Справа № 362/2709/14-ц
Провадження № 2/362/1613/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Орди О.О.,

при секретарі - Хоменко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Василькові Київської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Приватного акціонерного товариства
"Українська транспортна страхова
компанія" про стягнення матеріальних
збитків та моральної шкоди спричинених
в результаті дорожньо-транспортної
пригоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом до ПАТ
«Українська транспортна страхова
компанія» та ОСОБА_2, посилаючись на те,
що 05.02.2014 року об 07 годині 40 хвилин
ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Mitsubishi L200»
державний номерний знак НОМЕР_1, по вул.
Вокзальній в смт. Глеваха здійснив
зіткнення з автомобілем «Subaru»
державний номерний знак НОМЕР_2, який
належить позивачу.
Дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини водія ОСОБА_2, якого притягнуто до
адміністративної відповідальності
постановою Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 18.02.2014 року. Цивільно-правова
відповідальність власника автомобіля
«Mitsubishi L200» державний номерний знак
НОМЕР_1 була застрахована у ПАТ
«Українська транспортна страхова
компанія», до якої позивач 10.02.2012 року
подав заяву про виплату страхового
відшкодування та інші необхідні
документи. Згідно зі звітом про
визначення вартості матеріального
збитку від 13.05.2014 року, складеного СПД
ОСОБА_3, вартість відновлювального
ремонту автомобіля «Subaru» державний
номерний знак НОМЕР_2 становить 30769
гривень 39 копійок, а з урахуванням
фізичного зносу - 16430 гривні 78 копійок.
Позивач вважає, що страхова компанія
має сплатити йому страхове
відшкодування, яка зменшена на розмір
франшизи в розмірі 15920 гривні 78 копійок,
а решту - 14 848 гривень 61 копійок, має
відшкодувати відповідач ОСОБА_2,
оскільки відповідно до чинного
законодавства страхова компанія
відшкодовує витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу а також ОСОБА_2 повинен
відшкодувати витрати за проведення
експертного автотоварознавчого
дослідження у розмірі 700 грн., витрати
за відправку телеграм із запрошенням
на проведення товарознавчого
дослідження у розмірі 134 грн. 16 коп.
Також в результаті
дорожньо-транспортної пригоди їй було
завдано моральну шкоду. Позивач
просить стягнути на свою користь з ПАТ
«Українська страхова страхова
компанія» суму в розмірі 15 920 гривні 78
копійок, а з ОСОБА_2 - 16 192 гривні 77
копійок, моральну шкоду в розмірі 20 000
грн., а також покласти на відповідачів
судові витрати.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні підтримали свої
позовні вимоги з тих же підстав, просив
позов задовольнити.

Відповідач - представник ПАТ
«Українська транспортна страхова
компанія» повторно в судове засідання
не з'явився, про причини неявки не
повідомили, тому суд вважав за можливе
розглядати справу за їх відсутності.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4
заперечував проти задоволення позову,
пояснивши, що оскільки страхове
відшкодування страховою компанією
позивачу не сплачено, тому пред'явлення
позовних вимог до ОСОБА_2 є
передчасними.

Суд, вислухавши позивача, представника
позивача, представника відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_4 вивчивши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 05.02.2014 року в смт.
Глеваха по вулиці Вокзальній, сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів «Mitsubishi L200» державний
номерний знак НОМЕР_1 під керуванням
відповідача ОСОБА_2 та автомобіля «Subaru»
державний номерний знак НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_5, в результаті
чого було пошкоджено автомобіль «Subaru»,
а його власнику нанесено матеріальний
збиток.

Постановою Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 18 лютого 2014 року, відповідача
визнано винним у вказаній вище ДТП та
піддано адміністративному стягненню у
вигляді штрафу в розмірі 357,00 грн. (а.с.
39).

Дана постанова Васильківського
міськрайонного суду Київської області
набрала законної сили 03.03.2014 року.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів висновків експертів.

Як випливає зі ст. 58, 57 ЦПК України
докази повинні бути належними та
допустимими, зокрема, певні обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, тобто письмовими
доказами, не можуть підтверджуватись
іншими засобами доказування, в даному
випадку поясненнями сторін. Відповідно
до ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для
суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Пунктом 7 постанови №14 Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 року
«Про судове рішення у цивільній
справі» передбачено, що розглядаючи
позов, який випливає з кримінальної
справи чи зі справи про
адміністративне правопорушення, суд
не вправі обговорювати вину
відповідача, а може вирішувати
питання лише про розмір ідшкодування.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що вина відповідача у вказаній вище ДТП
встановлена та підтверджена
матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ
«Українська транспортна страхова
компанія».

Згідно полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/9744351, термін
дії якого з 25.01.2014 року до 24.01.2015 року,
страхова сума (ліміт відповідальності)
на одного потерпілого за шкоду
заподіяну майну, становить 50000 грн.,
розмір франшизи складає 510 (п'ятсот
десять) грн.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3
автомобіль «Subaru» державний номерний
знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 (а.с. 51-52).

05.03.2014 року було подано до ПАТ
«Українська транспортна страхова
компанія» заяву на отримання
страхового відшкодування (а.с.36).

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та умов договору страхування,
страховик зобов'язаний відшкодувати
потерпілій особі витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи евакуацію транспортного
засобу з місця ДТП до ремонту на
території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15
днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
ст. 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його.

09 квітня 2014 року ПАТ «Українська
транспортна страхова компанія»
позивачу було надіслано листа про те,
що найближчім часом останньому буде
здійснено виплату страхового
відшкодування за реквізитами, які
зазначені в позовній заяві.

Доказів виплати страховою компанією
передбаченого Полісом № АС/9744351 та
Законом України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страхового
відшкодування суду не надано

Згідно зі звітом № 1305 від 13.05.2014 року,
складеним СПД ОСОБА_3, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Subaru» державний номерний знак НОМЕР_2,
становить 30 769 гривень 39 копійок, а з
урахуванням фізичного зносу КТЗ - 16 430
гривні 78 копійок (а.с.5 - 32).

Оскільки страховою компанією позивачу
страхове відшкодування виплачено не
було, з ПАТ «Українськатранспортна
страхова компанія» підлягає стягненню
вартість відновлювального ремонту
транспортного засобу з урахуванням
зносу та згідно заявлених позовних
вимог до ПАТ «Українськатранспортна
страхова компанія» розмірі 15 920 гривні
78 копійок.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром
шкоди і страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

В пункті 14 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року за № 4 «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» зазначено, що
при визначенні розміру та способу
відшкодування шкоди, завданої майну
потерпілого, судам слід враховувати
положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
такого ж роду і такої ж якості,
полагодити пошкоджену річ тощо) або
відшкодувати завдані збитки у повному
обсязі. Коли відшкодування шкоди в
натурі неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості
втраченого майна на момент розгляду
справи або виконання робіт, необхідних
для відновлення пошкодженої речі.

Оскільки для відновлення пошкодженого
автомобіля, як вбачається зі звіту №1305
від 13.05.2014 року, складеним СПД ОСОБА_3,
необхідно проведення ремонтних робіт
вартістю 30 769 гривень 39 копійок, а
страхова компанія зобов'язана
відшкодувати 15 920 гривні 78 копійок,
решта суми в розмірі 14848 гривень 61
копійок підлягає стягненню на користь
позивача з ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 18 ст. 9 Закону України
«Про страхування» франшиза - частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

Згідно з п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від страхової
суми, в межах якого відшкодовується
збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Пунктом 36.6. ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що
страхувальником або особою,
відповідальною за завдані збитки, має
бути компенсована сума франшизи, якщо
вона була передбачена договором
страхування.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про задоволення
вимог позивача в частині стягнення з
ОСОБА_2 на користь позивача розміру
франшизи в сумі 510,00 грн.

Згідно з ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, збитками є також витрати
позивача на проведення
авто-товарознавчого дослідження та
витрати на відправку телеграм
відповідачам про проведення оцінки
(експертизи) автомобіля
позивача,оскільки ОСОБА_1 була вимушена
оплатити вказані витрати з метою
визначення вартості матеріальної
шкоди для подальшого відновлення свого
порушеного права.

Витрати позивача в сумі 700 грн.,
пов'язані з проведенням
авто-товарознавчого дослідження,
підтверджуються копією квитанції
серії 10 ВАА № 004404 від 14.05.2014 року та
витрати на відправку телеграм
відповідачам ПАТ «Українська
транспортна страхова компанія» та
ОСОБА_2 (повідомлення про проведення
оцінки (експертизи) автомобіля
позивача) в розмірі 134,16 грн., що
підтверджується фіскальними чеками
УДППЗ «Укрпошта» від 07. 05. 2014 року та
копіями відповідних телеграм;

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення
моральної шкоди підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
глибини душевних страждань, ступеня
вини особи, що завдала моральної шкоди,
а також з урахуванням інших обставин,
які мають істотне значення.

Частина 2 ст.23 ЦК України визначає, у
чому полягає моральна шкода.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу
України моральна шкода, завдана
фізичній особі відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до положень постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" від 31.03.1995 року № 4, - право на
відшкодування моральної шкоди виникає
за наявності передбачених законом умов
або підстав відповідальності за
заподіяну шкоду.

З огляду на п.5 постанови вказаного вище
Пленуму ВСУ та ст.1167 ЦК, зобов'язання
відшкодувати моральну шкоду виникає за
наявності: а)моральної шкоди як
наслідку порушення особистих
немайнових прав або посягання на інші
нематеріальні блага; б)неправомірних
рішень, дій чи бездіяльності
заподіювача шкоди; в)причинного зв'язку
між неправомірною поведінкою і
моральною шкодою; г) вини заподіювача
шкоди.

Суд, з'ясувавши, чим підтверджується
факт заподіяння моральних страждань,
за яких обставин вони заподіяні, в якій
грошовій сумі позивач оцінює заподіяну
йому шкоду та з чого він при цьому
виходить, а також інші обставини, що
мають значення для вирішення спору,
дійшов до висновку про законність
таких вимог позивача.

Моральна шкода полягає у тому, що у
зв'язку із завданням шкоди майну
позивачам джерелом підвищеної
небезпеки позивач, звичайно, мали
переживання, душевні страждання, були
змушений звертатися за захистом своїх
прав та інтересів до суду, що тягло за
собою, принаймні, моральні затрати.

Пошкодження автомобіля призвело,
безперечно, до змін в організації життя
позивача, оскільки останній вимушений
витрачати свій час на звернення та явку
до підприємств, установ та органів, що
вимагало від них додаткових зусиль для
відновлення звичайного укладу життя.

Порушення прав позивача і зміна режиму
життя має між собою причинний зв'язок.

Проте, розмір моральної шкоди, який
вказаний позивачем, не є адекватним
завданій моральній шкоді і не може бути
є засобом отримання доходу.

Оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов до висновку про те,
що грошова компенсація в розмірі 500 грн.
00 коп. відповідатиме засадам
розумності і справедливості.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна особа
має довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
тверджень або заперечень.

Факт моральних втрат, щодо яких була б
доцільною грошова компенсація в
розмірі 20000, 00 грн. є недоведеною
позивачем.

Стягненню з відповідачів підлягають
судові витрати пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог відповідно
до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1195 ЦК
України, Законом України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", ст.ст. 10, 11, 57-61, 208-209, 212-215, 218, 222,
223, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного
акціонерного товариства "Українська
транспортна страхова компанія" про
стягнення матеріальних збитків та
моральної шкоди спричинених в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська транспортна
страхова компанія» на користь ОСОБА_1
страхове відшкодування в розмірі 15 920
грн. 78 коп. та судовий збір в сумі 159 грн.
20 коп., а всього: 16 079 грн. 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16 192
грн. 83 коп. матеріальної шкоди, 500 грн.
моральної шкоди та судовий збір в сумі
166 грн. 93 коп., а всього: 16 859 грн. 76 коп.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Васильківський міськрайонний
суд Київської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя