Справа №591/3390/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Бурда Б. В.Номер провадження
22-ц/788/1561/14 Суддя-доповідач - Левченко Т.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Таран С. А.

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 16 липня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» про
захист прав споживача та стягнення
коштів, -

в с т а н о
в и л а:

ОСОБА_4 звернулась до суду з
вищевказаним позовом, який обґрунтовує
тим, що 23 липня 2013 року між нею та ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»
було укладено договір строкового
банківського вкладу на суму 15000 доларів
США. До закінчення строку дії договору
вона подала заяву про його розірвання
та повернення суми вкладу. Всупереч
умовам договору, відповідач лише
перерахував її вклад з відсотками на її
поточний рахунок та видав з нього 500
доларів США, інші кошти не повертає
незважаючи на її неодноразові
звернення. Заборгованість відповідача
перед ОСОБА_4 становить 15000 доларів США
з повернення вкладу, 287,50 доларів США
боргу за відсотками. Крім того
відповідач також має сплатити 3 % річних
від простроченої суми, розмір яких
станом на 19.05.2014 року становить 67,80
доларів США. Просить стягнути з
відповідача на свою користь з
урахуванням частково поверненої суми
15355,30 доларів США боргу. В судовому
засіданні позивачка позов уточнила,
так як відповідач частково повернув 300
доларів США, а тому просила стягнути
заборгованість з повернення тіла
вкладу в сумі 14700 доларів США.

Рішенням суду від 16 липня 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський
акціонерний банк» на користь ОСОБА_4
14930,58 доларів США боргу.

В задоволенні позову в іншій частині
відмовлено за необгрунтованістю вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»
просить скасувати рішення суду в
частині задоволення позову ОСОБА_4 про
стягнення із ПАТ «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» 14930,58 доларів США та
прийняти в цій частині нове рішення про
відмову в задоволенні позову. В доводах
апеляційної скарги посилається на те,
що рішення суду є незаконним та
необгрунтованим, винесене з порушенням
норм матеріального права. Зазначає, що
банк перерахував вклад та проценти на
поточний рахунок позивачки, що
свідчить про дотримання Банком умов
договору. Крім того банк обслуговує
зазначений поточний рахунок клієнта
відповідно до умов Договору та Правил і
нормативних вимог НБУ, а тому відсутній
предмет спору. Також вважає, що суд
всупереч діючому законодавству
стягнув грошові кошти на користь
позивачки в іноземній валюті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивачки, яка заперечує
проти апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи і перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
23.07.2013 року між позивачкою та
відповідачем укладено Договір
банківського вкладу «Швейцарський
«Постійний» «Щомісячний» в доларах США
на строк 13 місяців з дня укладення
договору зі сплатою 7 % річних. За
вказаним договором позивачкою внесено
вклад в сумі 15000 доларів США (а.с.5,6).

Також, сторонами укладено Договір
банківського вкладу на вимогу «Для
виплат» від 23.07.2013 року, на якій за
умовами договору банківського вкладу
«Швейцарський «Постійний»
«Щомісячний» банк перераховує
нараховані проценти за збереження
вкладу та може бути перерахований
вклад по закінченні строку його дії (а.
с. 7).

06.02.2014 року позивачка подала заяву про
дострокове розірвання договору
банківського вкладу «Швейцарський
«Постійний» «Щомісячний» (а. с. 9).

Відповідно до виписки з поточного
рахунку позивачки від 16.05.2014 року на
виконання вимог п.1.2. Договору
банківського вкладу «Швейцарський
«Постійний» «Щомісячний» від 23.07.2013
року відповідачем перераховано
грошові кошти на вкладний рахунок
позивачки «Для виплат» №1543, а
також нараховані 7% річних в розмірі 698,67
доларів США відповідно до умов п 1.6
Договору «Швейцарський «Постійний»
«Щомісячний».

З вказаної виписки вбачається, що на
виконання умов договору відповідач
сплатив позивачці 500 доларів США, а
решту незважаючи на пред'явлення нею
вимоги своєчасно не виплатив.
Заборгованість відповідача перед
позивачкою станом на 16.05.2014 року
становила 15230,58 доларів США. (а.с. 8)

Судом першої інстанції також було
встановлено, що після звернення з
позовом до суду, відповідач сплатив
позивачці ще 300 доларів США в
повернення тіла вкладу.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції керувався тим, що
відповідач не виконав свої
зобов'язання за договором банківського
вкладу та не повернув позивачці в
повному обсязі суму вкладу та
нараховані проценти, тому на підставі
ст. ст. 526, 530, 1060 ЦК України з банку на
користь позивачки підлягає стягненню
заборгованість за договором
банківського вкладу з врахуванням
виплачених позивачці сум в розмірі
14930,58 доларів США.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, так
як суд дійшов їх правильно встановивши
фактичні обставини справи, з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Згідно ст. 1058 ЦК України за договором
банківського вкладу (депозиту) одна
сторона (банк), що прийняла від другої
сторони (вкладника) або для неї грошову
суму (вклад), що надійшла,
зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Ст. 1060 ЦК України передбачено, що
договір банківського вкладу
укладається на умовах видачі вкладу на
першу вимогу (вклад на вимогу) або на
умовах повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад); за договором
банківського вкладу незалежно від його
виду банк зобов'язаний видати вклад або
його частину на першу вимогу вкладника,
крім вкладів, зроблених юридичними
особами на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

Крім того відповідно до ст. 1066 ЦК
України за договором банківського
рахунку банк зобов'язується приймати і
зараховувати на рахунок, відкритий
клієнтові (володільцеві рахунка),
грошові кошти, що йому надходять,
виконувати розпорядження клієнта про
перерахування і видачу віповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком. Банк має право
використовувати грошові кошти на
рахунку клієнта, гарантуючи його право
безперешкодно розпоряджатися цими
коштами. Банк не має права визначати та
контролювати напрями використання
грошових коштів клієнта та
встановлювати інші, не передбачені
договором або законом, обмеження його
права розпоряджатися грошовими
коштами на власний розсуд. Згідно ст. 1074
ЦК України обмеження прав клієнта щодо
розпорядження грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпорядження рахунком за
рішенням суду у випадках, встановлених
законом.

Позивачка, після подачі нею заяви про
дострокове розірвання договору
банківського вкладу, неодноразово
зверталась до відповідача з приводу
повернення вкладу та процентів, про що
свідчать її заяви, отримані
відповідачем. Однак, як вбачається з
виписки з поточного рахунку позивачки
станом на 06.10.2014 року відповідач
повернув їй лише 800 доларів США та
заборгованість за договором
банківського вкладу становить 14936,23
доларів США.

Таким чином суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що права
позивачки порушені та її вимоги про
стягнення з відповідача
заборгованості за договором
банківського вкладу є обґрунтованими
та підлягають задоволенню. При цьому
суд першої інстанції зробив правильний
висновок про те, що постановою
правління НБУ № 49 від 06.02.2014 року, яка
була чинною на час пред'явлення
позивачкою вимоги про повернення
коштів, не було встановлено жодних
обмежень щодо розміру та порядку
повернення коштів вкладників в
іноземній валюті, а тому у відповідача
були відсутні жодні підстави для
відмови у поверненні вкладу. Подальші
обмеження щодо видачі готівкових
коштів в іноземній валюті з поточних та
депозитних рахунків клієнтів через
каси та банкомати банків у межах до 15000
грн. на добу на одного клієнта в
еквіваленті за офіційним курсом НБУ,
введені постановами правління НБУ від
27 лютого 2014 року № 104 та від 30 травня 2014
року № 328, також не перешкоджали
відповідачу повернути вклад шляхом
щоденної виплати коштів в доларах США в
еквіваленті 15000 грн., або ж однією
операцією за згодою позивачки
повернути увесь вклад у національній
валюті за курсом купівлі іноземної
валюти уповноваженого банку на день
проведення операції.

Доводи апеляційної скарги про
безпідставність стягнення судом
першої інстанції заборгованості в
іноземній валюті, колегія суддів
вважає помилковими виходячи з
наступного.

Статтею 99 Конституції України
встановлено, що грошовою одиницею
України є гривня. При цьому Основний
закон держави не встановлює якихось
обмежень щодо можливості використання
в Україні грошових одиниць іноземних
держав.
Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна
валюта може використовуватися в
Україні у випадках і в порядку,
встановлених законом. Тобто відповідно
до законодавства, гривня має статус
універсального платіжного засобу, який
без обмежень приймається на всій
території України, однак у той же час
обіг іноземної валюти обумовлений
вимогами спеціального законодавства
України.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про
банки і банківську діяльність» кошти -
це гроші у національній або іноземній
валюті чи їх еквівалент. Стаття 47 цього
Закону визначає операції банків по
залученню у вклади (депозити) коштів та
банківських металів від необмеженого
кола юридичних і фізичних осіб,
незалежно від виду валюти, яка
використовується. Вказані операції
здійснюються на підставі банківської
ліцензії та письмового дозволу.

Позивачка надавала відповідачу вклад в
іноземній валюті (доларах США), а тому
не суперечить діючому законодавству
стягнення заборгованості за договором
банківського вкладу в іноземній
валюті, так як саме вона надавалась за
договором і позивачка просить стягнути
суму у валюті.

Виходячи з викладеного колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
містять нових даних які б давали
підстави для скасування чи зміни
рішення суду, яке є законним і
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
в зв'язку з чим апеляційну скаргу
необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308; 313-315 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» -
відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 16 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього часу
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів у касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -