Справа № 362/1646/14-ц Головуючий у І
інстанції Медведєв К.В.Провадження №
22-ц/780/5535/14 Доповідач у 2
інстанції ФінагєєвКатегорія 23
УХВАЛА

Іменем України

21 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 05 серпня 2014 року за позовом
Комунального підприємства
"Васильківтепломережа" до ОСОБА_2,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
надані послуги, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом та просив стягнути з
ОСОБА_2, ОСОБА_1 заборгованість за
надані послуги з централізованого
опалення та гарячого водопостачання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що КП
«Васильківтепломережа» надає
відповідачам послуги з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання. Однак, відповідачі не
сплачують кошти за надані послуги та
мають заборгованість станом на 01
квітня 2014 року 11 151 грн. 42 коп.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 05 серпня 2014 року позовні вимоги
задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1
на користь позивача 8642,20 грн.
заборгованості за спожиті послуги.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції через
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального права та ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позову. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги зазначає,
що судом не взято до уваги, що позивач
не є виконавцем послуг з опалення та
гарячого водопостачання, а договір про
надання послуг з централізованого
опалення між сторонами не укладався.
Крім того, відповідач не проживала у
квартирі в період з грудня по квітень
2014 року, а тому послуг від позивача не
отримувала.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить на праві власності ОСОБА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу від 19 вересня 2011 року
та не заперечується відповідачем
ОСОБА_1

Згідно розрахунку заборгованості по
особовому рахунку НОМЕР_1 АДРЕСА_1, який
був відкритий на відповідача ОСОБА_2 за
період з 16.03.2011 року по 27.09.2012 року
рахується заборгованість у розмірі
5480,18 грн. згідно тарифів, що діяли на
підставі рішення Васильківської
міської ради №116 від 01.03.2011 року та 3821,25
грн. згідно тарифів, що діяли на
підставі рішення Васильківської
міської ради №392 від 31.08.2012 року.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
ОСОБА_1 споживає послуги позивача з
гарячого водопостачання та
централізованого опалення, однак
відповідач не виконує свої
зобов'язання щодо оплати комунальних
послуг відповідно до встановлених
тарифів, у зв'язку з чим рахується
заборгованість, яка підлягає
стягненню.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно ст. 67 Житлового кодексу України
плата за комунальні послуги
(водопостачання, газ, теплова енергія
та інші послуги) береться крім
квартирної плати за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

Згідно п. 35 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 8 жовтня 1992 року
№572 власники, наймачі та орендарі жилих
приміщень зобов'язані своєчасно
вносити плату за обслуговування і
ремонт будинку, плату за найм чи оренду
квартири, комунальні та інші послуги.

Статтями 20, 21 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" визначені
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг.

Зокрема, обов'язком споживача є
укладення договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов'язком виконавця - надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення зі
споживачем договору про надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання.

Таким чином, необхідність укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг
передбачена законом і його укладення
визначено, як обов'язок, а не право
сторін.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1
зазначає, що між сторонами відсутні
договірні зобов'язання щодо надання
комунальних послуг, а тому позивач не
має права вимагати стягнення
заборгованості. Однак, сама по собі
відсутність письмового договору між
сторонами не може бути підставою для
відмови в позові про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги, які відповідач отримав, а
відтак має оплатити їх надання. Отже,
посилання відповідача на відсутність
договору на надання
житлово-комунальних послуг, як на
підставу відмови в задоволенні позову,
є безпідставними.

Крім того, безпідставними є доводи
ОСОБА_1 щодо того, що вона не проживала у
квартирі, а тому послугами позивача не
користувалася, оскільки жодних доказів
того, що її квартира була відключена
від мережі у порядку та спосіб, що
визначені Законом України «Про
житлово-комунальні послуги»,
відповідачем не надано. Як і не надано
доказів на підтвердження неякісного
надання послуг позивачем.

Також не заслуговують на увагу доводи
відповідача, що позивач не є виконавцем
послуг з опалення та гарячого
водопостачання, оскільки КП
«Васильківтепломережа» є виробником
та виконавцем послуг гарячого
водопостачання та централізованого
опалення споживачам міста Василькова,
що підтверджується статутом
підприємства.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду відповідають фактичним
обставинам справи і доводами
апеляційної скарги не спростовуються.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 05 серпня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.