Справа № 569/5177/14-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
міський суд
під головуванням судді - Ковальова І.М.
при секретарі - Жижчук А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 про встановлення
факту перебування у трудових
відносинах на посаді шеф - кухаря,
зобов'язання внести до трудової книжки
запис про прийом на роботу та про
звільнення з займаної посади,
стягнення невиплаченої заробітної
плати, суми середнього заробітку за час
затримки розрахунку, компенсації за
невикористану відпустку, стягнення
моральної шкоди та витрат на надання
В Рівненський міський суд з позовом
до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
про встановлення факту перебування у
трудових відносинах на посаді шеф -
кухаря, зобов'язання внести до трудової
книжки запис про прийом на роботу та
про звільнення з займаної посади,
стягнення невиплаченої заробітної
плати, суми середнього заробітку за час
затримки розрахунку, компенсації за
невикористану відпустку, стягнення
моральної шкоди та витрат на надання
правової допомоги звернувся ОСОБА_1
В судовому засіданні позивач та
представник позивача заявлені позовні
вимоги уточнили та остаточно просять
суд встановити факт перебування ОСОБА_1
у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 на
посаді шеф-кухаря в ресторані
«ІНФОРМАЦІЯ_1» в період з 18 січня 2013
року по 30 квітня 2013 року; зобов'язати
фізичну особу - підприємця ОСОБА_2,
внести до трудової книжки ОСОБА_1 запис
про прийом на роботу ОСОБА_1 з 18 січня 2013
року в ресторан «ІНФОРМАЦІЯ_1» на
посаду шеф-кухаря та про звільнення з
займаної посади 30 квітня 2013 року за
власним бажанням; стягнути з фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за
період за квітень 2013 року в сумі 4000 грн.
та суму середнього заробітку за час
затримки розрахунку за період з 01
травня 2013 року по 01 жовтня 2014 року в
сумі 84 977,82 грн., компенсацію за
невикористану відпустку в сумі 358,08
грн., а всього на загальну суму 85 335,9
грн.; стягнути з відповідача фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 на користь
позивача ОСОБА_1 моральну шкоду в
розмірі 1700 грн. та витрати на надання
правової допомоги в сумі 2000 грн.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що з
18 січня по 30 квітня 2013 року він працював
на посаді шеф-кухаря ресторану
«ІНФОРМАЦІЯ_1» в ФОП ОСОБА_2 При прийомі
на роботу написав заяву про прийняття
на роботу, але в трудову книжку запис
Директором ФОП ОСОБА_2, йому були
роз'яснені його функціональні
обов'язки і встановлений місячний
оклад в сумі 5000 грн. У його обов'язки
входило оформлення замовлень,
складання калькуляцій, прийом
продуктів і разом з іншими кухарями,
займались приготовленням страв,
сервіровкою столів, а також у
погодженні з директором він складав
меню, розпорядження по розподілу
продуктів кухарями, табеля робочого
часу працівників та інше.
Він працював у дві зміни у його
підпорядкуванні знаходились два
старших кухаря - ОСОБА_3 і ОСОБА_4; два
кухаря холодного цеху ОСОБА_5 та ОСОБА_6;
чотири кухаря ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, 8 офіціантів та дві
посудомийки, всі працювали позмінно.
В результаті певних непорозумінь в
роботі з ОСОБА_2 в кінці квітня 2013 року
він звернувся до неї про звільнення за
власним бажанням, оформити трудову
книжку, надати заробітну плату за
квітень 2013 року в сумі 4000 грн. та
провести повний розрахунок за весь
період роботи і внести записи до
трудової книжки. Однак, відповідач на
його законні вимоги йому відмовила в
категоричній формі, і пояснила, що
ніяких розрахунків йому не надасть. 22
червня 2013 року він звернувся за
захистом своїх прав до прокуратури
23 серпня 2013 року за №17/10/1308
територіальною державною інспекцією з
питань праці у Рівненській області
встановлено, що факт його перебування у
трудових відносинах з ФОП ОСОБА_11
відсутні і рекомендовано звернутися з
позовом до суду.
Вважає, що ФОП ОСОБА_2, незаконно в
порушення трудового законодавства не
оформила договору на прийняття його на
роботу в ресторан «ІНФОРМАЦІЯ_1» на
посаду шеф - кухаря з 18 січня 2013 року та
не видала наказ про його звільнення за
власним бажанням з 30 квітня 2013 року, та
не внесла запис в трудову книжку про
його перебування в трудових відносинах
Крім матеріальної шкоди незаконними
діями ФОП ОСОБА_2 йому причинено
моральну шкоду, яка виразилась у
приниженні його гідності.
Відповідачка постійно обіцяла
провести з ним повний розрахунок при
звільненні, однак не реагувала та
ігнорувала його усні прохання оформити
трудові відносини. Така зневага до
нього, нехтування законів, призвело
його до сильних душевних переживань,
він постійно думав про таку
несправедливість по відношенню до
В результаті такого стану не міг
нормально спілкуватись з друзями. Від
постійних звернень до органів влади по
встановленню справедливості, втрату
В судовому засіданні відповідач та
представник відповідача заявлені
позовні вимоги позивача не визнали,
вважають їх безпідставними та просять
суд відмовити у їх задоволенні з
підстав, викладених у письмових
запереченнях на позов. Суду пояснили,
що позивач не перебував у трудових
відносинах з відповідачем. ОСОБА_1
залучався власником приміщення, яке
вона орендує, ТОВ «Бімол» для надання
консультаційних послуг у зв'язку з
відкриттям ресторану, приймав участь у
програмі «Смачного» для підняття
іміджу ресторану. Неодноразово
проведеними перевірками
територіальною інспекцією з питань
праці у Рівненській області не
встановлено факту перебування
позивача з відповідачем в трудових
Заслухавши учасників судового
процесу, свідків, дослідивши матеріали
справи та подані сторонами письмові
докази по справі, суд прийшов до
висновку, що заявлені позовні вимоги не
підлягають до задоволення виходячи з
Судом встановлено, що ОСОБА_2
зареєстрована, як фізична особа -
підприємець 02 червня 2009 року, про що
здійснено запис у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
реєстраційний номер облікової картки
платника податків та інших
обов'язкових платежів 257280578, місце
проживання фізичної особи - підприємця:
30 травня 2012 року ДПІ м.Рівне
Рівненською обласною державною
податковою службою видано свідоцтво
платника єдиного податку серії НОМЕР_1
взамін свідоцтва серії НОМЕР_2.
01 січня 2013 року ТзОВ «Бімол» в особі
директора ОСОБА_12 та приватного
підприємця ОСОБА_2 укладено договір
оренди приміщення №Р3-13, згідно якого
орендодавець передав, а орендар
прийняв у тимчасове, платне
користування, приміщення ресторану
загальною площею 200 кв.м., що є частиною
будівлі, яка знаходиться за адресою
Відповідно до табелів обліку робочого
часу ФОП ОСОБА_2 за січень 2013 року -
розрахунково-платіжних відомостей за
січень 2013 року - квітень 2013 року
вбачається, що в січні місяці 2013 року у
відповідача працювало три особи -
ОСОБА_3, ОСОБА_13, ОСОБА_14, у лютому,
березні, квітні 2013 року в відповідача
працювало чотири особи - ОСОБА_3,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, відповідно до
трудових договорів між працівниками і
фізичною особою, яка використовує
найману працю, яким нараховувалася
заробітна плата, з якої
відраховувалися єдиний внесок.
Позивачеві у справі заробітна плата не
нараховувалася, єдині внески не
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона
працювала в ресторані ІНФОРМАЦІЯ_1,
позивача та відповідача знає, стосунки
були робочі. Працювала помічником
кухаря, а ОСОБА_1 був шеф-кухар
ресторану. Коли приймали її на роботу
вона написала заяву, принесла паспорт
та ідентифікаційний код, заяву
приймала адміністратор, яка працювала
мабуть під керівництвом ОСОБА_16, бо
вони всі знали, що вона є директор, в
трудовій книжці запису немає,
заробітну плату отримувала раз в
тиждень 650 грн., коли прийшов ОСОБА_1 на
роботу він попросив підвищення
заробітної плати і їм підвищили до 750
грн. Вона працювала в ресторані
ІНФОРМАЦІЯ_1 з січня 2013 року по
лютий-березень 2014 року, а з ОСОБА_1
пропрацювали 3 місяці він прийшов в
січня 2013 року. На кухні працювали ще
старша по кухні ОСОБА_3, на холодному
цеху ОСОБА_5, та шеф-кухар і вона. Меню
складалось шеф-кухарем, ОСОБА_1 також
складав та підписував калькуляційні
карти, вчив як по них готувати. Вони
працювали в дві зміни, в кожній зміні
було по чотири людини на кухні включно
з шеф-кухарем. Коли прийшов ОСОБА_1 на
роботу, він приніс їм угоди, які вони
підписували. Ця угода укладалась
мабуть з ОСОБА_2 для працевлаштування,
вона мабуть дала вказівку
адміністратору Захарченко В.Г.
Заробітна плата видавалась
адміністратором, яка ішла в
бухгалтерію, і вони підписувались в
накладній. ОСОБА_1 отримував заробітну
плату десь 5 тис.грн.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
пояснила, що вона працювала в Підкові з
11.10.2012 і пішла в 2014 році, позивача та
відповідача знає, стосунки були робочі,
ОСОБА_1 був шеф-кухарем ресторану.
ОСОБА_1 працював з січня 2013 по травень
2013 року. Вона працювала в холодному
цеху, ще працювали в гарячому цеху,
помічник кухаря і шеф-кухаря. На
кухні-ресторану було чотири людини, в
більярдній є інша кухня там працювали:
ОСОБА_8 ОСОБА_1 складав технологічні
карточки, вводив нові страви, оскільки
вона працювала в холодному цеху, то
знає, що вони були в меню і їх ОСОБА_1
вчив готувати . Чому ОСОБА_1 звернувся
до суду, то вони думали через те, що йому
не виплати гроші. ОСОБА_1 отримував десь
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні
пояснив, що він працював в Підкові в 2013
році два тижні барменом, позивача та
відповідача знає, стосунки були робочі,
ОСОБА_1 був шеф-кухарем ресторану. До
ОСОБА_1 він відношення не мав, тільки
час від часу він на бар давав морс та
узвар. Коли він прийшов на роботу, то
написав заяву на ім'я ОСОБА_16,
випробувального терміну не було.
Робочий день був з 9 год. до 23 год., його
заробітна плата в день становила 100
грн., розрахунок проводився коли він
відпрацьовував один тиждень, на
наступний тиждень проводилась
перевірка по бару, а на початок
наступного робочого тижня проводився
розрахунок. Яку отримував заробітну
плату ОСОБА_1 йому не відомо.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_17
пояснила, що вона працювала в Підкові
адміністратором ресторану, позивача та
відповідача знає, стосунки були робочі,
ОСОБА_1 був шеф-кухарем ресторану. Коли
влаштовувалась на роботу співбесіду з
нею проводила не ОСОБА_17, коли її
прийняли на роботу, вона знала що
працює не офіційно. У неї були свої
обов'язки, вона вела медичні книжки,
трудові книжки за вказівкою директора,
з шеф-поваром проводила калькуляцію,
підписувала меню, фуршетне меню,
технологічні карточки. Вони з ОСОБА_1
працювали два тижні, потім він сказав,
що не буде працювати. Олександр їй
здається був оформлений. Заробітна
плата ніде не обумовлювалась.
22 червня 2013 року позивач за захистом
своїх порушених прав відповідачем щодо
невиплати заробітної плати звернувся з
заявою в прокуратуру м.Рівне.
Прокуратура м.Рівне заяву позивача,
щодо невиплати заробітної плати
скерувала для проведення перевірки в
Територіальну державну інспекцію з
питань праці у Рівненській області.
З дослідженого в судовому засіданні
повідомлення в.о. начальника
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Рівненській області
№17-10/1308 від 23 серпня 2013 року
іменованого на адресу позивача
вбачається, що «Територіальна державна
інспекція з питань праці у Рівненській
області розглянула Вашу скаргу,
скеровану до розгляду через
прокуратуру м.Рівне по питанню
невиплати заробітної плати за січень -
квітень 2013 року ФОП ОСОБА_2 і повідомляє
Як зазначає ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи, зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.
Перевіркою додержання законодавства
про працю та загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в ФОП
ОСОБА_2 встановлено.
Відповідно, до наданих для перевірки
документів, а саме: табелів обліку
робочого часу ФОП ОСОБА_2 за січень 2013
року - квітень 2013 року,
розрахунково-платіжних відомостей за
січень 2013 року - квітень 2013 року, факту
перебування ОСОБА_17 у трудових
відносинах із ФОП ОСОБА_2 не виявлено.
Також, згідно пояснення ОСОБА_2, Ваша
праця у ФОП ОСОБА_2 не
За результатами перевірки складено
акт, внесено припис, яким зобов'язано
ФОП ОСОБА_2 усунути виявлені порушення.
Одночасно складено та передано до
Рівненського міського суду протокол
про адміністративне правопорушення
для притягнення ФОП ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності на
підставі ч.1 ст.41 КУпАП.
Додатково повідомляємо, що відповідно
до вимог ст.232 КЗпП України, для
вирішення питань вказаних у скарзі, Ви
також маєте право звернутись з позовом
до суду, як до вищої інстанції розгляду
З дослідженого в судовому засіданні
повідомлення виконувача обов'язків
прокурора м.Рівне ОСОБА_18 від 08 жовтня
2013 року №229з-13, вбачається наступне:
«звернення щодо невиплати заробітної
плати громадянину ОСОБА_1 розглянуте. У
ході перевірки встановлено, що ОСОБА_1
працював шеф-кухарем в
розважально-оздоровчому комплексі
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_2 в
період з 18 січня 2013 року по 30 квітня 2013
За вказаний період ОСОБА_1 заробітна
плата в сумі 4000,00 грн. за виконану
роботу не виплачена.
Враховуючи вищевикладене,
прокуратурою міста 07 жовтня 2013 року за
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.175 КК України.
Матеріали кримінального провадження
у порядку ст.216 КПК України скеровані до
Рівненського МВ УМВС України в
Рівненській області для подальшого
досудового розслідування.
У разі незгоди з прийнятим рішенням,
його можна оскаржити вищестоящому
прокурору або безпосередньо до суду.».
З дослідженої в судовому засіданні
постанови про закриття кримінального
провадження від 27 листопада 2013 року,
винесеної старшим слідчим СВ
Рівненського МВ УМВС України ОСОБА_19
вбачається, що «розглянувши матеріали
досудового розслідування, внесеного до
Єдиного реєстру досудових
жовтня 2013 року, встановив: 30 вересня 2013
року в прокуратуру м.Рівне надійшло
звернення від народного депутата
ОСОБА_20 про те, що службові особи
розважально-оздоровчого комплексу
«ІНФОРМАЦІЯ_1» в м.Рівне, умисно не
виплатили заробітну плату за період з
січня по квітень 2013 року ОСОБА_1 у сумі
07 вересня 2013 року відомості по даному
факту внесені в Єдиний державний
реєстр досудових розслідувань за
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175
В ході досудового розслідування
встановлено, що ОСОБА_1 працював у
розважально-оздоровчому комплексі
«ІНФОРМАЦІЯ_1» без укладення трудового
договору, а тому підтвердити факт
невиплати йому заробітної плати не
представляється можливим.
На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.40, ст.110, п.1 ч.1 ст.284 КПК
України, Постановив: Кримінальне
провадження, по матеріалам досудового
розслідування, внесене до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за
у зв'язку з відсутністю події
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.175 КК України. Копію
даної постанови надіслати заявнику.
Копію даної постанови надіслати
Вказана постанова у встановлені
строки ніким не оскаржувалась, тому є
У ФОП ОСОБА_2 територіальною
державною інспекцією з питань праці у
Рівненській області на підставі наказу
№32 від 09 серпня 2013 року та на підставі
наказу №12 від 14 квітня 2014 року були
проведені планова та позапланова
перевірки з питань дотримання нею
вимог законодавства про працю, про
результати яких були складені акти. У
вказаних актах не знайшло
відображення, що позивач перебував з
ФОП ОСОБА_2 у трудових відносинах.
Відповідно до ст. 21 Кодексу Законів
про працю України трудовий договір є
угода між працівником і власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом чи
фізичною особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до ст. 24 КЗпП України, як
правило, трудовий договір укладається
в письмовій формі. При укладенні
трудового договору з фізичною особою
додержання письмової форми договору є
Укладення трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.
Трудовий договір вважається
укладеним і тоді, коли наказ чи
розпорядження не були видані, але
працівника фактично було допущено до
Істотні умови трудового договору
визначені положеннями ст. 21 КЗпП
України, до яких належить визначення
характеру роботи, для виконання якої
укладається трудовий договір, розмір
заробітної плати, місце роботи, час
початку дії трудового договору,
тривалість цього строку, та трудова
функція, яку буде виконувати працівник
(найменування професії).
Доводи позивача про виконання ним
робіт на посаді шеф-кухаря ресторану
«ІНФОРМАЦІЯ_1» в ФОП ОСОБА_2 самі по собі
не доводять укладання між відповідачем
та ним трудового договору та
виникнення у відповідача обов'язку по
виплаті позивачеві заробітної плати.
Згідно до правової позиції, яка
викладеної у п. 7 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 «Про
практику розгляду судами трудових
спорів», фактичний допуск до роботи як
доказ укладення трудового договору має
значення лише у випадку, якщо такий
допуск було здійснено за
розпорядженням чи з відома власника
або уповноваженого ним органу.
Позивач не заперечує, що наказ або
розпорядження про його прийняття на
роботу відповідачем не видавався,
трудовий договір, як того вимагає
закон, з ним укладено не було, страхові
внески державі не перераховувалися.
Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України
суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
До суду позивач звернувся майже
через рік після закінчення на його
думку трудових правовідносин з
відповідачем (зі слів позивача
звільнений - 30 квітня 2013 року, звернувся
до суду 07 квітня 2014 року). Позивачем не
надано суду доказів щодо його
звернення за час його роботи та
звільнення, тобто з 30 квітня 2013 року до
контролюючих органів якими
встановлено порушення відповідачем
вимог трудового законодавства. В
судовому засіданні встановлено
зворотне, а саме Територіальною
державною інспекцією з питань праці у
Рівненській області не встановлено
порушення відповідачем вимог
трудового законодавства по відношенню
до позивача, що в свою чергу знайшло
відображення у вище зазначеному
повідомленні та актах планової,
позапланової перевірок Територіальною
державною інспекцією з питань праці у
Рівненській області. Постановою від 27
листопада 2013 року кримінальне
провадження закрито у зв'язку з
відсутністю події кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175
Показання свідків не можуть бути
належними доказами по справі про
стягнення заробітної плати, оскільки
доказом заборгованості по нарахованій
та невиплаченій заробітній платі є
виключно письмові докази - довідки про
нарахування заробітної плати, штатний
Жодний з зазначених свідків не дав
пояснень щодо точного періоду роботи
позивача, встановлення розміру йому
заробітної плати, умов роботи тощо.
Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, об`єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв`язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає у
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.
Судове рішення не може ґрунтуватися
Отже,відсутні будь-які належні
докази, що підтверджують встановлення
юридичних фактів, з якими в розумінні
ст. 24 КЗпП України пов`язується
виникнення трудових правовідносин -
укладення трудового договору
(контракту) в тому числі виданням
наказу (розпорядження) про прийняття на
роботу або фактичний допуск
роботодавцем працівника до роботи.
Таким чином, суд приходить до
висновку про те, що позивачем не
доведено, що правовідносини, які
виникли між сторонами мають характерні
ознаки трудового договору.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України,
розглядаючи спір, суд встановлює
фактичні обставини на підставі наданих
сторонами письмових, або речових
доказів, пояснень свідків чи інших
передбачених законом фактичних даних.
При цьому за правилами ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог, або
Судом встановлено, що між позивачем,
як працівником, та роботодавцем термін
укладання трудового договору не
встановлювався, позивачеві
роботодавцем відповідним
розпорядженням робоче місце та режим
роботи не визначалися, оплата праці та
її умови згідно до положень ст.ст. 94-96
КЗпП України не встановлювалася,
помісячно заробітна плата позивачеві
не нараховувалася і не виплачувалася.
По закінченню трудового договору
звільнення позивача з роботи не
проводилося, записи у трудову книжку
про прийняття на роботу та звільнення
Відповідно до ст. 232 КЗпП України,
трудові спори щодо поновлення на
роботі незалежно від підстав зупинення
трудового договору, зміни дати та
причини звільнення, оплати праці та за
час вимушеного прогулу, тощо
підвідомчі міським судам, тобто, є
виключено компетенцією суду.
Відповідно до ст. 233 КЗпП України, у
разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь - яким строком.
Таким чином, оскільки судом не
встановлено, що позивач знаходився у
трудових відносинах з відповідачем на
розважально-оздоровчого комплексу
«ІНФОРМАЦІЯ_1» в період з 18 січня 2013
року по 30 квітня 2013 року, позовні вимоги
ОСОБА_1 в частині стягнення
невиплаченої заробітної плати, суми
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, компенсації за
невикористану відпустку є
необґрунтованими та задоволенню не
Що ж стосується вимог позивача про
відшкодування моральної шкоди в
грошовому виразі в сумі 1700 гривень, то в
цій частині позову, суд приходить
до наступного висновку.
Із змісту ст. 237-1 КЗпП України
вбачається, що відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду від 31.03.1995 року №4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності
(в тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з
незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.
Наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.
Таким чином, оскільки позивачем
ОСОБА_1 не доведено факт його
перебування в трудових відносинах з
відповідачем на посаді шеф-кухаря
розважально-оздоровчого комплексу
«ІНФОРМАЦІЯ_1» в період з 18 січня 2013
року по 30 квітня 2013 року, факт
заподіяння йому моральних та фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру не встановлено.
Отже, не вбачається законних підстав
для покладення на відповідача
обов'язків щодо відшкодування
моральної шкоди позивачу відповідно до
ст.237-1 КЗПП України.
Оскільки позивачем не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що він перебував в
трудових відносинах з відповідачем чи
іншими особами, з ним був укладений
трудовий договір згідно до вимог ст. 21,
24 КЗпП України, про прийняття його на
роботу уповноваженими особами
видавався наказ тощо та доказів про
нарахування позивачеві заробітної
плати за виконану ним роботу, що є
підставою для відмови в позові, в тому
числі вимог про стягнення невиплаченої
заробітної плати, суми середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
компенсації за невикористану
відпустку, відшкодування моральної
Що стосується позовних вимог в
частині стягнення витрат на надання
правової допомоги, то відповідно до ч.1
ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвоката або
іншого фахівця в галузі права, несуть
сторони, крім випадків надання
безоплатної правової допомоги.
Оскільки ОСОБА_21 в судовому
засіданні виступала в якості
представника позивача, а не в якості
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, тому з цих підстав у цій частині
позовні вимоги не підлягають до
Відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України, у
разі залишення позову без задоволення,
закриття провадження у справі або
залишення без розгляду позову
позивача, звільненого від оплати
судових витрат, судові витрати,
понесені відповідачем, компенсуються
Оскільки, позов залишений без
задоволення, а позивача звільнено від
оплати судових витрат, тому судові
витрати слід компенсувати за рахунок
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,60,88,84,212,215,293,294 ЦПК України,
ст.ст.21,24, 94-96,232,233, 237-1 КЗпП України, суд,-
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
про встановлення факту перебування у
трудових відносинах на посаді шеф -
кухаря, зобов'язання внести до трудової
книжки запис про прийом на роботу та
про звільнення з займаної посади,
стягнення невиплаченої заробітної
плати, суми середнього заробітку за час
затримки розрахунку, компенсації за
невикористану відпустку, стягнення
моральної шкоди та витрат на надання
правової допомоги - відмовити.
Судові витрати компенсувати за
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий :