Справа №468/855/14-ц 15.10.2014 15.10.2014 15.10.2014
Провадження №22-ц/784/2268/14 Головуючий
суду 1-й інстанції - Муругов В.В.
Доповідач апеляційного суду
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Локтіонової О.В., Самчишиної
Н.В.,

із секретарем судового засідання -
Яценко Л.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Баштанського районного суду
Миколаївської області від 27 червня
2014 року за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" (надалі - ПАТ КБ
"Приватбанк" або Банк) до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року Банк пред'явив
зазначений позов, який обґрунтував
наступним.

11 травня 2007 року між ним та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, відповідно
до якого відповідач отримав кредит у
сумі 4451 грн.47 коп. зі сплатою 12% річних,
(а у випадку прострочення 141,96% річних) з
кінцевим терміном повернення до 11
травня 2008 року.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем умов договору станом на 09
квітня 2014 року у нього утворилася
загальна заборгованість за кредитним
договором у сумі 84 177 грн.42 коп., яка
складається з заборгованості по сплаті
процентів за користування кредитом в
сумі 31 607грн.07 коп., пені в сумі
50 740 грн. та штрафів на загальну суму
1830 грн.35 коп.

Оскільки відповідач порушив умови
договору щодо своєчасного погашення
кредиту, позивач просив стягнути з
нього кредитну заборгованість і судові
витрати.

Відповідач заперечував у задоволенні
позову і просив застосувати позовну
давність.

Рішенням Баштанського районного суду
Миколаївської області від 27 червня 2014
року в задоволенні позову Банку
відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням,
позивач подав на нього апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити його позовні вимоги у
повному обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову
Банку, місцевий суд виходив із того, що
він є безпідставним.

Між тим, з таким висновком суду неможна
погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Стаття 1048 даного Кодексу передбачає, що
розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. У разі
відсутності іншої домовленості сторін
проценти виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

В разі порушення зобов'язання
наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК
України та умовами договору. Зокрема,
кредитор має право вимагати
відшкодування збитків та сплати пені
або штрафу відповідно до умов договору.

Ст.ст.526, 612, 625 ЦК України передбачають,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення. Боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Відповідно до ст.639 ЦК України договір
може бути укладений у будь-якій формі,
якщо вимоги щодо форми договору не
встановлені законом. Якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України), однак вона може
бути збільшена за домовленістю сторін
(ст.259 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (частини
перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно з ст.266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що 11
травня 2007 року між Банком та ОСОБА_3
було укладено договір шляхом написання
заяви, яка разом з Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Розстрочка» та Тарифами складає між
ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 договір
про надання банківських послуг.

Відповідно до умов договору ОСОБА_3
отримав кредит у сумі 4451
грн.47 коп. зі сплатою 12% річних, а в разі
порушення зобов'язань із погашення
кредиту - 141,96% річних з кінцевим
терміном повернення до 11 травня 2008
року. Сторонами було визначено
щомісячний обов'язок позичальника у
період з 11 по 15 число погашати
заборгованість у сумі 455 грн. 94 коп.

Крім того, відповідачем було взято на
себе обов'язок у разі порушення взятих
на себе зобов'язань сплатити Банку пеню
в розмірі 0,15% від суми непогашеної
заборгованості, але не менше 1 гривні за
кожний день прострочки платежу та при
порушенні строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором більш ніж на 30
днів, сплатити банку штраф у розмірі
250 грн. + 5% від суми позову (а.с.22, 59-64).

Сторони також домовилися, що строк
позовної давності буде становити
5 років.

Банк свої зобов'язання виконав, надавши
відповідачу гроші, зазначені в
кредитному договорі.

Натомість ОСОБА_3 свої зобов'язання
належним чином не виконував, внаслідок
чого станом на 29 січня 2008 року рішенням
Баштанського районного суду
Миколаївської області від 24.03.2008 року з
нього стягнута заборгованість за
зазначеним кредитним договором у сумі 6
771 грн.89 коп., яка складалася з
заборгованості за кредитом у сумі 4451
грн.47 коп., заборгованості за
відсотками у сумі 1625 грн.20 коп.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом у сумі 480 грн.72
коп., заборгованості з пені у сумі 214
грн.50 коп. (а.с.96-98).

Після ухвалення зазначеного рішення
відповідач дану заборгованість не
погасив, внаслідок чого станом на 09
квітня 2014 року за розрахунком Банку
утворилася заборгованість за
відсотками у сумі 31 607 грн.07 коп.,
заборгованість з пені у сумі 50 740 грн.00
коп. та заборгованість зі штрафу у сумі
250 грн. (фіксована частина) та 1580 грн.35
коп. (процентна складова) (а.с.65).

Проаналізувавши викладене у
сукупності, колегія суддів вважає, що
висновок районного суду про
відсутність підстав для задоволення
позову Банку є неправильним.

Цивільне законодавство говорить, що
проценти за кредитним договором
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

Якщо проценти вчасно не виплачуються,
то наступає відповідальність у вигляді
неустойки.

Оскільки відповідач станом на 09 квітня
2014 року тіла кредиту Банку не повернув,
то Банк правомірно нарахував йому
відсотки за кредитним договором у
межах 5 річного строку позовної
давності та штраф. Банк звернувся до
суду 03 травня 2014 року. Початок
розрахунку за відсотками ним здійснено
з 03 травня 2009 року.

Однак, нарахування пені він здійснив з
порушенням вимог закону, оскільки вона
може бути нарахована тільки за рік.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що рішення районного
суду підлягає скасуванню з ухваленням
по справі нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог Банку, а
саме у сумі 47 639 грн., яка складається з
заборгованості по сплаті процентів в
сумі 31 607 грн.07 коп., заборгованості по
сплаті пені у сумі 14 201 грн.58 коп. та
штрафу в сумі 250 грн. (фіксована частина)
та 1580 грн.35 коп. (процентна складова).

Оскільки рішення суду першої інстанції
скасоване, то відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК
України з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» підлягає стягненню 714
грн.59 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" задовольнити
частково.

Рішення Баштанського районного суду
Миколаївської області від 27 червня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» станом
на 09 квітня 2014 року
заборгованість за кредитним договором
№NKXRRХ09700139, укладеним між ним та ПАТ КБ
«Приватбанк» 11 травня 2007 року, у сумі
47 639 грн., яка складається з
заборгованості по сплаті процентів в
сумі 31 607 грн.07 коп.,
заборгованості по сплаті пені у сумі 14
201 грн.58 коп. та штрафу в сумі 250 грн.
(фіксована частина) та 1580 грн.35 коп.
(процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» 714 грн.59
коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржене у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: