Провадження № 22-ц/779/2269/2014
Головуючий у 1 інстанції Барашков В. В.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Матківського
Р.Й.

суддів Ковалюка
Я.Ю., Шишка А.І.

секретаря Капущак С.В.

з участю
позивача-відповідача - ОСОБА_2 та його
представника -
ОСОБА_3, апелянта та його
представника - ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні
справу з клопотанням представника
ОСОБА_2 про встановлення порядку
виконання рішення суду, з апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на ухвалу
Івано-Франківського міського суду від
18 жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року представник ОСОБА_2
звернувся з клопотанням про
встановлення порядку виконання
рішення Івано-Франківського міського
суду від 4 квітня 2013 року.

Виконання рішення представник просив
встановити в наступному порядку:
стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 52
554, 25 гривень боргу та 957,20 гривен
судових витрат, до завершення
стягнення з ОСОБА_5 боргу належний йому
транспортний засіб залишити на
збереженні в ОСОБА_2, після стягнення
боргу передати транспортний засіб
ОСОБА_5

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 18 жовтня 2013 року заяву ОСОБА_2
про встановлення порядку виконання
рішення Івано-Франківського міського
суду від 4 квітня 2013 року задоволено .

На дану ухвалу ОСОБА_5 подав апеляційну
скаргу, просить її скасувати.

Апелянт у скарзі зазначає, що ухвала є
необґрунтованою, незаконною та такою,
що порушує його права та інтереси.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 04 квітня 2013 року задоволено
його позов до ОСОБА_2, третьої особи без
самостійних вимог на стороні
відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк» про
витребування майна з чужого
незаконного володіння та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа:
Центральне відділення ПАТ КБ
«ПриватБанку» в особі Луганського
філіалу ПАТ КБ «ПриватБанк» про
стягнення боргу. У резолютивній
частині рішення спочатку вирішено
питання про повернення автомобіля, а
потім про стягнення коштів, тобто суд
своїм рішенням вже встановив порядок
виконання рішення, а постановлена
ухвала змінює рішення, яке вступило в
законну силу.

Автомобіль перебуває у заставі Банку, а
суд ухвалою передає автомобіль на
збереження ОСОБА_2 Сам факт перебування
автомобіля на збереженні, а не в
експлуатації є сумнівним. Вважає, що
порушено право Банку як
заставодержателя, оскільки Банк не має
можливості розпорядитись заставним
майном, а він не має можливості
повернути автомобіль Банку.

Вислухавши суддю-доповідача,
апелянта та його представника, які
вимоги скарги підтримали,
позивача-відповідача по справі та його
представника, які вимоги скарги не
визнали, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що скаргу слід
відхилити.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Аналіз ст. 373 ЦПК України дає
підстави дійти висновку, що
встановлення порядку виконання
рішення суду може бути надане у
виняткових випадках, що обумовлюють
об'єктивні ускладнення при виконанні
судового рішення або наявність яких
робить його виконання неможливим.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 4 квітня 2013 року залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду від 18
липня 2013 року зобов'язано ОСОБА_2
передати ОСОБА_5 транспортний засіб
марки ЗАЗ-DAEWOO, модель Т13110, 2005 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1, колір зелений,
шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_2, тип
ТЗ-легковий (седан). Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_5 620 гривень судових
витрат. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_2 52 554, 25 гривень сплачених за
кредитним договором №LGY0AU01280412 та 957, 20
гривень судових витрат.

Враховуючи усі обставини у даній
справі, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції задовольнив заяву
ОСОБА_2 про встановлення порядку
виконання рішення Івано-Франківського
міського суду від 4 квітня 2013 року з
дотриманням вимог ст. ст. 212 - 214 ЦПК
України та дійшов правильного висновку
про те, що обставини на які посилався
представник кредитора є винятковими і
виконання судового рішення може бути
утруднено.

Враховуючи, що з метою
забезпечення позову ОСОБА_2 про
встановлення порядку виконання
рішення суду ухвалою
Івано-Франківського міського суду від
06 березня 2013 року накладено арешт на
автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO, модель Т13110,
2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 у межах
заявлених позовних вимог на суму 52 554, 25
гривень, зазначена ухвала є виконавчим
документом для забезпечення реального
виконання рішення, за змістом
цивільного законодавства виконання
рішення має проводитись за рахунок
всього майна, що належить боржнику,
враховуючи доводи ОСОБА_2, що на час
звернення з клопотанням не проведено
на його користь жодного стягнення в
рахунок погашення боргу, боржник
ухиляється від виконання рішення та
явки до державної виконавчої служби за
місцем проживання, що є у даному
випадку винятковою обставиною,
призведе до неможливості виконання
рішення про стягнення 52 554, 25 гривень,
суд першої інстанції правильно вирішив
заявлене клопотання.

В засіданні апеляційного суду
апелянт підтвердив, що рішення суду про
повернення ОСОБА_2 боргу виконувати не
буде.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 52
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі відсутності у
боржника коштів та інших цінностей,
достатніх для задоволення вимог
стягувача, стягнення звертається також
на належне боржнику інше майно, за
винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Звернення стягнення на
майно боржника не зупиняє звернення
стягнення на кошти боржника. Боржник
має право запропонувати ті види майна
чи предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

Невиконання протягом тривалого
часу рішення суду порушують
матеріальні інтереси стягувача, що
може призвести до негативних наслідків
для нього.

Також відсутні підстави вважати,
що борг апелянта може бути сплачений за
рахунок якогось іншого майна крім
автомобіля.

Колегія суддів вважає, що такими
діями боржник ОСОБА_5 порушує право
стягувача на відшкодування згідно
рішення суду, вчиняє дії якими може
бути завдана шкода, що відповідно до
вимог ст. 13 ЦК України заборонено.

Апелянт у скарзі необґрунтовано
зазначає, що рішенням суду від 04 квітня
2014 року вже встановлено порядок його
виконання, тому суд першої інстанції не
повинен був вирішувати це питання
окремою ухвалою.

Зі змісту рішення від 4 квітня 2013
року вбачається, що суд першої
інстанції порядок виконання рішення
відповідно ст. 217 ЦПК не встановлював,
тому вправі був вирішувати питання на
підставі ст. 373 ЦПК України.

Поданими боржником доказами
підтверджено утруднення виконання
рішення, що зроблять його виконання
неможливим і вищезазначені обставини є
для нього винятковими.

Колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції ухвала про
встановлення порядку виконання
рішення суду постановлена з
додержанням вимог закону.

На підставі ст.ст. 218, 307, 312, 315 ЦПК
України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського
суду від 18 жовтня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Р.Й. Матківський

Судді
Я.Ю. Ковалюк

А.І. Шишко