Справа № 219/9154/2013-ц
Артемівський міськрайонний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року
Артемівський міськрайонный суд
Донецької області

у складі: головуючого судді
Харченко О.П.,

при секретарі
Карабута Ю.В.,

з участю позивача-відповідача
ОСОБА_1,

представника позивача-відповідача
ОСОБА_2,

представника відповідача-позивача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Артемівську цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та зустрічною позовною
заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання
права власності по праву спадкування,-

в с т а н о в и в :

30.10.2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4,який у
подальшому уточнив і у якому вказав, що
відповідач - його син, якого він разом з
дружиною за першим шлюбом та їхньою
дитиною зареєстрував у своїй квартирі.
Проте відповідач з дати реєстрації у
квартирі не проживав жодного дня. Факт
реєстрації підтверджує довідка ПП «Наш
дім плюс». Відповідач розірвав шлюбні
відносини з першою дружиною в 2010 році
і в даний час мешкає з іншою сім'єю в
іншій квартирі .Позивач вказав, що
згідно акту від 21.10.2013 р. відповідач не
проживає в квартирі з 24.04.2012 р. по
теперішній час. Позивач вказує, що він
неодноразово звертався до відповідача
із проханням знятися з реєстрації у
спірній квартирі ,щоб він мав змогу
отримати субсидію, але той не бажає
цього робити, мотивуючи, що йому ніде
зареєструватися, але сам за комунальні
послуги не платить, ніякої допомоги не
здійснює ,ніяких стосунків з позивачем
не має. Просив суд визнати відповідача
таким, що втратив право користування
квартирою АДРЕСА_1.

10.12.2013 р. відповідач ОСОБА_4 подав до
суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1
«про визнання права власності по праву
спадкування. У позові він вказує, що
позивач-відповідач дійсно є його
батьком та власником квартири АДРЕСА_1.
Відповідач-позивач вважає, що спірна
квартира була придбана в період шлюбу
між його батьками -
позивачем-відповідачем та його матір'ю
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,тому на
його погляд, квартира є спільною
сумісною власністю подружжя - його
батьків. У зв'язку із цим він у
встановлений законом строк звернувся
до державного нотаріуса Першої
Артемівської державної нотаріальної
контори про внесення його в спадковий
реєстр, що підтверджує витяг з єдиного
Спадкового реєстра від 20.11.2013 р..
Відповідач -позивач відразу ж
звернувся до КП «БТІ м. Артемівська» за
довідкою про належність його матері
частини квартири АДРЕСА_1, але йому
роз'яснили , що за матір'ю вказана
квартира не зареєстрована, а нотаріус
пояснив, що оскільки за померлою не
виділена частка квартири, то він не
зможе у встановленому порядку оформити
спадщину та порадив йому звернутися до
суду. Відповідач - позивач також
послався, що раніше він, його батько та
матір мешкали та були зареєстровані в
кооперативній АДРЕСА_4 , внески за яку
сплатили його батько та матір у шлюбі. В
подальшому ,після продажу цієї
квартири була придбана спірна
квартира. В теперішній час він не може у
встановленому законом порядку
прийняти спадщину на частину спірної
квартири, бо не встановлена частка
матері у спірній квартирі та на його
погляд не можливо зареєструвати право
власності на померлу або встановити
факт належності померлій частини
спірної квартири, тому
відповідач-позивач просить суд визнати
за ним право власності по праву
спадкування за законом на ? частину
квартири АДРЕСА_1, яка залишилася після
смерті його матері - ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1

У судовому засіданні
позивач-відповідач ОСОБА_1 просив суд
задовольнити його вимоги та
заперечував проти задоволення
зустрічного позову. Він суду пояснив,
що кооперативна АДРЕСА_4 належала його
бабусі ОСОБА_6 ,яка згідно наявної у
нього квитанції і сплатила внесок за
квартиру , що залишилася йому у
спадщину. Тому цю квартиру він
зареєстрував як приватну власність.
Після продажу цієї квартири на
отримані гроші він придбав спірну
квартиру, яку теж вважає своєю
приватною власністю. Оскільки він є
власником квартири, то до нотаріуса він
не звертався, бо спірну квартиру не
вважає спадковим майном.

Представник позивача-відповідача
також підтримав позов про визнання
відповідача-позивача втратившим право
користування спірною квартирою ,а у
задоволенні зустрічного позову просив
відмовити, вважаючи,що зустрічний
позов не ґрунтується на законі.

Представник відповідача - позивача
первісний позов не визнав , наполягаючи
на задоволенні зустрічного позову за
вказаними у позові мотивами. При цьому
він вказав, що акт про не проживання, на
який посилається позивач , як на доказ
не проживання у спірному приміщенні
містить у собі не достовірні дані щодо
дати не проживання -24.04.2012 року.

Відповідач-позивач ОСОБА_4 до суду не
з'явився, подав до суду заяву ,у якій
просив суд слухати справу у його
відсутність. Він вказав, що заявлений
до нього позов він не визнає, а у
задоволенні зустрічного позову
просить відмовити.

Заслухавши пояснення
позивача-відповідача, його
представника та представника
відповідача - позивача ,вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку ,що обидва позови, заявлені
сторонами задоволенню не підлягають за
наступними підставами.

Судом встановлено ,що згідно свідоцтва
про народження (а.с.31 зворот),
відповідач -позивач ОСОБА_4 народився
ІНФОРМАЦІЯ_2. і його батьком вказаний
позивач-відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_5,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, факт смерті
якої зафіксований у свідоцтві про
смерть (а.с.33).

Із свідоцтва про шлюб вбачається , що
батьки відповідача-позивача
перебували у шлюбі з 20.09.1979 року. (а.с.47).

Згідно повідомлення Першої
Артемівської державної нотаріальної
контори ОСОБА_4 дійсно подав заяву про
прийняття спадщини 20.11.2013 р.(а.с.96).

У судовому засіданні встановлено, що у
АДРЕСА_1 з 25.04.2012 року були
зареєстровані чотири особи-
позивач-відповідач, відповідач -
позивач, його перша дружина та
малолітня дитина (а.с.98).

Як встановлено у ст.60 ЦПК України кожна
сторона,яка звертається до суду за
захистом свого порушеного права,
повинна довести ті обставини ,на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень .

Звертаючись до суду із позовом про
визнання відповідача ОСОБА_4 таким, що
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1 позивач ОСОБА_1 як на доказ не
проживання сина у спірній квартирі
послався на акт від 21.10.2013 р. про
перевірку паспортного режиму у спірній
квартирі , де вказано, що зі слів
сусідів у квартирі не проживає ОСОБА_4 з
24.04.2012р. по теперішній час. (а.с.13).

Інших доказів суду не надано.

Даючи оцінку цьому єдиному доказу суд
виходить із того, що відповідно до
ст.ст.58 та 59 ЦПК України докази повинні
бути належними та допустимими.

Суд не може вважати таким доказом
наданий суду акт, який , як і первісно
надана довідка про реєстрацію
мешканців у спірній квартирі містить у
собі хибні дані про день реєстрації
усіх мешканців квартири - замість
вірного 25.04.2012р.-вказано 24.04.2012 р. Даний
акт не підтверджений у суді іншими
доказами, клопотань щодо витребування
таких доказів чи виклик свідків на
підтвердження обставини не проживання
до суду не надходило.

З врахуванням тієї обставини,що
відповідач ОСОБА_4 не визнає заявлені
до нього вимоги суд вважає заявлені
ОСОБА_1 вимоги не доведеними у
встановленому законом порядку, а отже
такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи спір за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права
власності по праву спадкування суд
зазначає, що на підтвердження
заявлених ним вимог відповідач-
позивач надав суду вищевказані
свідоцтва про народження, про
укладання шлюбу ,довідки БТІ, витяг про
реєстрацію в Спадковому реєстрі, та
договори купівлі продажу від 24.03.2012 та
від 02.04.2012 р. ,а також послався на заяви
померлої ОСОБА_5, які та підписувала у
нотаріусів під час укладання вказаних
договорів, вважаючи їх доказами
існування спільної сумісної власності
подружжя.

На обгрунтування своїх заперечень
ОСОБА_1 надав суду ордер на
кооперативну АДРЕСА_4 , квитанцію про
сплату внеску , реєстраційне
посвідчення на цю квартиру, свідоцтва
про право приватної власності на
спірні квартири.

Як встановлено у ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб та в межах заявлених ними вимог .
Особа, яка бере участь у справі ,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

У своїй зустрічній позовній заяві
ОСОБА_4 наполягав на визнанні за ним
права власності на ? спірної квартири
вважаючи її спадкоємним майном. При
цьому він помилково вважав, що лише
таким способом він може захистити своє
право. Разом з тим, як роз'яснив Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у листі
від 16.05.2013р. № 24-753/04-13 Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування : «У разі відмови нотаріуса
видати свідоцтво про право на спадщину
спадкоємці учасника спільної сумісної
власності мають право звернутися з
позовом про визначення частки майна,
належної померлому на праві спільної
сумісної власності». За таких обставин
суд не може дати оцінку наданим
сторонами доказам ,оскільки вважає, що
заявлені у зустрічному позові вимоги
про визнання права власності у на
невизначену частку майна у порядку
спадкування не ґрунтуються на законі.
Сторони вважали надані ними докази
достатніми. Керуючись ст.ст. ст.ст.
7,11,16,60-61,88,212-215 ЦПК України, ст..ст. 355-358 ЦК
України , суд -

в и р
і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням - відмовити.

У задоволенні зустрічної позовної
заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання
права власності по праву спадкування -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Артемівський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий суддя
О.П.Харченко