Справа № 346/3707/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді
Калинюка О.П.

з участю: секретаря
Томин О.А.

позивача
ОСОБА_3

представника
відповідача
Нейлюка Т.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі судових
засідань в місті Коломиї цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до
комунального закладу
"Івано-Франківський обласний центр
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф", третя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача: ОСОБА_4, про визнання
незаконними наказів про накладення
дисциплінарних стягнень, поновлення
на роботі, стягнення втраченої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди , -

В С Т А
Н О В И В:

в обгрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що згідно з наказом
Комунального закладу
«Івано-Франківський обласний центр
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» (далі в тексті - КЗ
«ІФОЦЕМД та МК») за № 30-К від 31.12.2013
року позивач з 01.01.2014 року в порядку
переведення з Коломийської ЦРЛ
прийнятий на посаду головного
лікаря Коломийської станції
екстреної (швидкої) медичної допомоги
КЗ «ІФОЦЕМД та МК» (надалі -
Коломийська станція Е (Ш) МД КЗ
«ІФОЦЕМД та МК»). Пунктами 1 наказів за
№ 67 від 05.06.2014 року та № 95 від 01.07.2014
року, винесеними адміністрацією КЗ
«ІФОЦЕМД та МК», на позивача
накладені дисциплінарні стягнення у
виді догани, а наказом №96 від 02.07.2014
року позивача звільнено з роботи з
02.07.2014 року за п.3 ст.40 КЗпП України.

Позивач вважає, що вказані догани
накладені на нього безпідставно, а з
роботи його звільнено незаконно з
наступних підстав.

В п.1 наказу № 67 від 05.06.2014 року « Про
дисциплінарне стягнення» вказано, що
позивачу оголошено догану як
головному лікарю Коломийської станції
Е(Ш)МД КЗ «ІФОЦЕМД та МК» за неналежну
організацію роботи вказаної станції
та відсутність контролю за роботою її
структурних підрозділів. Однак, в
даному наказі відповідач не вказав
конкретні факти допущеного позивачем
невиконання обов'язків, не зазначив
коли саме вони мали місце, а лише
зіслався на ту обставину, що даний
наказ виданий з врахуванням довідки
про результати перевірки стану надання
екстреної медичної допомоги
Коломийською станцією Е(Ш)МД КЗ
«ІФОЦЕМД та МК» від 27.05.2014 року. В даній
довідці зазначено факти відсутності
належного матеріально-технічного
забезпечення діяльності станції, яке
повинно забезпечуватися саме
відповідачем, а також вказано факти
неналежної діяльності служб станції
та зазначено ряд недоліків в роботі
конкретних служб станції. При цьому
позивач вказує, що Коломийська станція
Е (Ш) МД КЗ «ІФОЦЕМД та МК» була
створена 01.01.2014 року і до 27.05.2014 року
відповідач не провів з позивачем та
колективом станції будь-яких
консультацій, рекомендацій, навчань
щодо

діяльності станції. Виявлені недоліки
в роботі служб станції фактично
стосуються упущень у веденні
документації і звітності, а жодної
обставини, яка б підтверджувала факт
неналежного виконання основної
діяльності станції - медичної допомоги
не виявлено. В цій довідці не вказано
які ж порушення конкретно допустив
позивач.

П.1 оспорюваного наказу № 95 «Про
дисциплінарне стягнення» від 01.07.2014
року, яким позивачу знову оголошено
догану, аналогічно (так як в п.1 наказу
№67 від 05.06.2014 року) сформульовано
підстави для застосування даного
дисциплінарного стягнення. В наказі
№95 від 01.07.2014 року також не зазначено
конкретних фактів невиконання
позивачем обов'язків, а є лише
посилання на акт перевірки стану
охорони праці Коломийської станції Е
(Ш) МД КЗ «ІФОЦЕМД та МК» від 23.06.2014
року. В дійсності 23.06.2014 року
відповідач провів перевірку стану
охорони праці і цього ж дня заступник
головного лікаря КЗ «ІФОЦЕМД та МК»
Янків О.І. видав позивачу припис, в
якому вказано недоліки щодо охорони
праці та зазначено терміни усунення
цих недоліків. Отже, незважаючи на те,
що 27.05.2014 року на Коломийської станції
Е (Ш) МД вже була проведена
комплексна перевірка, в тому числі і
щодо охорони праці, і за виявлені
порушення позивачу та інженеру по
охороні праці Капелюху Л.К. оголошено
догану, керівництво відповідача
23.06.2014 року фактично організовує
повторну перевірку дотримання
законодавства по охороні праці і
наказом за № 95 від 01.07.2014 року всупереч
правилам ст. 149 КЗпП України повторно
оголошує позивачу догану за той
самий проступок. Отже, пункти 1 наказів
за № 67 від 05.06.2014 року та № 95 від
01.07.2014 року є незаконними і їх слід
скасувати.

Щодо вимог про визнання
незаконним наказу про звільнення та
поновлення на роботі, то позивач
зазначає, що з посадовими обов'язками
його було ознайомлено лише 26.06.2014
року, тобто за 6 днів до звільнення.
Вказує позивач і на те, що в наказі про
його звільнення всупереч
роз'ясненням п.22 постанови Пленуму
Верховного Суду України за №9 від
06.11.1992 року «Про практику розгляду
судами трудових спорів» не вказано в
чому конкретно проявилось порушення,
що стало приводом для застосування до
позивача такого крайнього заходу як
звільнення, чи могло вказане порушення
бути підставою для розірвання
трудового договору за п.3 ст.40 КЗпП
України. Відповідач обмежився лише
загальним посиланням на систематичне
невиконання позивачем без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором та не врахував
положення ч.3 ст. 149 КЗпП України, згідно
з яким при обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. В оспорюваному наказі про
звільнення відповідач лише зазначив,
що при звільненні позивача з роботи
взяті до уваги вищевказані накази за
№ 67 від 05.06.2014 року та № 95 від 01.07.2014
року про накладення дисциплінарних
стягнень. Однак, тільки правомірно
накладені стягнення можуть
ураховуватись і бути підставою для
звільнення працівника за п.3 ст. 40 КЗпП
України. Крім того, в п. 23
вищевказаної постанови Пленуму
Верховного Суду України зазначено, що
за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП
України підставами працівник може
бути звільнений лише за проступок на
роботі, вчинений після застосування до
нього дисциплінарного або
громадського стягнення за невиконання
без поважних причин обов'язків,
покладених на нього трудовим договором
або правилами внутрішнього трудового
розпорядку. Позивач також зазначає, що
фактично відповідач звільнив його
з роботи лише по тій причині, що
колектив Коломийської станції Е (Ш) МД
звернувся до депутатів Коломийської
районної ради з клопотанням про
внесення на розгляд сесії
Івано-Франківської обласної ради
питання реорганізації станції з
наданням їй статусу окремої
юридичної особи. Керівництво
відповідача, категорично заперечуючи
проти цього і вважаючи позивача
ініціатором вказаного, вирішило
звільнити його з роботи. Тому, на
думку позивача, і наказ за № 96 від
02.07.2014 року є незаконним і підлягає
скасуванню.

Позивач також зазначає, що
незаконними діями адміністрації
відповідача позивачу завдано
моральну шкоду, яка полягає в тому, що
в зв'язку з накладенням
дисциплінарних стягнень він отримав
душевний неспокій та великий
нервовий стрес, був змушений
витрачати час на звернення до
відповідача про видачу копій
оспорюваних наказів, довідки про
заробіток, що завдавало позивачу
значних хвилювань і стан його
здоров'я з цих причин погіршився. В
зв'язку з цим він був змушений двічі
звертатися за медичною допомогою.
Позивач також вказує, що він більше
22 років пропрацював лікарем,
користується повагою і

авторитетом в колективі Коломийської
ЦРЛ та станції швидкої медичної
допомоги, отримував заохочення, а
відповідач своїми діями підірвав
авторитет позивача. Тому останній
просить: визнати незаконними і
скасувати вищезазначені накази № 67
від 05.06.2014 року та № 95 від 01.07.2014 року
«Про дисциплінарне стягнення» в
частині, що стосується позивача, та
наказ за № 96 від 02.07.2014 року «Про
звільнення ОСОБА_3»; поновити позивача
на роботі головним лікарем
Коломийської станції Е (Ш) МД КЗ
«ІФОЦЕМД та МК»; стягнути на користь
позивача втрачений заробіток за час
вимушеного прогулу з 02.07.2014 року по день
поновлення позивача на роботі, 5 000
грн. відшкодування завданої
моральної шкоди та понесені позивачем
судові витрати (оплату юридичної
допомоги).

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав з підстав,
вказаних в позовній заяві. Він також
пояснив, що на зборах персоналу
Коломийської станції Е (Ш) МД, які
відбувалися 04.06.2014 року, персонально
від нього представниками відповідача
не було зажадано письмових пояснень з
приводу перевірки, яка проводилася
27.05.2014 року. Довідка, яка була складена
за наслідками даної перевірки, була
оголошена на цих зборах і це був
єдиний спосіб, яким її зміст доведено
до відома персоналу Коломийської
станції Е (Ш) МД. До оголошення позивачу
догани 01.07.2014 року він мав
можливість надати письмові пояснення,
і 26.06.2014 року він надіслав ці пояснення
відповідачу факсимільним зв'язком, а
27.06.2014 року особисто їх подав
представникам адміністрації
відповідача. На підставі
вищенаведеного позивач просить його
позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав та пояснив, що підставами для
накладення на позивача 05.06. та 01.07.2014
року дисциплінарних стягнень у виді
догани стали виявлені під час
перевірок відповідно 27.05. та 23.06.2014
року порушення. Зокрема, 27.05.2014 року
проводилася перевірка стану надання
екстреної (швидкої) медичної допомоги
Коломийською станцією Е (Ш) МД.
Оспорюваним наказом №67 від 05.06.2014 року
позивача також зобов'язано усунути
виявлені порушення до 24.06.2014 року. На
зборах персоналу Коломийської
станції Е (Ш) МД, які проводилися 04.06.2014
року з участю позивача, останньому та
всім іншим присутнім працівникам
Коломийській станції Е (Ш) МД оголошено
зміст довідки, складеної за наслідками
перевірки 27.05.2014 року, та
запропоновано надати пояснення. Однак,
ні позивач, ні працівники таких
пояснень не надали, мотивуючи відмову
тим, що їм необхідно детальніше
ознайомитися із зазначеною довідкою,
про що представниками відповідача
04.06.2014 року складено відповідний акт. В
подальшому жодних пропозицій щодо
надання позивачем чи працівниками
Коломийської станції Е (Ш) МД
письмових пояснень зі сторони
адміністрації відповідача не було. До
04.06.2014 року зазначена довідка не була
поміщена на дошку оголошень чи в інший
спосіб надана працівникам для
ознайомлення. 23.06.2014 року
представниками відповідача у
Коломийській станції Е (Ш) МД
проводилася перевірка зовсім з інших
підстав, а саме щодо дотримання вимог
законодавства про охорону праці.
Порушення законодавства про охорону
праці, виявлені під час цієї
перевірки, були доведені до відома
позивача 25.06.2014 року під час його
присутності на нараді в кабінеті
керівника КЗ «ІФОЦЕМД та МК» ОСОБА_4
Під час цієї наради позивач самовільно
покинув цю нараду. Представник
відповідача підтвердив надання
позивачем письмових пояснень 26 та 27
червня 2014 року. Представник
відповідача чітко пояснив, що
підставою для звільнення позивача
02.07.2014 року за систематичне
невиконання посадових обов'язків
послугувала лише наявність оголошених
позивачу 05.06. та 01.07.2014 року доган.
Представник відповідача не заперечив,
що позивача було офіційно ознайомлено
з посадовою інструкцією за 2014 рік
26.06.2014 року. Представник відповідача
також вважає, що позивачу не заподіяно
будь-якої моральної шкоди, оскільки
жодних підтверджуючих погіршення його
стану здоров'я чи інших негативних
наслідків документів позивачем не
надано. Тому представник відповідача
вважає позовні вимоги безпідставними і
в їх задоволенні просить відмовити.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача ОСОБА_4 в жодне із
судових засідань не з'явився та не
заявив про свою участь у справі.

Суд, заслухавши пояснення осіб,
які беруть участь у справі,
перевіривши матеріали справи та
оцінюючи досліджені докази в
сукупності, приходить до наступних
висновків.

Судом встановлено, що згідно з
витягом з наказу № 30-К від 31.12.2013
року, винесеного головним лікарем КЗ
«ІФОЦЕМД та МК» ОСОБА_4, позивача в
порядку

переведення з Коломийської ЦРЛ з
01.01.2014 року прийнято на посаду
головного лікаря Коломийської
станції Е (Ш) МД КЗ «ІФОЦЕМД та МК»
(а.с.6).

Судом також встановлено, що
наказом №67 від 05.06.2014 року «Про
дисциплінарне стягнення», винесеним
вказаною посадовою особою, позивачу
оголошено догану за неналежну роботу
Коломийської станції ЕМД КЗ «ІФОЦЕМД
та МК» та відсутність контролю за
роботою структурних підрозділів
станції. В даному наказі зазначено, що
дане стягнення накладено на позивача,
враховуючи довідку про результат
перевірки стану надання екстреної
(швидкої) медичної допомоги
Коломийською станцією Е (Ш) МД КЗ
«ІФОЦЕМД та МК» (а.с.11).

В матеріалах справи наявна
зазначена довідка, складена за
наслідками вказаної перевірки, яка
проводилася представниками
відповідача у Коломийській станції
Е (Ш) МД КЗ «ІФОЦЕМД та МК» 27.05.2014 року.
Дана перевірка була комплексною
(а.с.8-10).

Відповідно до правил ч.1 ст.149
КЗпП України до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення.

Обидві сторони визнали, що до
накладення на позивача вказаного
дисциплінарного стягнення позивач
фактично не надав письмових пояснень,
а тому цю обставину суд вважає
встановленою, так як вона в силу ч.1 ст.61
ЦПК України не потребує доказування.

Представник відповідача,
вважаючи, що позивач відмовився від
надання пояснень, посилається на акт
про відмову від надання письмового
пояснення від 04.06.2014 року. В останньому
зазначено, що 04.06.2014 року об 11 год. 30 хв.
представниками відповідача Янківим
О.І., Сидораком В.П. та Нейлюком Т.М.
ознайомлено персонал станції ШМД з
результатом комплексної перевірки, що
відбулася 27.05.2014 року. Персонал станції
ШМД м.Коломиї відмовився від надання
пояснень, мотивуючи це тим, що вони
повинні детальніше ознайомитися з
довідкою (а.с.75).

Представник відповідача в
судовому засіданні чітко пояснив, що
до 04.06.2014 року вказана довідка не
була доведена до відома персоналу
Коломийської станції Е (Ш) МД шляхом
поміщення її на дошці оголошень чи
будь-яким іншим загальнодоступним
способом.

Таким чином, із змісту даного
акту випливає, що відмова персоналу
носила тимчасовий характер, і вона була
по суті проханням персоналу надати
можливість детальніше ознайомитися з
оголошеною довідкою, оскільки
написання пояснень потребує такого
ознайомлення. Однак, незважаючи на
це, вже наступного дня головний лікар
КЗ «ІФОЦЕМД та МК» виніс
оспорюваний наказ №67. Крім того, в
зазначеному акті від 04.06.2014 року не
вказано, що конкретно позивач
відмовився від надання письмових
пояснень. Тому суд приходить до
висновку, що при винесенні зазначеного
наказу керівник відповідача не
дотримав вимоги ч.1 ст.149 КЗпП
України. В зв'язку з цим вказаний
наказ слід визнати незаконним та
скасувати.

Згідно з п.1 наказу головного
лікаря КЗ «ІФОЦЕМД та МК» від 02.07.2014
року №96 «Про звільнення ОСОБА_3»
позивача з цього дня звільнено із
займаної посади на підставі п.3 ст.40
КЗпП України за систематичне
невиконання ним без поважних причин
обов'яків, покладених на нього
трудовим договором. В цьому наказі
зазначено, що при його винесенні взято
до уваги оспорювані накази №67 від
05.06.2014 року та №95 від 01.07.2014 року (а.с.7).

Представник відповідача в
судовому засіданні однозначно
ствердив, що наказ про звільнення
позивача винесений за фактом
наявності вказаних наказів про
оголошення позивачу догани, а не за
вчинення нового дисциплінарного
проступку.

Однак, відповідно до положень ч.1
ст.147 КЗпП України за порушення
трудової дисципліни до працівника може
бути застосовано тільки один з таких
заходів стягнення: 1)догана; 2)
звільнення.

Згідно з правилами ч.2 ст.149
вказаного Кодексу за кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення.

Відповідно до положень п.23
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
трудових спорів» від 06.11.1992 року №9 за
передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами
працівник може бути звільнений лише за
проступок на роботі, вчинений після
застосування до нього дисциплінарного
або громадського стягнення за
невиконання без

поважних причин обов'язків, покладених
на нього трудовим договором або
правилами внутрішнього трудового
розпорядку.

Однак, в наказі про звільнення
позивача не вказано за яке саме
порушення трудової дисципліни до
позивача застосований такий вид
стягнення як звільнення. В судовому
засіданні встановлено, що до позивача
застосоване звільнення не за вчинення
ним дисциплінарного проступку, а за
оголошення йому 05.06. та 01.07.2014 року
доган. А тому суд приходить до
висновку, що звільнення позивача
проведене з грубим порушенням
керівником відповідача наведених
законодавчих положень та правил
усталеної судової практики. В зв'язку
з цим слід визнати незаконним та
скасувати наказ про звільнення
позивача та поновити останнього на
раніше займаній посаді головного
лікаря Коломийської станції ЕМД.

В зв'язку із поновленням позивача
на вказаній посаді на його користь
підлягають стягненню з відповідача
суми втраченого заробітку за час
вимушеного прогулу з 02.07.2014 року, які
слід вирахувати, керуючись положеннями
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 року №100.

Згідно з довідкою про доходи від
04.07.2014 року загальний розмір заробітної
плати позивача за останні два
календарні місяці роботи, що
передували дню його звільнення, а саме
за травень і червень 2014 року,
становив 8 627, 05 грн. (а.с.14).

Довідкою, виданою відповідачем
06.10.2014 року, підтверджується, що позивач
в травні та в червні 2014 року працював по
151 години щомісячно.

Середньогодинна заробітна плата
позивача визначається відповідно до
п.п.2, 5 вказаного Порядку діленням
загального розміру заробітної плати за
вказані місяці на кількість
відпрацьованих за цей період годин і
складає 28, 57 грн. ( 8 627, 05 поділити на 302
).

Час вимушеного прогулу станом
на 15.10.2014 року складає 3 місяці (453
години) та 14 днів (приблизно 70, 47
годин). А тому суд визначає загальну
суму середнього заробітку за час
вимушеного прогулу відповідно до п.8
Порядку множенням середньогодинної
заробітної плати на середньомісячне
число робочих годин у розрахунковому
періоді і така загальна сума складає
14 955, 54 грн.

Відповідно до правил ч.1 ст.237-1
КЗпП України відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Суд вважає, що неправомірним
накладенням на позивача
дисциплінарних стягнень у виді догани
(05.06.2014 року) та звільнення (02.07.2014 року)
позивачу завдано моральну шкоду, яка
полягає в заподіянні йому моральних
страждань, викликаних підривом його
авторитету як керівника, зниженням
ділової репутації, нервовими
стресами, пригніченням настрою та
необхідністю докладати додаткових
зусиль для відновлення нормальних
життєвих зв'язків. Розмір
відшкодування моральної шкоди суд
визначає з урахуванням засад
розумності, справедливості і
тривалості моральних страждань та
вважає, що цей розмір повинен
становити 3000 грн. Тому позовні вимоги в
цій частині підлягають частковому
задоволенню.

Щодо вимог позивача про визнання
незаконним та скасування наказу
відповідача №95 від 01.07.2014 року, то суд
зазначає наступне.

Вказаним наказом позивачу
оголошено догану за допущені
порушення вимог законодавства про
охорону праці, які були виявлені
комісією відповідача під час перевірки
Коломийської станції ЕМД 23.06.2014 року
(а.с.12).

Зазначені порушення вказані в
приписі №23 від 23.06.2014 року (а.с.13).

Судом встановлено, що до
накладення на позивача вказаного
дисциплінарного стягнення
адміністрацією відповідача було
запропоновано позивачу написати
письмові пояснення і повивач такі
пояснення надав 26 та 27 червня 2014 року
(а.с.100, 101).

Покликання позивача на те, що
його було ознайомлено з посадовою
інструкцією, яка діяла з 01.01.2014 року,
лише 26.06.2014 року, суд не вважає
достатньою підставою для невиконання
позивачем своїх обов'язків щодо
організації проведення необхідних
заходів з охорони праці (п.2.30
посадової інструкції за 2014 рік (а.с.104)),
оскільки аналогічні обов'язки на
нього покладались діючою раніше
посадовою інструкцією (п. 2.31
посадової інструкції , затвердженої
головним лікарем Коломийської ЦРЛ
04.01.2012 року (а.с.95)). А тому вказані
обов'язки були добре відомі позивачу і
до 26.06.2014 року.

Не встановлено судом і будь-яких
інших підстав для скасування
оспорюваного наказу №95 від 01.07.2014 року
в частині, що стосується позивача. Тому
позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

Отже , позов слід задовольнити
частково.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.5
Закону України «Про судовий збір» від
сплати судового збору звільняються
позивачі - за подання позовів про
стягнення заробітної плати,
поновлення на роботі та за іншими
вимогами, що випливають із трудових
правовідносин.

Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК
України якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується
з відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Згідно з правилами п.п.1, 2 ч.2 ст.4
Закону України «Про судовий збір» за
подання до суду позовної заяви
майнового характеру ставка судового
збору встановлюється у розмірі 1-го
відсотка ціни позову, але не менше 0,2
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати, а за подання заяви
немайнового характеру - 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати.

Тому з відповідача слід стягнути
в дохід держави судовий збір в розмірі
487, 20 грн. з урахуванням кількості
задоволених (в тому числі частково)
позовних вимог та їх пов'язаність.

Суд не присуджує на користь
позивача будь-які судові витрати,
оскільки позивачем не надано суду
жодних підтверджуючих ці витрати
доказів.

На підставі наведеного, ст.ст. 147,
149, 232, 235, 237-1 КЗпП України та, керуючись
ст.ст. 213-215, 226, 294, 367, 88 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково .

Визнати незаконним та скасувати
наказ головного лікаря комунального
закладу «Івано-Франківський обласний
центр екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» №67 від 05.06.2014
року про накладення на ОСОБА_3, який
працював на посаді головного
лікаря Коломийської станції
екстреної (швидкої) медичної
допомоги, дисциплінарного стягнення
у виді догани та зняти з ОСОБА_3
зазначене дисциплінарне стягнення.

Поновити ОСОБА_3 на посаді
головного лікаря Коломийської
станції екстреної (швидкої) медичної
допомоги комунального закладу
«Івано-Франківський обласний центр
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» та скасувати
наказ про його звільнення №96 від
02.07.2014 року.

Стягнути з комунального закладу
«Івано-Франківський обласний центр
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» на користь
ОСОБА_3 втрачений заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 02
липня 2014 року по 15 жовтня 2014 року
включно в розмірі 14 955 (чотирнадцять
тисяч дев'ятсот п'ятдесят п'ять)
гривень 54 копійки.

Стягнути з комунального закладу
«Івано-Франківський обласний центр
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» на користь
ОСОБА_3 3000 (три тисячі) гривень
відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити
за їх безпідставністю.

Стягнути з комунального закладу
«Івано-Франківський обласний центр
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» в дохід держави
487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20
копійок судового збору.

Рішення в частині поновлення
ОСОБА_3 на посаді головного лікаря
Коломийської станції екстреної
(швидкої) медичної допомоги
комунального закладу
«Івано-Франківський обласний центр
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» та виплати йому
заробітної плати, але не більше, ніж за
один місяць, допустити до негайного
виконання.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області через Коломийський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, а
особами, які беруть участь у справі,
але не були присутні в судовому
засіданні, - протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення в повному обсязі
виготовлене 20 жовтня 2014 року

Суддя
Калинюк О. П.