Справа № 265/5535/14-ц
Провадження № 2/265/2332/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Скоробогатько Г. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Донецькобленерго»,
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції про
стягнення неправомірно отриманих
грошових коштів, відшкодування
моральної шкоди та стягнення судових
витрат, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідачів про стягнення
неправомірно отриманих грошових
коштів та стягнення моральної шкоди
разом із судовими витратами,
посилаючись на те, що 7 жовтня 2013 року
Іллічівським районним судом міста
Маріуполя був виданий судовий наказ
про стягнення на користь
«Донецькобленерго» з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, що мешкає по АДРЕСА_1, суми
заборгованості за використання
електроенергії. В той же час позивач
має ідентичні з зазначеним боржником
прізвище, ім'я та по-батькові, однак
мешкає за іншою адресою та має інший
ідентифікаційний номер та рік
народження. Однак 7 лютого 2014 року
державним виконавцем
Орджонікідзевського ВДВС
Маріупольського МУЮ було винесено
постанову про звернення стягнення на
заробітну плату в розмірі 20% від
заробітку позивача. Натомість в травні
2014 року зазначений судовий наказ був
скасований ухвалою Іллічівського
районного суду міста Маріуполя.
Позивач про порушення його прав
дізнався випадково, бо з його
заробітної плати проводились
утримання. Незважаючи на звернення до
відповідача, представниками
відповідача не було повернуто отримані
неправомірно грошові кошти ОСОБА_1 В
той же час жодної заборгованості у
позивача перед «Донецькобленерго» не
існує. Незважаючи на це представники
відповідача стягували грошові кошти
саме з позивача, замість проведення
стягнень з боржника за судовим наказом.
Усього безпідставно з позивача було
стягнуто на користь
«Донецькобленерго» 554,70 грн. та на
користь Орджонікідзевського ВДВС
Маріупольського МУЮ 243,70 грн. При
поданні заяви про видачу судового
наказу відповідачами не було з'ясовано
фактичне місце знаходження боржника. В
подальшому не було з'ясовано дату
народження та ІПН боржника. Вважає, що
грошові кошти позивача були отримані
незаконно відповідачами. Також
вказував, що йому була завдана моральна
шкода, бо діями відповідачів було
порушено уклад життя позивача, та
позивач змушений був звернутись до
адвокатів за наданням правової
допомоги. На підставі переліченого
просив стягнути з «Донецькобленерго»
554,70 грн. та з Орджонікідзевського ВДВС
243,70 грн., а також з «Донецькобленерго» в
рахунок відшкодування моральної шкоди
1000 грн. та витрат на правову допомогу в
сумі 1200 грн.

В судове засідання позивач не з'явився,
надавши суду заяву з проханням
вирішити спір за його відсутності,
підтримуючи при цьому заявлені позовні
вимоги у повному обсязі.

Представник позивача, яка діє на
підставі договору, ОСОБА_2, в судовому
засіданні на задоволенні заявлених
вимог наполягала, надавши пояснення
аналогічні тим, що викладені у позовній
заяві. Вважала, що представники
«Донецькобленерго» сфальшували данні
боржника для примусового стягнення
коштів з позивача. Вказувала також, що
підстав для застосування до спірних
правовідносин положень ст. 380 ЦПК
України немає, тому просила
задовольнити позов повністю.

Представники Орджонікідзевського ВДВС
Маріупольського МУЮ до судового
засідання не з'явились, надавши суду
заяву з проханням вирішити справу на
розсуд суду без представників
вказаного відповідача.

Представник ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго», що діє на підставі
довіреності, Кабанова Л. О., у судовому
засіданні, не погоджувалась із
заявленими вимогами ОСОБА_1, посилалась
на письмові заперечення. Додавала
також, що позивачем не було доведено
факт неправомірних дій з боку
представників відповідача, тому вимоги
позивача у цілому не підлягають
задоволенню.

Відповідно до наданих суду
представником ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» письмових
заперечень вбачається, що, не визнаючи
заявлені ОСОБА_1 вимоги, останній
посилався на те, що позивачем було
обрано невірний спосіб захисту його
прав. Зазначав, шо у даному випадку
права ОСОБА_1 підлягають захисту на
підставі ст. 380 ЦПК України, тобто
шляхом вирішення питання про поворот
виконання судового рішення. На
підставі переліченого представник
відповідача не визнавав заявлені
позовні вимоги у повному обсязі.

Суд, вислухавши учасників процесу, як
з'явились, дослідивши матеріали справи,
вважає заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного вмотивування.

Судом було встановлено, що на підставі
судового наказу від 7 жовтня 2013 року,
який набув чинності 21 жовтня 2013 року,
Іллічівським районним судом міста
Маріуполя було стягнуто на користь
«Донецькобленерго» з ОСОБА_1, ІПН:
НОМЕР_1, який мешкає в АДРЕСА_1, борг з
електроенергії в сумі 1821,76 грн. та
судові витрати в розмірі 114,70 грн. (а. с.
4).

Натомість відповідно до ухвали
Іллічівського районного суду міста
Маріуполя від 7 травня 2014 року
вбачається, що вказаний судовий наказ
від 7 жовтня 2013 року, виданий за заявою
ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», було
скасовано на підставі відповідної
заяви ОСОБА_1 (а. с. 6).

Також позивачем суду був наданий
судовий наказ від 30 квітня 2013 року
Іллічівського районного суду міста
Маріуполя, за яким було стягнуто на
користь «Донецькобленерго» з ОСОБА_1,
ІПН: НОМЕР_2, який мешкає в АДРЕСА_1, борг
з електроенергії в сумі 278,51 грн. та
судові витрати в розмірі 114,70 грн. (а. с.
5).

Відповідно до постанови від 7 лютого 2014
року державним виконавцем
Орджонікідзевського ВДВС
Маріупольського МУЮ було винесено
постанову про звернення стягнення в
рамках виконавчого провадження,
відкритого на підставі судового наказу
від 7 жовтня 2013 року, виданого
Іллічівським районним судом міста
Маріуполя 22 жовтня 2013 року, про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» боргу в сумі 1821,76
грн. та судових витрат в розмірі 114,70
грн. За вказаною постановою з місця
працевлаштування ОСОБА_1, ТОВ
«Донспецремонт», що розташоване в м.
Маріуполі по вул. Граверній 2, було
вирішено проводити утримання з
заробітної плати ОСОБА_1 на користь
стягувача боргу в сумі 1821,76 грн. та
судового збору в сумі 114,70 грн., а також
на користь виконавчої служби витрати
виконавчого провадження в сумі 50,02 грн.
та виконавчий збір в сумі 193,65 грн. (а. с.
7).

На підставі копій розрахункових листів
за лютий - березень 2014 року та платіжних
доручень за березень - травень 2014 року
вбачається, що за місцем роботи ОСОБА_1
було проведено утримання за судовим
наказом від 7 жовтня 2013 року з
заробітної плати позивача виконавчих
витрат та виконавчого збору на суму 243,70
грн. на користь Орджонікідзевського
ВДВС, а також частки боргу з
електроенергії в сумі 440 грн. та витрат
на оплату судового збору в сумі 114,70 грн.
на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»
(а. с. 9).

Натомість відповідно до акту-звіряння
від 14 квітня 2014 року між ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» та ОСОБА_1
вбачається, що по АДРЕСА_2 у споживача
електричної енергії, ОСОБА_1, відсутня
заборгованість з використання
електричної енергії (а. с. 8).

Згідно до копії паспорту та
ідентифікаційного номеру позивача,
ОСОБА_1, вбачається, що він народився 24
вересня 1955 року, а зареєстрований в
АДРЕСА_2, та якому був присвоєний ІПН:
НОМЕР_1 (а. с. 12).

На підставі досліджених обставин
справи суд прийшов до висновку, що з
позивача, який зареєстрований АДРЕСА_2,
було стягнуто грошові кошти на користь
відповідачів, незважаючи на те, що
позивач не був стороною виконавчого
провадження за судовим наказом від 7
жовтня 2013 року, винесеним Іллічівським
районним судом міста Маріуполя, бо
боржником за вказаним судовим наказом
був ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який мешкає по
АДРЕСА_1 та має іншій ідентифікаційний
номер.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги
ОСОБА_1 посилається на положення ст. 1213
ЦК України, за якою зазначено, що особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Зазначені положення застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення вказаної статті
застосовуються також до вимог про:
повернення виконаного за недійсним
правочином; витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння; повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні;
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу, де у
частині другій вказаної статті
перелічено способи захисту цивільних
прав та інтересів, а також зазначено, що
суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

При цьому суд зазначає, що положення ст.
380 ЦПК України передбачають порядок
вирішення питання про поворот
виконання судових рішень.

Так за ст. 380 ЦПК України питання про
поворот виконання вирішує суд
апеляційної чи касаційної інстанції,
якщо, скасувавши рішення, він закриває
провадження у справі, залишає позов без
розгляду, відмовляє в позові повністю
або задовольняє позовні вимоги в
меншому розмірі. Якщо рішення після
його виконання скасовано і справу
повернено на новий розгляд, а при
новому розгляді справи в позові
відмовлено або позовні вимоги
задоволено в меншому розмірі, або
провадження у справі закрито чи заяву
залишено без розгляду, суд, ухвалюючи
рішення, повинен зобов'язати позивача
повернути відповідачеві безпідставно
стягнене з нього за скасованим
рішенням. В разі неможливості
повернути майно в рішенні або ухвалі
суду передбачається відшкодування
вартості цього майна в розмірі
грошових коштів, одержаних від його
реалізації. За судовим рішенням про
поворот виконання видається
виконавчий лист.

При цьому за постановою Верховного
Суду України від 24 вересня 2014 року по
справі № 6-122цс14 було викладено правову
позицію, за якою зазначено, що
відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України
зазначена норма закону застосовується
лише в тих випадках, коли безпідставне
збагачення однієї особи за рахунок
іншої не може бути усунуто з допомогою
інших, спеціальних способів захисту.
Зокрема, у разі виникнення спору
стосовно набуття майна або його
збереження без достатніх правових
підстав договірний характер
правовідносин виключає можливість
застосування до них судом положень
частини першої статті 1212 ЦК України, у
тому числі й щодо зобов'язання
повернути майно потерпілому.

Суд зазначає, що на підставі ст. 95 ЦПК
України судовий наказ є особливою
формою судового рішення, що видається
судом за результатами розгляду вимог,
передбачених ст. 96 ЦПК України, та який
підлягає виконанню за правилами,
встановленими для виконання судових
рішень у порядку, встановленому
законом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про
практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження»
зазначено, що на судові накази
поширюються положення ст. ст. 369-373, 377, 378,
379, 380 ЦПК України щодо вирішення
процесуальних питань, пов'язаних із
виконанням судового наказу. Зазначені
процесуальні питання вирішуються в
порядку, визначеному цими статтями.

Таким чином, аналізуючи наведені норми
права, а також враховуючи керівні
роз'яснення Вищого Спеціалізованого
Суду України та правову позицію
Верховного Суду України, суд приходить
до переконання, що ст. 1212 ЦК України до
вказаних спірних правовідносин не може
бути застосована, бо порушення прав
ОСОБА_1 може бути усунуто за допомогою
спеціального способу захисту,
передбаченого ст. 380 ЦПК України, шляхом
повороту виконання судового наказу, як
особливої форми судового рішення.

Також суд зазначає, що у судовому
засіданні не було доведено ані
позивачем, ані представником позивача
неправомірність дій представників
відповідачів, тобто не було доведено
винну поведінку цих осіб, внаслідок
чого грошові кошти були стягнуті з
позивача замість проведення стягнення
таких сум з боржника за судовим наказом
від 7 жовтня 2013 року, який мешкає по
АДРЕСА_1.

За ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

На підставі переліченого позовні
вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення моральної
шкоди та стягнення витрат на правову
допомогу внаслідок недоведеності
винних дій представників відповідачів
також не підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що позивачем було
обрано невірний спосіб захисту
порушеного права, враховуючи
недоведеність винної поведінки
представників «ДТЕК Донецькобленерго»
та Орджонікідзевського ВДВС
Маріупольського МУЮ, заявлені ОСОБА_1
вимоги про стягнення неправомірно
отриманих грошових коштів,
відшкодування моральної шкоди та
стягнення судових витрат не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 213-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Донецькобленерго»,
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції про
стягнення неправомірно отриманих
грошових коштів, відшкодування
моральної шкоди та стягнення судових
витрат - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено у
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення, а учасниками процесу, що
не були присутні при проголошенні, -
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя