Справа № 301/2051/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

"08" жовтня 2014 р.
м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської
області в особі головуючої Пітерських
М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю
представника позивача Сідуна Д.Д.,
відповідача ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Іршава цивільну справу за
позовом «Закарпатської Ощадної
Кредитної Спілки» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
позики,

В С Т А Н О В И В :

«Закарпатська ощадна кредитна спілка»
звернулася до Іршавського районного
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики №1136 від
19.03.2004 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 19.03.2004
року між позивачем та ОСОБА_2 укладено
договір позики №1136, згідно якого
останній отримав позику у сумі 1500 грн.
зі сплатою 20% за шість місяців від суми
позички за користування коштами,
терміном до 19.09.2004 року. Погашення
позики повинно було відбуватися
частинами згідно графіку. Пунктом 8.1
договору за порушення строків
погашення позики нараховується
щоденна додаткова плата за позичку із
розрахунку 3.5% місячних від залишкової
суми боргу на день сплати.

В рахунок погашення заборгованості за
договором позики відповідачем
зроблені платежі 19.03.2004 року у сумі 150
грн., 20.04.2008 року у сумі 25 грн., 07.10.2008 року
у сумі 1500 грн. та 19.11.2008 року у сумі 1000
грн.

Оскільки ОСОБА_2 зобов'язання належним
чином не виконує, станом на 08.08.2011 року
заборгованість перед банком становить
5039,05 грн., що складається з
заборгованості за кредитом у сумі 1250
грн., заборгованості по платі за кредит
у сумі 2342,38 грн., заборгованості за
додатковими відсотками за
користування кредитом у сумі 1446,67 грн.
Просив стягнути з відповідача вказаний
борг та судові витрати.

Представник позивача Сідун Д.Д. в
судовому засіданні позов підтримав у
повному обсязі, просив стягнути з
ОСОБА_2 борг у сумі 5039,05 грн. Вважав
заяву відповідача про застосування
позовної давності безпідставною,
оскільки позовна давність була
перервана: останній платіж ОСОБА_2
внесено 19.11.2008 року, а кредитна спілка
звернулася в суд з позовом 28.10.2011 року,
тобто в межах позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнав і просив відмовити в
його задоволенні у зв'язку з
закінченням строку позовної давності.
Пояснив, що не пам'ятає, яку суму боргу
він погасив за договором позики, однак,
погашено ним більшу суму, ніж указано в
бухгалтерській довідці. При цьому,
надати суду докази погашення боргу він
не міг. Не заперечував, що протягом
жовтня-листопада 2008 року сплачував
частину боргу, однак кошти вносив не на
рахунок кредитної спілки, а передавав
працівникам колекторської фірми.
Заперечував проти правильності
нарахування відсотків за користування
позикою, однак, надати суду свій
розрахунок не міг.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши повно і всебічно обставини,
на які сторони посилалися, як на
підставу своїх вимог та заперечень,
оцінивши докази на ствердження цих
обставин в їх сукупності, суд вважає
позовні вимоги задовольнити, виходячи
з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 11-16, 202, 509,
525, 526, 610, 614, 625, 629, 1054 ЦК України, цивільні
зобов'язання, що виникають з договорів,
повинні належно виконуватися; за
загальним правилом, одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається; особа здійснює свої
права на власний розсуд, а також
виконує цивільні обов'язки у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства і повинна
діяти добросовісно, не завдаючи шкоди
іншій особі; позичальник зобов'язаний
повернути кредитору усе заборговане на
умовах, передбачених договором і
законом; відсутність своєї вини
доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Згідно договору позики №1136, що був
укладений 19.03.2004 року між
«Закарпатською Ощадною Кредитною
Спілкою» до ОСОБА_2, останній отримав
позику у сумі 1500 грн. зі сплатою за
користування коштами 20% за шість
місяців від суми позички, терміном до
19.09.2004 року. Погашення позики повинно
було відбуватися частинами згідно
графіку. Пунктом 8.1 договору за
порушення строків погашення позики
передбачено нараховування щоденної
додаткової плати за позичку із
розрахунку 3.5% місячних від залишкової
суми боргу на день сплати (а.с. 6-7).

З умовами договору позики ОСОБА_2 був
ознайомлений, про що свідчить його
підпис на вказаному договорі.

Згідно бухгалтерської довідки №16/09 від
16.09.2014 року, в рахунок погашення
заборгованості за договором позики
відповідачем зроблені платежі 19.03.2004
року у сумі 150 грн., 20.04.2008 року у сумі 25
грн., 07.10.2008 року у сумі 1500 грн. та 19.11.2008
року у сумі 1000 грн. ( а.с.100-101). Дані
обставини підтверджені також і
прибутковими касовими ордерами (
а.с.92-95).

З вказаної бухгалтерської довідки №16/09
від 16.09.2014 року також вбачається, що
останнє погашення кредиту ОСОБА_2 19.11.2008
року у сумі 1000 грн., з яких 416,04 грн. в
погашення плати за позику, а 583,96 грн.
було зараховано в погашення додаткової
плати за позику.

Станом на 08.08.2011 року сума боргу за
договором позики №1136 від 19.03.2004 року
становить 5039,05 грн., що складається з
заборгованості за кредитом у сумі 1250
грн., заборгованості по платі за кредит
у сумі 2342,38 грн., заборгованості за
додатковими відсотками за
користування кредитом у сумі 1446,67 грн.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, суд
розглядає цивільну справу в межах
заявлених позивачем вимог, кожна
сторона розпоряджається своїми
правами щодо предмета спору на власний
розсуд і повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, сторони
зобов'язані добросовісно здійснювати
свої процесуальні прав і виконувати
процесуальні обов'язки (ст.ст. 10, 11, 27, 57-60
ЦПК України).

Відповідач не надав суду жодного
належного і допустимого доказу на
спростування позовних вимог.

За таких обставин, позов про стягнення
з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за
договором позики у сумі 5039,05 грн. суд
вважає обґрунтованим і таким, що
підлягає задоволенню.

Що стосується заяви відповідача про
застосування позовної давності, суд
приходить до наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно ст.ст. 253, 257, 261, 264 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки;
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок; за
загальним правилом перебіг позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права; перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу.

З матеріалів справи вбачається, що
строк дії договору позики №1136 від
19.03.2004 року - до 19.09.2004 року.

Однак, з бухгалтерської довідки та
прибуткового касового ордеру від 19.11.2008
року вбачається, що відповідач 19.11.2008
року вніс плату на погашення боргу за
договором позики у сумі 1000 грн. Не
заперечив проти цієї обставини і сам
відповідач.

Враховуючи наведене, відповідач 19.11.2008
року вчинив дію, що свідчить про
визнання боргу, тому перебіг позовної
давності за договором позики №1136 від
19.03.2004 року слід рахувати саме з 19.11.2008
року.

«Закарпатська ощадна кредитна спілка»
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
28 жовтня 2011 року, про що свідчить штамп
реєстрації вхідної кореспонденції
Іршавського райсуду ( а.с.1), тобто в
межах трирічного строку позовної
давності.

За таких обставин суд вважає, що
задоволення заяви відповідача про
застосування позовної давності
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд
вважає стягнути з ОСОБА_2 в користь
позивача судові витрати у сумі 171 грн.,
що складаються з судового збору,
сплаченого позивачем при зверненні до
суду (а.с.1,2).

Керуючись ст.ст. 256, 264, 526, 530, 610, 629, 631, 1049,
1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 57-60, 88 ч.1,
208, 209, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України,

рішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
«Закарпатської Ощадної Кредитної
Спілки» заборгованість за договором
позики №1136 від 19 березня 2004 року у сумі
5039 (п'ять тисяч тридцять дев'ять) грн. 05
коп., що складається з:

- з заборгованості за кредитом у сумі 1250
грн.,

- з заборгованості за відсотками у сумі
2342,38 грн.,

- додаткової плати за позику у сумі 1446,67
грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
«Закарпатської Ощадної Кредитної
Спілки» 171 (сто сімдесят одна) грн.
судових витрат.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Закарпатської області через цей
районний суд.

Головуючий :
М. О. Пітерських