88-ц/772/36/2014Головуючий в суді першої
інстанції Категорія Доповідач Оніщук
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука
В.В.

суддів:
Медяного В.М., Іванюка М.В.,

при секретарі:
Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
заявою фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про перегляд рішення
апеляційного суду Вінницької області
від 07.02.2014 року за нововиявленими
обставинами у справі за позовом ОСОБА_2
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення невиплаченої заробітної
плати, середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні,
компенсації за невикористану
відпустку та відшкодування моральної
шкоди, -

в с т а н о в
и л а :

В серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з вказаним позовом, посилаючись на те,
що він за трудовим договором працював у
відповідача на посаді продавця
продовольчої групи товарів і 25.07.2013
року він був звільнений з даної роботи
на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за
угодою сторін, однак при звільненні з
роботи розрахунок з ним проведений не
був, а саме не була виплачена заробітна
плата за відпрацьований у липні період
роботи та компенсація за невикористану
відпустку за весь час роботи з 22.01.2004
року по 25.07.2013 року, а тому з посиланням
на положення ст.ст. 116, 117 КЗпП України та
з урахуванням уточнених позовних
вимог, просив стягнути з ФОП ОСОБА_1 на
його користь нараховану, але не
виплачену заробітну плату в сумі 953,00
грн. за період з 01 по 25.07.2013 року,
середній заробіток за час затримки
розрахунку з 26.07.2013 року по 20.11.2013 року у
сумі 4444,12 грн., компенсацію за
невикористану щорічну відпустку за
дев'ять років у сумі 10350,00 грн., а всього
15744,12 грн. і крім того, просив стягнути
3000 грн. моральної шкоди, заподіяної
йому внаслідок протиправних дій
відповідача.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 20.11.2013 року в
задоволені позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 07.02.21014 року рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 20.11.2013 року скасовано і
ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2: 950,00 грн.
невиплаченої заробітної плати за
період 01 по 25 липня 2013 року; 5 407,92 грн.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку з 26 липня 2013 року по 20
листопада 2013 року; 1 829,76 грн.
компенсації за невикористані протягом
останніх двох років поспіль щорічні
відпустки, а всього 8 187,68 грн..

У відшкодування моральної шкоди
стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 800,00 грн..

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

15.09.2014 року фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про
перегляд рішення апеляційного суду у
зв'язку з нововиявленими обставинами,
зазначивши такою обставиною те, що в
період з 08.08.2013 року по 27.12.2013 року
Лівобережним міжрайонним центром
зайнятості м. Вінниці здійснена
виплата допомоги по безробіттю ОСОБА_2
в зв'язку з перебуванням останнього на
обліку як безробітного, а також
зазначено, що при звільненні ОСОБА_2 з
роботи, розрахунок з ним було проведено
в повному обсязі, і тому посилаючись на
зазначені обставини, заявник просив
переглянути рішення апеляційного суду
Вінницької області від 07.02.2014 року у
зв'язку з нововиявленими обставинами
та ухвалити нове рішення.

В судовому засіданні фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 заяву
підтримав з посиланням на викладені в
ній обставини.

Представник ОСОБА_2 в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення заяви, вказавши на її
безпідставність та законність і
обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи заяви, вважає, що
вона підлягає задоволенню з таких
підстав.

Вимогами ст. 361 ЦПК України визначено
підстави для перегляду рішення, ухвали
суду у зв'язку з нововиявленими
обставинами, зокрема згідно п. 1 ч. 2
зазначеної статті, підставою для
перегляду є істотні для справи
обставини, що не були і не могли бути
відомі особі, яка звертається із
заявою, на час розгляду справи.

За змістом Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 № 4 «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»,
нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до нововиявлених
обставин.

Відповідно до рішення апеляційного
суду Вінницької області від 07.02.2014 року
з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
стягнуто на користь ОСОБА_2 5 407,92 грн.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку в період з 26.07.2013 року по
20.11.2013 року, в той же час згідно довідки,
наданої Лівобережним міжрайонним
центром зайнятості м. Вінниці №01-21/3290
від 29.09.2014 року, ОСОБА_2 перебував на
обліку як безробітний в період з 01.08.2013
року по 27.12.2013 року та отримав допомогу
за цей період в розмірі 4 114,40 грн..

Факт отримання ОСОБА_2 допомоги по
безробіттю є істотною для справи
обставиною і на час розгляду справи
вона не була та не могла бути відома
заявнику, тобто має місце нововиявлена
обставина, яка є підставою для
перегляду рішення суду.

Судова колегія звертає увагу на те, що в
даному випадку єдиною нововиявленою
обставиною є факт отримання ОСОБА_2
допомоги по безробіттю, тоді як інші
викладені в заяві обставини,
нововиявленими не являються, вони були
досліджені при розгляді справи і їм
було надано відповідну правову оцінку.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що з 22.01.2004 року ОСОБА_2 за
трудовим договором, який був
зареєстрованим у Лівобережному
міжрайонному центрі зайнятості м.
Вінниці, працював у відповідача на
посаді продавця продовольчої групи
товарів і 25.07.2013 року він був звільнений
з даної роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП
України, за угодою сторін.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Положеннями ст. 116 КЗпП України
встановлено, що при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

З матеріалів справи видно, що при
звільненні ОСОБА_2 з роботи, повний
розрахунок з ним проведено не було і
відповідач не надав суду
розрахунково-платіжних відомостей, що
засвідчують виплату позивачу
заробітної плати за період з 01.07.2013 року
по 25.07.2013 року, а також не надано
відомостей щодо надання позивачу
щорічних відпусток.

Судом апеляційної інстанції при
ухваленні рішення від 07.02.2014 року повно
та всебічно з'ясовано обставини щодо не
проведення повного розрахунку з
позивачем, ненадання останньому
щорічних відпусток, з урахуванням
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 року №100, вірно обчислено
заборгованість по заробітній платі та
розмір компенсації за невикористані
протягом останніх двох років поспіль
щорічні відпустки.

Судова колегія при перегляді рішення
суду від 07.02.2014 року у зв'язку з
нововиявленими обставинами,
погоджується із зробленим у даному
рішенні висновком про необхідність
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 невиплаченої
заробітної плати за період з 01.07.2013 року
по 25.07.2013 року в сумі 950 грн. та
компенсації за невикористані протягом
останніх двох років поспіль щорічні
відпустки в розмірі 1829,76 грн..

Вимогами ст. 237-1 КЗпП України
передбачено, що відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, а тому залежно від
характеру правопорушення та ступеню
одержаних позивачем страждань у
зв'язку невиплатою належних грошових
сум, розмір заподіяної йому моральної
шкоди необхідно визначити в сумі 800,00
грн..

При визначенні розміру середнього
заробітку за час затримки розрахунку, а
саме за період з 26 липня 2013 року по 20
листопада 2013 року, необхідно врахувати
розмір отриманої ОСОБА_2 за вказаний
період допомоги по безробіттю, який
становить 3328,83 грн., в даному випадку
допомога отримана за грудень 2013 року не
враховується, оскільки виходить за
межі облікового періоду.

Таким чином, середній заробіток за час
затримки розрахунку, а саме за період з
26 липня 2013 року по 20 листопада 2013 року,
який підлягає стягненню з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 становить 2 079,09 грн. (5407,92 - 3328,83).

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що рішення апеляційного суду
від 07.02.2014 року у даній справі підлягає
скасуванню у зв'язку з нововиявленими
обставинами з ухваленням нового
рішення про часткове задоволення
позову та стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2: 950,00 грн. невиплаченої
заробітної плати за період 01.07.2013 року
по 25.07.2013 року; 2 079,09 грн. - середнього
заробітку за час затримки розрахунку
за період з 26 липня 2013 року по 20
листопада 2013 року; 1 829,76 грн. -
компенсації за невикористані протягом
останніх двох років поспіль щорічні
відпустки, а всього 4 858,85 грн.; стягнення
моральної шкоди в розмірі 800 грн., а
також відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України із фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 в дохід держави має бути
стягнуто судовий збір в розмірі 243,60
грн..

Керуючись ст. 361, 365 ЦПК України, колегія
суддів, -

В и р і ш и
л а :

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про перегляд рішення апеляційного суду
Вінницької області від 07.02.2014 року за
нововиявленими обставинами -
задовольнити.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 07.02.2014 року - скасувати у
зв'язку з нововиявленими обставинами.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2: 950,00 грн.
невиплаченої заробітної плати за
період 01.07.2013 року по 25.07.2013 року; 2 079,09
грн. - середнього заробітку за час
затримки розрахунку за період з 26 липня
2013 року по 20 листопада 2013 року; 1 829,76 грн.
- компенсації за невикористані
протягом останніх двох років поспіль
щорічні відпустки, а всього 4 858,85 грн..

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну
шкоду в розмірі 800 грн..

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в
розмірі 243,60 грн..

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
/підпис/ В.В.
Оніщук

Судді:
/підпис/ В.М.
Медяний

/підпис/ М.В.
Іванюк

З оригіналом вірно: