Справа № 534/2340/13-ц
№ 2/534/31/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року

Комсомольський міський суд
Полтавської області в складі:
головуючого судді при
секретарі Крикливого В.В.
Клімовій С.І. з участю:позивачаОСОБА_3
представника позивачаОСОБА_4
представника відповідачаОСОБА_5

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Комсомольську цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 та органу
опіки та піклування виконавчого
комітету Комсомольської міської ради
про усунення перешкод на посвідчення
правочину,

в с т а н о в и в :

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду із згаданим позовом, в якому
прохає усунути перешкоди, які чинить
відповідач ОСОБА_6 на посвідчення
правочину щодо обміну квартири за
адресою: АДРЕСА_1 на житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_5, від імені ОСОБА_7,
шляхом надання згоди на вчинення
правочину щодо обміну зазначених
об'єктів нерухомого майна без згоди
батька неповнолітньої дитини - ОСОБА_6

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3
та ОСОБА_6 являються батьками
неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Комсомольського міського
суду від 11.03.2010 року шлюб між ними
розірвано.

ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, неповнолітня
ОСОБА_7 та ОСОБА_3 є власниками квартири
АДРЕСА_1. З метою покращення житлових
умов неповнолітньої доньки ОСОБА_7
позивачка має намір обміняти вказану
квартиру на житловий будинок з більшою
житловою площею. Однак відповідач
ОСОБА_6 безпричинно заперечує проти
згаданої угоди, що позбавляє органи
опіки та піклування надати відповідний
дозвіл на здійснення правочину.

Ухвалою суду від 12 листопада 2013 року до
участі у справі в якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача
залучено ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13.

В судовому засіданні позичка та її
представник наполягали на задоволенні
заявлених вимог з підстав, викладених в
позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5
проти задоволення позову заперечувала,
посилаючись на те, що вказаний правочин
укладається не в інтересах
неповнолітньої дитини, так як згаданий
будинок знаходиться у сільській
місцевості, яка фактично знаходиться у
зоні відселення у зв'язку із розробкою
Біланівського кар'єру. Проживаючи в
даній місцевості дитина буде
позбавлена можливості спілкуватися із
друзями, відвідувати різноманітні
секції.

Будучи належно повідомленими про
час і місце розгляду справи, треті
особи та представник органу опіки та
піклування виконкому Комсомольської
міської ради до залу суду не з'явилися.
Останній направив письмові
заперечення, в яких зазначив, що ООП не
є належним відповідачем у цій справі.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши надані
сторонами докази, суд вважає, що позов
ОСОБА_3 є необґрунтованим з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 14 грудня 2001
року між сторонами було укладено шлюб
(а.с.6), який розірвано за рішенням
Комсомольського міського суду від 11
березня 2010 року (а.с.9). від шлюбу сторони
мають неповнолітню доньку ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16).

Відповідно до свідоцтва про право
власності від 02 лютого 2010 року,
виданого Комсомольською міською радою,
члени сім'ї ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
позивачка ОСОБА_3 та неповнолітня
ОСОБА_7 є співласниками трикімнатної
квартири АДРЕСА_1 (а.с.17).

Згідно довідки про склад сім'ї від
15 червня 2013 року за вказаною адресою
крім співвласників квартири
зареєстровано відповідача ОСОБА_6
(а.с.15).

Рішенням виконавчого комітету
Комсомольської міської ради № 449 від
25.06.2013 року позивачці ОСОБА_3 відмовлено
у наданні дозволу на укладення
договору обміну трикімнатної квартири
за адресою: АДРЕСА_1 на житловий будинок
за адресою: АДРЕСА_5 у зв'язку з
відсутністю між батьками дитини,
ОСОБА_3 та ОСОБА_6, згоди стосовно
вчинення правочину щодо нерухомого
майна дитини (а.с.7).

У відповідності до ст.177 СК України
батьки управляють майном, належним
малолітній дитині, без спеціального на
те повноваження. Батьки зобов'язані
дбати про збереження та використання
майна дитини в її інтересах. Якщо
малолітня дитина може самостійно
визначити свої потреби та інтереси,
батьки здійснюють управління її
майном, враховуючи такі потреби та
інтереси.

Батьки малолітньої дитини не мають
права без дозволу органу опіки та
піклування вчиняти такі правочини щодо
її майнових прав: укладати договори,
які підлягають нотаріальному
посвідченню та (або) державній
реєстрації, в тому числі договори щодо
поділу або обміну житлового будинку,
квартири; видавати письмові
зобов'язання від імені дитини;
відмовлятися від майнових прав дитини.

Батьки мають право дати згоду на
вчинення неповнолітньою дитиною
правочинів, передбачених частиною
другою цієї статті, лише з дозволу
органу опіки та піклування.

Дозвіл на вчинення правочинів щодо
нерухомого майна дитини надається
органом опіки та піклування після
перевірки, що проводиться протягом
одного місяця, і лише в разі
гарантування збереження права дитини
на житло.

Органи опіки та піклування можуть
відмовити у наданні дозволу на
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна дитини з одночасним зверненням
до нотаріуса щодо накладення заборони
відчуження такого майна лише у
випадках, якщо ними встановлено, що:
мати та/або батько дитини, які (яка,
який) звернулися за дозволом,
позбавлені судом батьківських прав
відповідно до статті 164 цього Кодексу;
судом, органом опіки та піклування або
прокурором постановлено (прийнято)
рішення про відібрання дитини від
батьків (або того з них, який звернувся
за дозволом) без позбавлення їх
батьківських прав відповідно до
статті 170 цього Кодексу; до суду подано
позов про позбавлення батьків дитини
(або того з них, який звернувся за
дозволом) батьківських прав особами,
зазначеними у статті 165 цього Кодексу;
особа, яка звернулася за дозволом,
повідомила про себе неправдиві
відомості, що мають суттєве значення
для вирішення питання про надання
дозволу чи відмову в його наданні; між
батьками дитини немає згоди стосовно
вчинення правочину щодо нерухомого
майна дитини; між батьками дитини або
між одним з них та третіми особами
існує судовий спір стосовно нерухомого
майна, за дозволом на вчинення
правочину щодо якого звернулися батьки
дитини (або один з них); вчинення
правочину призведе до звуження обсягу
існуючих майнових прав дитини та/або
порушення охоронюваних законом
інтересів дитини.

При вчиненні одним із батьків
правочинів щодо майна малолітньої
дитини вважається, що він діє за згодою
другого з батьків. Другий з батьків має
право звернутися до суду з вимогою про
визнання правочину недійсним як
укладеного без його згоди, якщо цей
правочин виходить за межі дрібного
побутового.

На вчинення одним із батьків
правочинів щодо транспортних засобів
та нерухомого майна малолітньої дитини
повинна бути письмова нотаріально
засвідчена згода другого з батьків.

Якщо той з батьків, хто проживає окремо
від дитини протягом не менш як шість
місяців, не бере участі у вихованні та
утриманні дитини або якщо місце його
проживання невідоме, правочини,
зазначені в абзаці другому цієї
частини, можуть бути вчинені без його
згоди.

Батьки вирішують питання про
управління майном дитини спільно, якщо
інше не передбачено договором між ними.
Спори, які виникають між батьками щодо
управління майном дитини, можуть
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом.

Після припинення управління батьки
зобов'язані повернути дитині майно,
яким вони управляли, а також доходи від
нього.

Неналежне виконання батьками своїх
обов'язків щодо управління майном
дитини є підставою для покладення на
них обов'язку відшкодувати завдану їй
матеріальну шкоду та повернути доходи,
одержані від управління її майном.

Порядок провадження органами опіки та
піклування визначеної законом
діяльності, пов'язаної із захистом
майнових прав дитини, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою ст.32 ЦК України
визначено, що на вчинення
неповнолітньою особою правочину щодо
транспортних засобів або нерухомого
майна повинна бути письмова
нотаріально посвідчена згода батьків
(усиновлювачів) або піклувальника і
дозвіл органу опіки та піклування.

За змістом ст.ст.10, 59, 60 ЦПК України,
правосуддя у цивільних справах
здійснюється на засадах змагальності
сторін, тому кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень. Обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Наполягаючи на задоволенні заявлених
вимог позивач та його представник не
надали суду належних та допустимих
доказів на підтвердження того, що
згаданий договір обміну
комфортабельної квартини на будинок у
сільській місцевості вчиняється в
інтересах дитини, не порушує її майнові
права, право на освіту, фізичний та
духовний розвиток, тому у задоволенні
позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.177 СК України, ст.213 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 -
відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Полтавської області
через Комсомольський міський суд.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя підпис
В.В.Крикливий

Копія вірна.

Суддя
В.В.Крикливий