман не здійснював. В той час
як довідка про рух коштів по кредитному
рахунку свідчить про те, що нібито він
користувався карткою у м.Краматорську
Донецької області. Дію кредитної
картки не продовжував. Востаннє гроші
на погашення заборгованості вносив в
червні місяці 2009 року.

Рішенням Краснолиманського міського
суду Донецької області від 20 серпня 2014
року у задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ
КБ»ПриватБанк», пославшись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
невідповідність висновку суду
обставинам справи просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
вивчивши матеріали справи, доводи
учасників процесу, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню за таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

У відповідності до ч.1 ст.303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як встановлено судом і таке
вбачається з матеріалів справи,

06.02.2007 року між позивачем та
відповідачем було укладено кредитний
договір шляхом приєднання(ч.1 ст.634 ЦК
України), який складається із Заяви
позичальника та Умов та правил надання
банківських послуг. Відповідно до
нього відповідач 06.02.2007 року отримав
кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою процентів
за користування кредитом у розмірі 36%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом із кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки(а.с.11-17).

Відмовивши у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з наступного.

Згідно пункту 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту його
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонгується на такий
самий термін.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК
України передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику(грошові кошти у такій самій сумі
або речі, визначені родовими ознаками,
у такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором, бо
відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Крім того, відповідно до
ст.611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема :

1) припинення зобов'язання
внаслідок односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою, про захист його
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у
позові(частина 4 статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство
передбачає два види позовної давності -
загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три
роки(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог
законом встановлена спеціальна
позовна давність.

Зокрема частина друга статті 258
ЦК України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки(штрафу,
пені).

Надані позивачем докази
свідчать про те, що між сторонами 06.02.2007
року укладено кредитний договір на
який розповсюджується загальна
позовна давність тривалістю у три роки
(а.с.11-17).

Відповідно до статті 253 ЦК
України перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом
перебіг загальної і спеціальної
позовної давності починається з дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його
порушила(частина перша статті 261 ЦК
України).

Початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Таким чином, у разі
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового
платежу(постанова Верховного Суду
України від 19.03.2014 року по справі № 6-14цс
14).

Згідно зі статтею 266 ЦК
України зі спливом позовної давності
до основної вимоги вважається, що
позовна давність сплила і до
додаткової вимоги.

Відповідно до п. 3.1.1,5.4 правил
користування платіжною карткою
граничний строк дії картки(місяць і
рік) вказано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця, вказаного на картці(поле МОNТН).

В судовому засіданні з
пояснень сторін та матеріалів справи
встановлено, що строк дії платіжної
картки, виданої відповідачу на
підставі договору, не продовжувався і
закінчився 28.02.2010 року(а.с.44-45). Востаннє
платежі на погашення заборгованості по
кредиту відповідачем було здійснено
05.06.2009 року.(а.с.8). А до суду з зазначеним
позовом позивач звернувся 04.05.2014 року(
а.с.24).

При цьому суд врахував, що
відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. При цьому кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

При винесенні рішення
відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достовірність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Тому враховуючи вимоги
відповідача про застосування позовної
давності до вирішення вказаних
правовідносин, суд прийшов до висновку
про те, що позовні вимоги позивача не
обґрунтовані та не підлягають
задоволенню, бо пред'явлені поза межами
строків позовної давності.

За таких обставин, судова колегія
приходить до висновку, що судом першої
інстанції з'ясовані всі обставини
справи, які мають істотне значення для
правильного вирішення спору, дана
належна оцінка письмовим доказам у
сукупності з доводами сторін, висновки
суду відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
аналогічні доводам відповідача
позивача в суді першої інстанції, не
спростовують висновки суду першої
інстанції, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення суду та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову немає.

Керуючись ст.ст.307,308,314,317 ЦПК
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити

Рішення Краснолиманського міського
суду Донецької області від 20 серпня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

судді: