КОТОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 505/2950/14-ц
Провадження № 2/505/1486/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

18.09.2014 року Котовський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді -Бондаренко Н.В.

при секретарі -Шершун О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Котовську
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із
вказаним позовом до ОСОБА_2, про
стягнення з останньої 29 800 гривень,
мотивуючи свої вимоги тим що 08 квітня
2014 року відповідачка взяла у неї в борг
гроші у сумі 29 800 гривень,
зобов'язавшись повернути всю суму
боргу до 08.05.2014 року. На підтвердження
укладеного договору боргу,
відповідачка ОСОБА_2 написала
власноруч та передала позивачці
розписку про отримання грошей у сумі 29
000 гривень борг із зобов'язанням
повернути у повній сумі.

У судовому засіданні позивач
позов підтримала, просила суд стягнути
з ОСОБА_2 борг у сумі 29 800 гривень та
судові витрати у сумі 298 гривень за
сплачений судовий збір та 200 гривень за
надання юридичною допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 у судове
засіданні не з'явилася, про час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, про що свідчать поштові
повідомленні у матеріалах справи.

На виконання вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України,
відповідачу надсилалися судові
повістки за адресою їх місця мешкання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про причини неявки у
судове засідання. У разі
неповідомлення суду про причини неявки
вважається, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, не з'явилися
в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, суд вважає неявку
відповідача у судове засідання
неповажною, оскільки суд належним
чином сповістив відповідача про явку
до суду.

Згідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у
випадку неявки у судове засідання
відповідача, належним чином
сповіщеного та який не повідомив про
причини неявки, суд може прийняти
заочне рішення на підставі наявних в
справі доказів (ч. 4 ст. 169 ЦПК України),
якщо позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Представник позивача проти заочного
розгляду справи не заперечував.

Суд вислухавши думки сторін,
дослідивши матеріали справи, доходить
висновку про те, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна із сторін повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених Кодексом.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що 08 квітня 2014 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір
позики, згідно якого ОСОБА_1 дала ОСОБА_2
в борг 29 800 гривень строком до 08.05.2014
року.

На неодноразові вимоги позивача по
поверненню суми боргу, ОСОБА_2 не
відповідає, від зустрічей, за
ствердженнями позивача ухиляється.

Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно ст..536 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.

Як зазначає ст.629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.1046 ЦК України за
договором позики, одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника,
яка посвідчує передач позикодавцю
грошової суми.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1051 ЦК України якщо
договір позики має бути укладений у
письмовій формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків для
підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані
позичальником від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором.

Суд вважає доведеним факт того, що
ОСОБА_2 має заборгованість перед ОСОБА_1
в розмірі 29 800 гривень, та сплачений
позивачем судовий збір підлягають
стягненню на її користь з відповідачки.

Що стосується вимог позивача про
стягнення судових витрат за надання їй
юридичної допомоги у сумі 200 гривень,
позивачем по справі не додано доказів
про сплату вказаних витрат. Тому
позовні вимоги у цій частині
задоволенню не підлягають.

На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів в їх
сукупності.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд також вирішує
питання щодо розподілу між сторонами
судових витрат.

Згідно ст.88 ЦПК України, стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з

другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Керуючись вищевикладеним та
ст.ст.11, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн
НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 борг за
договором позики від 08.04.2014 року у сумі
29 800 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн
НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові
витрати за сплачений судовий збір у
сумі 298 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, який його прийняв за письмовою
заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подано до суду першої
інстанції протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Суддя
Н.В. Бондаренко