Провадження №2/761/1305/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

06 серпня 2014 року
Шевченківський районний суд м. Києва у
складі:

головуючого - судді: Осаулова
А.А.

при секретарі: Вольда
М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві в приміщенні
суду цивільну справу за позовом
Комунального підприємства «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за
комунальні послуги; трьох відсотків
річних, інфляційних втрат, -

в с т а н о в и в :

Позивач КП «Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району»
звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
відповідача ОСОБА_1, з якої просив суд
стягнути на свою користь суму
заборгованості за житлово-комунальні
послуги у розмірі - 10 166,96 грн.;
інфляційні нарахування у розмірі - 1423,67
грн., 3,0 % річних в сумі - 617,57 грн., а також
понесені судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що відповідач є
власником квартири АДРЕСА_1 у ній
проживає, але не в повному обсязі
сплачує плату за комунальні послуги.
Так, за час проживання у вказаній
квартирі відповідачу надавались
комунальні послуги, а саме: холодне
водопостачання, гаряче водопостачання,
користування тепловою енергією,
вивезення побутових відходів,
водовідведення, газ, а також інші
послуги з утримання будинку та
прибудинкової території.

До того ж відповідач щомісяця
отримував від позивача рахунки на
оплату квартирної плати та комунальних
послуг, однак платежі здійснювали не
регулярно, внаслідок чого утворився
борг, який станом на лютий 2013 р. складає
- 12208,2 грн., оскільки відповідач у
добровільному порядку борг не погашає,
позивач вимушений був звернутися до
суду за його примусовим стягненням, а
також просив суд стягнути інфляційні
втрати та 3,0 % річних.

До судового засідання сторона позивача
подала на адресу суду клопотання, в
якому заявлені позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, не
заперечує проти заочного розгляду
справи і просить розглядати справу у
відсутність свого представника.

Відповідач про час і місце судового
засідання оповіщався у встановленому
законом порядку, в судове засідання не
з'явився, клопотання про відкладення
розгляду справи і заперечення проти
позову не надіслав, представника до
суду не направив.

Оскільки сторона позивача не
заперечувала проти проведення
заочного розгляду справи і відповідно
до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд
постановив ухвалу про заочний розгляд
справи на підставі наявних у справі
доказів.

Суд, розглянувши подані сторонами
документи, повно і всебічно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Комунальне підприємство «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» відповідно до
рішення Київської міської ради від
22.09.2011 року № 24/6240 «Про питання
діяльності комунальних підприємств, що
належать до комунальної власності
територіальної громади міста Києва»
перейменоване з Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Шевченківської районної
у м. Києві ради, зареєстрованого
Шевченківською районною у м. Києві
державною адміністрацією 31.10.2001 року.

Дане підприємство за відповідну плату
здійснює забезпечення власників та
наймачів жилих та нежитлових
приміщень (споживачів)
житлово-комунальними послугами (п. 2.2.
статуту)

Як вбачається з матеріалів справи і це
встановлено судом - відповідач ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1 з 26.12.2006
року (а.с.9-10).

Із довідки Форми №3, складеної
працівниками КП «ЖЕК
«Київжитлосервіс» вбачається, що
вищезазначена квартира належить
відповідачу, але він у ній не
зареєстрований (а.с.5).

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між
виробниками та споживачами, а також
їхні права та обов'язки визначено у
Законі України «Про житлово-комунальні
послуги».

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Разом із тим, відповідно до ст. 526 ЦК
України зобов'язання повинно
виконуватись належним чином згідно з
умовами договору та вимогами ЦК
України, інших актів законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ч.2 ст. 638 ЦК України договір
укладається шляхом пропозиції однієї
сторони укласти договір і прийняття
пропозиції другою стороною.

Відповідно до ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо
особа, яка одержала пропозицію укласти
договір у межах строку для відповіді
вчинила дію відповідно до вказаних у
пропозиції умов договору (сплатила
суму коштів), яка засвідчує її бажання
укласти договір, ця дія є прийняттям
пропозиції.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором. Якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну
грошову суму на користь кредитора
відповідно до цивільно-правового
договору або з інших підстав,
визначених законом, є грошовим
зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому
замовник зобов'язаний оплатити надану
послугу в грошах, а виконавець має
право вимагати від замовника
відповідної оплати, тобто в якому
передбачено передачу грошей як
предмета договору або сплату їх як ціни
договору, є грошовим зобов'язанням, де
серед інших прав і обов'язків сторін на
боржника покладено виключно певний
цивільно-правовий обов'язок з оплати
отриманих житлово-комунальних послуг,
якому кореспондує право вимоги
кредитора вимагати сплату грошей за
надані послуги.

Наявність взаємовідносин між
позивачем та відповідачем, а отже, і
виникнення цивільних прав і обов'язків,
підтверджується діями сторін: позивач
здійснює надання житлово-комунальних
послуг до помешкання відповідача
(водопостачання, опалення), а
відповідач отримує та користується
даними послугами та відповідно
зобов'язаний здійснювати оплату
наданих житлово-комунальних послуг.

Згідно із розрахунком боргу по
квартирній платі та платі за
комунальні послуги, проведеним
працівниками бухгалтерії позивача,
заборгованість відповідача становить -
10166,96 грн., на які нараховано інфляційні
втрати в розмірі - 1423,67 грн.; 3,0 % річних в
сумі - 617,57 грн., вказана заборгованість
утворилася, внаслідок систематичної не
сплати в повному обсязі нарахувань за
період з 01 серпня 2007 року по 01 лютого 2013
року.

Згідно ст. 322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

На підставі ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України
плата за користування житлом
/квартирна плата/ обчислюється
виходячи із загальної площі квартири, а
плата за комунальні послуги
/водопостачання, газ, та інші послуги/
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами у відповідності до кількості
проживаючих в квартирі осіб.

Відповідно до п. 7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992
р. «Про механізм впровадження Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» власник та наймач
(орендар) квартири, житлового
приміщення у гуртожитку зобов'язаний:
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем відповідно
до типового договору; оплачувати
надані житлово-комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом.

Таким чином, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача суму боргу за
житлово-комунальні послуги в розмірі -
10166,96 грн. у повному обсязі.

Що стосується вимог позивача в частині
стягнення суми інфляційних втрат та 3 %
річних за період прострочення сплати
грошових коштів за житлово-комунальні
послуги, то в цій частині позов також
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Так, статтею 610 ЦК України передбачено,
що порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Таким чином, виходячи з юридичної
природи правовідносин сторін як
грошових зобов'язань, на них
поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як
спеціальний вид цивільно-правової
відповідальності за прострочення
виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» правова норма щодо
відповідальності боржника за
несвоєчасне здійснення оплати за
житлово-комунальні послуги у вигляді
пені не виключає застосування правових
норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК
України.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності суд приходить
до висновку, що всі заявлені позовні
вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а
тому підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача
на користь позивача підлягає стягненню
судовий збір у розмірі - 229,4 грн., розмір
якого підтверджений квитанцією про
сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 179, 212 - 215,
217, 218, 223, 224, 228, 294 ЦПК України; ст. ст. 257,
264, 267, 322, 360, 509, 525, 526, 610, 612, 625, 901, 903 ЦК
України, ст. ст. 66, 67, 162 ЖК України; ст. 20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», суд, -

в и р і ш и в :

Позов Комунального підприємства
«Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
комунальні послуги; трьох відсотків
річних, інфляційних втрат -
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Комунального підприємства «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» суму
заборгованості за комунальні послуги в
розмірі - 10166 грн. 96 коп.; інфляційні
нарахування у розмірі - 1423 грн. 67 коп.; 3%
річних від суми боргу у розмірі - 617 грн.
57 коп.; судовий збір у розмірі - 229 грн. 40
коп., а всього кошти в розмірі - 12 436
(дванадцять тисяч чотириста тридцять
шість) гривень 64 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку. У цьому разі строк,
протягом якого розглядалася заява, не
включається до строку на апеляційне
оскарження рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: