Справа №4-с/489/48/14
УХВАЛА

27 серпня 2014 р. Ленінський районний суд
м. Миколаєва в складі: головуючого –
судді Губницького Д.Г., при секретарі
Наумкіній І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за скаргою
прокурора м. Миколаєва на дії
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції (далі Ленінський ВДВС) про
визнання постанови неправомірною,
скасування її, покладання обов’язку
відкрити виконавче провадження,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 р. прокурор м. Миколаєва
звернувся до суду зі скаргою
пославшись на те, що державний
виконавець Ленінського ВДВС
постановою від 11 липня 2014 р.
безпідставно відмовив у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання ухвали Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 26
березня 2014 р. про вжиття заходів
забезпечення позову у цивільній справі
№2/489/1112/2014 за позовом прокуратури м.
Миколаєва в інтересах держави до
Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 про
визнання недійсними рішення міської
ради та скасування свідоцтва про право
власності на землю та зобов’язання
вчинити певні дії. Підстави відмови -
невідповідність за змістом ухвали
змісту виконавчого документу, що
передбачені ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження», на думку
скаржника є незаконними, а тому
постанову слід визнати протиправною та
скасувати її, а Ленінський ВДВС
зобов’язати відкрити виконавче
провадження.

В судовому засіданні представник
прокуратури вимоги скарги підтримав.

Представник Ленінського ВДВС проти
задоволення скарги заперечував.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь в справі, дослідивши
матеріали скарги та цивільної справи
№2/489/1112/2014, встановив наступні
обставини.

При провадженні Ленінським районним
судом м. Миколаєва цивільної справи
№2/489/1112/2014 за позовом прокуратури м.
Миколаєва в інтересах держави до
Миколаївської міської ради та ОСОБА_1
про визнання незаконними та скасування
рішення міської ради, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на землю та зобов’язання
вчинити певні дії, 26 березня 2014 р. судом
була постановлена ухвала про вжиття
заходів забезпечення позову, якою
заборонено ОСОБА_1М, вчиняти дії щодо
будівництва, перепланування або
руйнування будь-яких об’єктів, які
розташовані на земельній ділянці
площею 550 кв.м. по вул.. Батуріна, 26/1 в м.
Миколаєві до вирішення дійсної
цивільної справи по суті.

04 квітня 2014 р. державним виконавцем
Ленінського ВДВС була винесена
постанова про відмову у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання вказаної ухвали суду про
забезпечення позову з підстав
недодержання змісту ухвали вимогам ст.
18 Закону України «Про виконавче
провадження», а саме – у виконавчому
документі не зазначено строк
пред’явлення ухвали до виконання,
П.І.пБ. особи, яка видала виконавчий
документ, місцезнаходження стягувача
та боржника їхні ідентифікаційні
номери.

Через це у червні 2014 р. прокурор м.
Миколаєва звернувся до суду з заявою
про виправлення ухвали суду від 26
березня 2014 р., в чому ухвалою від 23
червня 2014 р. було відмовлено (а.с.8).

10 липня 2014 р. прокурор вдруге подав на
виконання вказану ухвалу суду від 26
березня 2014 р., але постановою головного
державного виконавця Ленінського ВДВС
ОСОБА_2 від 11 липня 2014 р. у відкритті
виконавчого провадження за №43992826
знову було відмовлено, у зв’язку з
невідповідності ухвали суду від 26
березня 2014 р. вимогам ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження», а
саме – не зазначено повне найменування
стягувача, ідентифікаційні номери
стягувача – юридичної особи суб’єкта
господарської діяльності та боржника,
не вказано П.І.пБ. особи, яка видала
виконавчий документ та строк
пред’явлення його до виконання.

Відповідно до витягу з електронного
журналу діловодства канцелярії
прокуратури м. Миколаєва (а.с.5), копія
оскаржуваної постанови надійшла 22
липня 2014 р.

Згідно поштового штемпелю на конверті,
прокурор м. Миколаєва подав дану скаргу
31 липня 2014 р. (а.с.10), тобто в межах 10
денного строку, встановленого ч. 1 ст. 385
ЦПК України.

По суті цивільна справа №2/489/1112/2014
розглянута судом 1 інстанції з
ухваленням рішення про відмову у
задоволенні позову 06 червня 2014 р.

30 липня 2014 р. апеляційним судом
Миколаївської області рішення суду 1
інстанції скасовано та ухвалене своє
рішення про задоволення позову
прокуратури м. Миколаєва в інтересах
держави, яке набрало законної сили.

Відповідно до п. 19 постанови пленуму
ВССУ від 01 березня 2013 № 3, виконання
судових рішень є складовою частиною
цивільного процесу і провадження у
справі завершується виконанням
ухвалених у такій справі судових
рішень.

Отже, зазначення в ухвалі суду від 26
березня 2014 р. про вжиття заходів
забезпечення позову фрази - до
вирішення дійсної цивільної справи по
суті не обмежує її виконання датою
прийняття остаточного на теперішній
час рішення, а тому ухвала від 26 березня
2014 р. підлягає виконанню самостійно.

Посилання в оскаржуваній постанові на
нібито невідповідність ухвали від 26
березня 2014 р. вимогам ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження»
безпідставні.

В ухвалі від 26 березня 2014 р. зазначена
особа, яка видала виконавчий документ

В ухвалі зазначено про негайне
виконання ухвали. В п. 2 ч. 1 і п. 1 ч. 2 ст. 22
Закону України «Про виконавче
провадження» передбачений граничний
строк пред’явлення виконавчих
документів, у т.ч. судових рішень, до
виконання – протягом року з наступного
дня після постановлення судового
рішення.

Відносно ідентифікаційного номеру
боржника, то постановою ВСУ від 25
червня 2014 р у справі №6-62цс14, зроблено
висновок про те, що відсутність у
виконавчому листі ідентифікаційного
номера боржника не є підставою для
відмови державним виконавцем у
відкритті виконавчого провадження,
оскільки цей недолік може бути
виправлений самим державним
виконавцем в порядку п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»

Посилання оскаржуваної постанови на
відсутність в ухвалі
ідентифікаційного номеру стягувача –
суб’єкта господарчої діяльності (для
юридичних осіб) не стосувалося даної
справи, оскільки стягувач не є
суб’єктом господарської діяльності в
контексті даної справи.

Усунути порушення допущені державним
виконавцем можливо шляхом визнання
неправомірною та скасування постанови
від 11 липня 2014 р. про відмову у
відкритті виконавчого провадження за
№43992826.

Але покласти зобов’язання на
Ленінський ВДВС відкрити виконавче
провадження з примусового виконання
ухвали суду від 26 березня 2014 р.,
неможливо оскільки це процесуальне
питання є виключною компетенцією
органу ДВС.

Тому слід зобов’язати уповноважені
особу Ленінського ВДВС вирішити
питання про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
вказаної ухвали суду з врахуванням
викладеного вище.

Відтак, скаргу слід задовольнити
частково.

Керуючись ст. 386, 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу прокурора м. Миколаєва
задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати
постанову винесену 11 липня 2014 р.
головним державним виконавцем
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції ОСОБА_2 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження за №43992826.

Зобов’язати уповноважену особу
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції вирішити
питання про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
ухвали Ленінського районного суду м.
Миколаєва постановлену 26 березня 2014 р.
в цивільній справі №2/489/1112/2014 про
вжиття заходів забезпечення позову,
якою заборонено ОСОБА_1 вчиняти дії
щодо будівництва, перепланування або
руйнування будь-яких об’єктів, які
розташовані на земельній ділянці
площею 550 кв.м. по вул. Батуріна, 26/1 в м.
Миколаєві до вирішення дійсної
цивільної справи по суті.

У задоволенні решти вимог скарги
відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 5 днів з дня її
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - в тому
ж порядку і в той самий строк, який
обраховується з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя

Д.Г.
Губницький