АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц/791/2155/2014р.
Головуючий в 1 інстанції: Зуб І.Ю.
Доповідач: Кузнєцова О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 24 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

головуючого: Кузнєцової О.А.,

суддів : Бездрабко В.О.,

Борка А.Л.,

при секретарі: Романовій Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на заочне рішення Суворовського
районного суду м. Херсона від 08 квітня
2014 року в справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

встановила:

Заочним рішенням Суворовського
районного суду м. Херсона від 08 квітня
2014 року позов публічного акціонерного
товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства "Банк Форум"
заборгованість за кредитним договором
№ 0041/08/79/Nv від 03.10.2008 року у розмірі 89604
(вісімдесят дев'ять тисяч шістсот
чотири) дол. CША 70 центів та пеню за
несвоєчасну сплату кредиту та
відсотків, що нарахована за період з
17.01.2013 року по 16.01.2014 року у розмірі 28384
(двадцять вісім тисяч триста
вісімдесят чотири) грн. 02 коп.

Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить заочне рішення Суворовського
районного суду м. Херсона від 08 квітня
2014 року скасувати, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу в суд апеляційної інстанції не
надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
заочного рішення суду в межах доводів
апеляційних скарг та вимог заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
03.10.2008 року між АКБ «Банк Форум»,
правонаступником якого є ПАТ «Банк
Форум», та ОСОБА_2 було укладено договір
кредиту № 0041/08/79/Nv, відповідно до умов
якого Банк надав ОСОБА_2 кредит в
сумі 64 000 доларів США зі сплатою 13 %
річних строком до 30.09.2033 року.

Також, 03.10.2008 р. між АКБ «Банк Форум»
та ОСОБА_3 було укладено договір поруки,
згідно якого останній виступав в
якості поручителя та взяв на себе
зобов'язання перед Банком відповідати
у повному обсязі за своєчасне та повне
виконання ОСОБА_2 зобов'язань за
кредитним договором.

05.02.2010 року між ПАТ «Банк Форум» та
ОСОБА_2 була укладена додаткова угода №
1 до кредитного договору № 0041/08/79/Nv від
03.10.2008 року, згідно якої ОСОБА_2 був
встановлений графік повернення
кредиту та сплати процентів із строком
погашення - 30.09.2033 року.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо за
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та сплати
процентів.

Пунктом 3.2.2 кредитного договору №
0041/08/79/Nv від 03.10.2008 року передбачено, що
банк має право вимагати дострокового
повернення кредитних коштів та сплати
процентів за користування кредитними
коштами у випадку невиконання чи
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором, а
також у випадку невиконання чи
неналежного виконання позичальником
та/або поручителем зобов'язань за
договорами, які є забезпеченням
виконання зобов'язань.

ОСОБА_2 не виконувала належним
чином взяті на себе зобов'язання по
поверненню кредиту, внаслідок чого
утворилась заборгованість, яка станом
на 17.01.2014 року становить 89 604 доларів
США, 70 центів, яка складається з:
заборгованості по кредиту - 61172, 05
доларів США, заборгованості по
відсотках - 28 432,65 доларів США, та яку у
відповідності до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК
України позивач має право стягнути з
відповідачів.

Судом першої інстанції
встановлено, що відповідачам були
направлені вимоги про необхідність
погашення заборгованості перед банком,
однак дані вимоги виконані не були.

У відповідності до положень ст.554
ЦК України, у разі порушення боржником
зобов'язань, забезпечених порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники. Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, відсотків, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом,пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового за кожен день
прострочення виконання.

Підставою, яка породжує обов'язок
сплатити неустойку, є порушення
боржником зобов'язання, яке
визначається ст. 610 ЦК України.

Статтею 610 ЦК України, визначено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Пунктом 4 кредитного договору №
0041/08/79/Nv від 03.10.2008 року передбачено, що
за несвоєчасне повне чи часткове
повернення кредитних коштів та за
своєчасну повну чи часткову сплату
процентів, позичальник сплачує
неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 %
за кожен день прострочення, що
обчислюється з суми неповернутого
кредиту та/або не сплачених процентів.

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені)
застосовується позовна давність в один
рік.

Колегія суддів вважає, що оскільки
ОСОБА_2 не виконала належним чином
зобов'язання, передбачене кредитним
договором № 0041/08/79/Nv від 03.10.2008 року, то
позивач має право на стягнення з
відповідачів в тому числі і пені,
передбаченої п. 4 кредитного договору №
0041/08/79/Nv від 03.10.2008 року у межах строку
позовної давності, а саме за період з
17.01.2013 року по 16.01.2014 року в розмірі 28 384,
02 грн.

Дослідивши матеріали справи, та
оцінивши взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, правильно визначив
характер правовідносин між сторонами,
вірно застосував норми матеріального
права, та дійшов вірного висновку про
солідарне стягнення з відповідачів на
користь позивача заборгованості за
вищезазначеним кредитним договором в
розмірі 89 604 доларів США, 70 центів, яка
складається з: заборгованості по
кредиту - 61172, 05 доларів США,
заборгованості по відсотках - 28 432,65
доларів США та - пені в сумі 28 384,02 грн.,
що нарахована у період з 17.01.2013 по 16.01.2014
року.

Посилання апелянта на те, що судом
першої інстанції було необґрунтовано
не застосовано позовну давність є
безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

З аналізу вище вказаних норм
закону випливає, що підставою для
застосування строку позовної давності
є заява сторони під час розгляду
справи.

Дослідивши матеріали справи,
колегія суддів встановила, що під час
розгляду справи ОСОБА_2 заяву про
застосування наслідків спливу
позовної давності не подавала.

Матеріали справи містять докази
того, що ОСОБА_2 була повідомлена
належним чином про дату, час та місце
слухання справи, про що свідчить
повідомчий лист, в якому остання
поставила свій підпис про ознайомлення
із датою судового засідання на 08.04.2014
року (а.с. 44); заява ОСОБА_2 від 20.03.2014 року
про ознайомлення із матеріалами справи
(а.с. 48); розписка про отримання 26.03.2014
року поштових повідомлень з
матеріалами справи (а.с. 51); заява від
07.04.2014 року про перенесення слухання
справи, подана її адвокатом - ОСОБА_4
(а.с. 52).

Доводи апелянта про неповноту
з'ясування дійсних обставин справи,
невідповідність покладених в основу
рішення висновків суду фактичним
обставинам справи позбавлені
правового обґрунтування і не були
підтверджені при розгляді справи.

Суд першої інстанції з достатньо
повнотою з'ясував обставини, що мають
значення для справи, перевірив доводи
і заперечення сторін, дослідив надані
сторонами докази, яким дав належну
оцінку та постановив законне і
обґрунтоване рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстави для його
скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,314 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Суворовського
районного суду м. Херсона від 08 квітня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, та може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Суддя: