Справа № 425/3808/13-ц
Провадження № 22-ц/790/6625/14
Категорія: «сімейні»
Доповідач - Бородін М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: Бородіна М.М.,

суддів - Костенко Т.М., Пилипчук Н.П.,

при секретарі - Ригіні О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Рубіжанського міського суду
Луганської області від 26 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання квартири об'єктом права
спільної сумісної власності, визнання
за ним права власності на ? частку цієї
квартири, а також за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання за нею
права особистої приватної власності на
квартиру,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся у суд
із позовом до ОСОБА_3 про визнання
квартири об'єктом права спільної
сумісної власності, визнання за ним
права власності на ? частку цієї
квартири.

В обґрунтування позовних вимог вказав,
що з 16 червня 1973 року перебуває у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3.

В період шлюбу, 07 липня 2008 року вони з
відповідачем за спільні кошти придбали
квартиру АДРЕСА_1 для подальшого
проживання разом з дітьми.

Однак, починаючи з вересня 2010 року
відповідач перешкоджає йому проживати
у вказаній квартирі.

Враховуючи вищевикладене, уточнивши
позовні вимоги, позивач просив суд
визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом
права спільної сумісної власності та
визнати за ним право власності на ?
частину вищевказаної квартири.

ОСОБА_3 звернулася у суд із зустрічним
позовом. При цьому вказала, що вони з
чоловіком та дітьми з 1999 року проживали
у кв. АДРЕСА_3, який належав її батькам.

У 2005 році вона отримала вказану
квартиру у спадок.

Згодом, вона вирішила продати цю
квартиру та придбати окрему квартиру
для свого проживання, а частину коштів
передати сину для придбання ним з
дружиною свого житла.

19 червня 2008 року вона продала
успадковану квартиру за 53 000 грн.

07 липня 2008 року вона придбала квартиру
АДРЕСА_1 за 4 000 грн.. Решту грошей
витратила на ремонт. Тобто спірна
квартира була придбана за її особисті
кошти.

За таких обставин, позивач просила суд
визнати за нею право особистої
власності на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні суду першої
інстанції позивач підтримав позовні
вимоги, просив їх задовольнити,
зустрічний позов не визнав. При цьому
вказав, що 20 лютого 2002 року продав свою
кватиру АДРЕСА_2 та передав отримані
кошти дружині. Вважав, що спірна
квартира придбана за спільні кошти
подружжя.

Відповідач та її представник первісний
позов не визнали, просили задовольнити
зустрічні позовні вимоги.

Рішенням Рубіжанського міського суду
Луганської області від 26 червня 2014 року
у задоволенні позову ОСОБА_4 -
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 - задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право особистої
приватної власності на квартиру
АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та постановити
нове, яким відмовити у задоволенні
зустрічного позову, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи. Апелянт зазначає, що
спірна квартира була придбана під час
шлюбу за спільні кошти подружжя. При
цьому суд не врахував, що він також
продав свою квартиру у 2002 році.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, дослідивши матеріали
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі з
16 червня 1973 року.

20 лютого 2002 року ОСОБА_2, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 продали квартиру АДРЕСА_2 за 5300
грн..

З лютого 2002 року по червень 2008 року
ОСОБА_2. ОСОБА_3 та їх сини ОСОБА_6, ОСОБА_6
проживали в квартирі АДРЕСА_3, яка
належала батькам відповідача. Згодом
вказана квартира була успадкована
ОСОБА_3.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування.

Тобто квартира АДРЕСА_3 належала ОСОБА_6
на праві особистої приватної
власності.

19 червня 2008 року ОСОБА_3 продала вказану
квартиру за 53 000 грн..

07 липня 2008 року ОСОБА_6, діючи як
представник ОСОБА_7 продав ОСОБА_3
кватиру АДРЕСА_1

17 липня 2008 року ОСОБА_3 зареєструвала
право власності на вказану квартиру.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 57 СК України особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу,
але за кошти, які належали їй, йому
особисто.

Тобто колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, що
вказана квартира була придбана ОСОБА_3
за особисті кошти, які вона отримала
від продажу спадково майна, та є її
особистою приватною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що допитані в
судовому зсіданні суду першої
інстанції свідки підтвердили, що за час
спільного проживання позивача і
відповідача (з лютого 2002 року по
червень 2008 року) вони спільного бюджету
не вели, усі доходи ОСОБА_2 витрачав на
себе особисто.

При цьому ОСОБА_2 не надав суду доказів
того, що кошти від продажу кватири
АДРЕСА_2, де він мав частку у праві
власності були використання при
купівлі квартири у 2008 році.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та ст. ст. 308, 314,
315, 317 ЦПК колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Рубіжанського міського суду
Луганської області від 26 червня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом вірно, суддя