АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7238/14
Справа № 420/307/14-ц
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Даниленка В.М.,
Тичкової О.Ю.

при секретарі - Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу

за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Новопсковського
районного суду Луганської області від
07 липня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до СТОВ
Агрофірма «Закотненська» про визнання
договорів оренди земельних ділянок
недійсними , -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з вказаним позовом, в якому
просив визнати недійсним договір
оренди землі, укладений між ним та СТОВ
Агрофірма «Закотненська» від 23.06.2010
року, який зареєстрований у
Новопсковському РРО ДП «Центр
державного земельного кадастру» .

В обґрунтування своїх доводів
ОСОБА_2 посилався на те, що йому на праві
власності належать земельні ділянки
площею 6,62 га та 6,34 га, які розташовані
на території Пісківської сільської
ради Новопсковського району
Луганської області, що підтверджується
відповідним державним актом.

Зазначені земельні ділянки
знаходяться в оренді СТОВ «Агрофірма
Закотненська» на підставі договорів
оренди землі від 23.06.2010 р.,
зареєстрованих 12.07.2012 року у
Новопсковському РРО ДП «Центр
державного земельного кадастру».

Позивач вважав, що дані договори
укладені з порушенням норм чинного
законодавства та не відповідають
вимогам ст. 15 Закону України « Про
оренду землі».

Оскільки вищевказані договори
були підписані 23.06.2010 року, а
зареєстровані лише 12.07.2012 р., тому на
момент реєстрації в пункті об'єкт
оренди даних договорів повинні були
зазначені кадастрові номери земельних
ділянок, які передаються в оренду, чого
зроблено не було.

В додатку № 1 до обох договорів , не
вказано розмір орендної плати за 2011, 2012,
2013, 2014 роки, відсутні підписи
орендодавця за 2012, 2013, 2014 роки, та
підписи орендаря за 2010. 2011. 2012, 2013, 2014
роки, немає дати видачі орендної плати.
Також у вище вказаних договорах
повністю відсутня істотна умова
договору оренди землі - умови передачі
у заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки.
Зазначені обставини, є підставою для
визнання договорів оренди землі
недійсними.

Представник відповідача проти позову
заперечував та посилаючись на його
безпідставність та необґрунтованість
просив відмовити в його задоволенні. В
обґрунтування заперечень зазначив, що
дані договори укладені з позивачем
відповідно до вимог Закону України
«Про оренду землі». Умови договорів
виконуються належним чином, орендна
плата сплачується позивачу своєчасно,
відповідно до умов договору. На момент
звернення позивача з позовом до суду
мається переплата з орендної плати на
користь позивача. На момент укладення
договорів ніяких питань у сторін не
виникало, ніяких звернень з боку
позивача до відповідача з питань
внесення змін до умов договору не було.
Лише у січні 2014 року позивач звертався
з письмовою вимогою до відповідна про
розірвання договору оренди землі, та
повернення земельних ділянок, в зв'язку
з тим, що має намір самостійно
обробляти належні йому земельні
ділянки.

Рішенням Новопсковського
районного суду Луганської області від
07 липня 2014 року в задоволені позову
ОСОБА_2 до СТОВ Агрофірма
«Закотненська» про визнання договорів
оренди земельних ділянок недійсними -
відмовлено.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 ,
в особі свого представника ОСОБА_3
звернулася на нього з апеляційною
скаргою, в якій, з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про скасування
рішення та ухвалення нового, яким
задовольнити її позовні вимоги у
повному обсязі.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України, в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
не знаходить підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не було
надано належних та допустимих доказів
на підтвердження недійсності
договорів оренди землі.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, вислухавши пояснення
представників сторін, обговоривши
наведені в скарзі доводи та
заперечення, перевіривши матеріали
справи знаходить апеляційну скаргу не
підлягаючою задоволенню виходячи з
наступного.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_2 на праві власності належать
земельні ділянки площею 6,62 га та 6,34 га,
які розташовані на території
Пісківської сільської ради
Новопсковського району Луганської
області, що підтверджується
відповідним державним актом.

Зазначені земельні ділянки
знаходяться в оренді СТОВ «Агрофірма
Закотненська» на підставі договорів
оренди землі від 23.06.2010 р.,
зареєстрованих 12.07.2012 року у
Новопсковському РРО ДП «Центр
державного земельного кадастру».

Відповідно до ст.ст. 93,124 Земельного
кодексу України право оренди земельної
ділянки - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.
Передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у власності громадян,
здійснюється за договором оренди
земельної ділянки, укладеним між
власником земельної ділянки і
орендарем.

Згідно до ст. 1,6, 13,14,16,17 Закону
України « Про оренду землі» право
оренди земельної ділянки підлягає
державній реєстрації відповідно до
закону.

Договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та
вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі
укладається у письмовій формі
і за бажанням однієї із сторін може
бути посвідчений нотаріально. Типова
форма договору оренди землі
затверджується Кабінетом Міністрів
України. Укладення договору оренди
земельної ділянки із земель
приватної власності здійснюється
за згодою орендодавця та особи, яка
згідно із законом вправі
набувати право оренди на таку
земельну ділянку. Передача об'єкта
оренди орендарю здійснюється
орендодавцем у строки та на умовах,
що визначені у договорі оренди
землі, за актом приймання-передачі.

Істотні умови договору оренди
землі визначені статтею 15 Закону
України« Про оренду землі», якими є
об'єкт оренди (кадастровий номер,
місце розташування та розмір
земельної ділянки, (в редакції Закону N
3613-VI ( 3613-17 ) від 07.07.2011), строк дії
договору оренди, орендна плата із
зазначенням її розміру,
індексації, форма платежу,
строків, порядку її внесення
і перегляду та відповідальності
за її несплату; умови використання та
цільове призначення земельної
ділянки, яка передається в оренду;
умови збереження стану об'єкта оренди;
умови і строки передачі земельної
ділянки орендарю, умови повернення
земельної ділянки орендодавцеві,
існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки,
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або
знищення об'єкта оренди чи його
частини, відповідальність сторін,
умови передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки.
Відсутність у договорі оренди
землі однієї з істотних умов,
передбачених цією статтею, а також
порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього
Закону є підставою для відмови в
державній реєстрації договору
оренди, а також для визнання
договору недійсним відповідно до
закону. За згодою сторін у
договорі оренди землі можуть
зазначатися інші умови, зокрема
якісний стан земельних угідь,
порядок виконання зобов'язань сторін,
порядок страхування об'єкта оренди,
порядок відшкодування витрат на
здійснення заходів щодо охорони і
поліпшення об'єкта оренди, проведення
меліоративних робіт, а також обставини,
що можуть вплинути на зміну або
припинення дії договору оренди, тощо.
Невід'ємною частиною договору оренди
землі є: план або схема земельної
ділянки, яка передається в
оренду,кадастровий план земельної
ділянки з відображенням обмежень
(обтяжень) у її використанні та
встановлених земельних сервітутів, акт
визначення меж земельної
ділянки в натурі (на
місцевості), акт приймання-передачі
об'єкта оренди, проект відведення
земельної ділянки у разі його
розроблення згідно із законом.

Правочин, різновидом якого є і
договір оренди земельної ділянки, може
бути визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом, та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом. Відповідно до
частини першої статті 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені статтею 203 ЦК
України, саме на момент вчинення
правочину.

Оцінюючи встановлені у
справі обставини, на які сторони
посилались, як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні, суд першої
інстанції виходив із доведеності, що
укладені між сторонами письмові
договори оренди земельних ділянок
ґрунтуються на волевиявленні сторін,
підписані орендодавцями та орендарем,
зміст договорів не суперечить нормам
чинного цивільного та земельного
законодавства , містить всі істотні
умови, визначені статтею 15 Закону
України « Про оренду землі».

Висновки суду першої інстанції
про недоведеність позивачами фактів
порушення їх прав при укладанні
договорів оренди та недодержання в
момент укладання договорів оренди
земельних ділянок вимог
законодавства , що спричиняє
недійсність договорів оренди
земельної ділянки з моменту їх
вчинення, доводами апеляційної скарги
не спростовуються.

При вирішенні спору та
ухваленні рішення суд першої
інстанції виходив відповідно до ст.ст.
10,11,60, 212,213 ЦПК України із повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилались, як на підставу
своїх вимог та заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд в апеляційному порядку
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Колегією суддів не встановлено
таких порушень норм процесуального та
матеріального права, які могли стати
підставою відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України для перегляду рішення суду
першої інстанції та ухваленні нового
про задоволення позовів.

Колегія суддів , перевіряючи
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, визнає , що
рішення судом першої інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до ст. 308 ЦПК України є
підставою для відхилення апеляційної
скарги

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 308, 313, 317,
319, 323, 324 ЦПК України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу| представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новопсковського
районного суду Луганської області від
07 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня її
проголошення.

Головуючий:

Судді: