Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2633/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Цоток
Доповідач Чельник О. І.
УХВАЛА

Іменем України

23.10.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Дьомич Л.М., Франко В.А.

при секретареві: Пітель Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
державного підприємства «Оникіївське
лісове господарство» на рішення
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області від 08 вересня
2014 року у справі за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«АГРОТЕХ» до Державного підприємства
«Оникіївське лісове господарство» та
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
заподіяної джерелом підвищеної
небезпеки, -

в с т а
н о в и л а :

11 лютого 2014 року позивач звернувся в
суд з позовом до відповідачів про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної джерелом підвищеної
небезпеки, обґрунтовуючи його тим, що
20.10.2012 року ОСОБА_2, перебуваючи в
трудових відносинах з ДП "Оникіївське
лісове господарство" (далі по тексту ДП
«ОЛГ»), керуючи автомобілем ВАЗ 21214, д/н
НОМЕР_4, який належить останньому, в
селі Тишківка Добровеличківського
району Кіровоградської області по
вулиці Чкалова допустив зіткнення з
автомобілем TOYOTA HILUX 2.5 L, д/н НОМЕР_5, який
належить товариству з обмеженою
відповідальністю "АГРОТЕХ" (далі по
тексту ТОВ "АГРОТЕХ"). Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
автомобілі отримали механічні
пошкодження. Однак, відшкодувати
заподіяну шкоду в добровільному
порядку відповідачі не бажають. Просив
визначити частки щодо відшкодування
шкоди та стягнути з ДП «ОЛГ» та ОСОБА_2
кошти в сумі 158764,86 грн., а також упущеної
вигоди в сумі 21600 грн. У подальшому
позивач уточнив заявлені вимоги та в
рахунок відшкодування заподіяної ТОВ
«АГРОТЕХ» матеріальної шкоди просив
стягнути з ДП «ОЛГ» кошти в сумі 150000
гривень, а також упущеної вигоди в сумі
21600 гривень. З ОСОБА_2 просив стягнути
кошти в сумі 8764 гривні 86 копійок.

Рішенням Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 08 вересня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ДП
«ОЛГ» на користь ТОВ «АГРОТЕХ» в
рахунок відшкодування заподіяної
матеріальної шкоди кошти в сумі 149483
грн. 04 коп. У решті позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання судових
витрат.

В апеляційній скарзі ДП «ОЛГ»,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати в
частині стягнення майнової шкоди у
розмірі 149483,08 грн. та ухвалити нове
рішення про відмову в позові в цій
частині.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, відповідача
ОСОБА_2, дослідивши письмові докази по
справі, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах, встановлених ст.303
ЦПК України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Задовольняючи частково вимоги
позивача щодо стягнення майнової шкоди
з ДП «ОЛГ» у розмірі 149483 грн. 04 коп. суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 керував транспортним засобом,
перебуваючи з ДП «ОЛГ» у трудових
правовідносинах, працюючи на
підприємстві на посаді водія.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Суд першої інстанції вірно визначився
з характером спірних правовідносин та
з нормами права, що їх регулюють.

Статтею 1187 ЦК України визначено, що
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, що створює
підвищену небезпеку для особи, яка цю
діяльність здійснює та інших осіб.
Відповідно до ч.2 вказаної статті шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст.1172 ЦК України передбачено,
що юридична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Судом першої інстанції встановлено, що
власником автомобіля TOYOTA HILUX 2.5 L» д/н
НОМЕР_5, є ТОВ «АГРОТЕХ» що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу САК
083783, виданим Новоукраїнським РЕВ УДАІ
УМВС України в Кіровоградській
області.

Станом на 20.10.2012 року автомобіль ВАЗ 2121,
державний номерний знак НОМЕР_4,
зареєстровано за ДП «ОЛГ», про що
свідчить довідка начальника ВРЕР ДАІ з
обслуговування Новоархангельського,
Добровеличківського, Новоукраїнського
районів УМВС України в Кіровоградській
області від 29.05.2013 року за №543 (а.с.9).

У результаті дорожньо-транспортної
пригоди автомобіль позивача було
пошкоджено і відповідно до висновку №48
судової автотоварознавчої експертизи,
складеного 20.08.2014 року, сума
матеріального збитку, заподіяного
власнику автомобіля TOYOTA HILUX 2.5 L, д/н
НОМЕР_5, як станом на момент проведення
експертизи, так і станом на 23.10.2012 року у
випадку заміни рами прирівнюється до
ринкової вартості автомобіля і
визначається рівною 149483,04 грн. (а.с.193-209).

Постановою Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 10 грудня 2012 року ОСОБА_2
визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.8).
Постановою Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 05 грудня 2012 року ОСОБА_2
визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.130 КУпАП, та накладено
адміністративне стягнення у виді
громадських робіт на строк 50 годин
(а.с.7).

ОСОБА_2 на час скоєння ДТП перебував у
трудових правовідносинах з ДП «ОЛГ», де
працював водієм, та був ознайомлений з
посадовою інструкцією водія
автотранспортних засобів ДП «ОЛГ»
(далі по тексту Інструкція),
затвердженою директором підприємства
01.12.2010 року, про що свідчить підпис
ОСОБА_2 (а.с.125-127).

Ці обставини встановлені судом першої
інстанції та не заперечувалось
сторонами у судовому засіданні
апеляційної інстанції.

Відповідно до п.4 Інструкції
(відповідальність сторін) водій
автотранспортних засобів несе
відповідальність за:

- якість і своєчасність виконання
покладених на нього цією Інструкцією
обов'язків;

- керування автомобілем у нетверезому
стані;

- дотримання правил внутрішнього
трудового розпорядку;

-дотримання інструкцій з охорони праці,
протипожежної безпеки і виробничої
санітарії.

За невиконання вимог даної Інструкції
водій автотранспортних засобів
притягується до дисциплінарної
(догана, звільнення з роботи),
матеріальної відповідальності або в
адміністративному порядку (накладення
штрафу).

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що ОСОБА_2 самовільно заволодів
транспортним засобом для своїх власних
потреб не у зв'язку з виконанням своїх
трудових обов'язків у вихідний день
(субота). Тому, саме з нього має бути
стягнута матеріальна шкода на підставі
ч.2 ст.1187 ЦК України. Крім того, ДП «ОЛГ»
вважає, що суд першої інстанції мав би
врахувати положення ч.4 ст.1187 ЦК України
та визначити ступінь вини
підприємства, яка аби і була, то у
даному випадку мала б бути незначною.

ОСОБА_2 у судовому засіданні
апеляційного суду свою вину визнав.
Пояснив, що ДТП сталося саме за
встановлених судом обставин. Пояснив,
що він згоден виплатити матеріальну
шкоду, завдану підприємству. При цьому
апеляційну скаргу на рішення суду
першої інстанції не подавав. До
апеляційної скарги ДП «ОЛГ» у порядку,
визначеному ст.299 ЦПК України, не
приєднався.

Крім того, пояснив, що мав до службового
автомобіля вільний доступ, ключі від
транспортного засобу та документи на
автомобіль постійно знаходилися у
нього. Роботодавець не вимагав здачі
ключів під охорону. Тому, 19.12.2012 року
(п'ятниця) він вільно взяв автомобіль
ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_4,
і поїхав на ньому додому у с. Тишківка. А
вранці 20.12.2012 року виїхав на вказаному
автомобілі у с. Тишківка у нетверезому
стані, де на вул. Чкалова сталася ДТП.

Судом встановлено, що автомобіль
протягом 19-20 грудня 2012 року
підприємство не розшукувало, про
зникнення автомобіля органи ДАІ не
повідомляло.

На думку колегії суддів визнання своєї
вини ОСОБА_2 та готовність відшкодувати
шкоду може мати значення для
добровільного її відшкодування або
відшкодування шкоди підприємству, з
яким перебував у трудових
правовідносинах, у порядку регресу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п.6 постанови Пленуму ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ від
01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» особою, яка зобов'язана
відшкодувати шкоду, завдану джерелом
підвищеної небезпеки, є фізична або
юридична особа, що на відповідній
правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду,
оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Якщо особа під час
керування транспортним засобом має
посвідчення водія на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії і реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2 Правил
дорожнього руху України).

Не вважається особою, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, і не несе відповідальності
за шкоду перед потерпілим особа, яка
керує транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових
обов'язків) на підставі трудового
договору із особою, яка на відповідній
правовій підставі володіє
транспортним засобом. Така особа,
враховуючи характер відносин, які між
ними склалися, може бути притягнута до
відповідальності роботодавцем лише у
регресному порядку відповідно до ст. 1191
ЦК України.

Виходячи з аналізу ч.ч.2-4 ст.1187 колегія
суддів дійшла висновку, що вказана
норма ЦК регулює правовідносини осіб,
які не перебувають між собою у трудових
відносинах.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про застосування саме ст.1172 ЦК
України про відшкодування юридичною чи
фізичною особою шкоди, завданої їхнім
працівником під час виконання
службових обов'язків, оскільки хоч
ОСОБА_2 і скоїв ДТП у вихідний день без
відповідного наказу керівника
підприємства про використання
транспортного засобу, тобто в
порушення Правил внутрішнього
трудового розпорядку, проте,
відповідальність за такі порушення, у
тому числі дисциплінарна та
матеріальна, передбачена п.4 Посадової
інструкції водія автотранспортних
засобів (а.с.126).

А відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Таким чином, на думку колегії суддів
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про стягнення матеріального
збитку з роботодавця, а саме з ДП «ОЛГ».

Що стосується розміру матеріального
збитку, стягнутого судом з урахуванням
вартості заміни рами у сумі 149483,04 грн.,
колегія суддів погоджується з цим,
оскільки на сторінці 5 висновку
експерта №48, складеного 20.08.2014 року,
зазначено перелік пошкоджених
складників та ремонтна операція для
кожного з них, які зведені до таблиці 1
відповідно до протоколу технічного
огляду транспортного засобу від 23.10.2012
року, складеного
спеціалістом-автотоварознавцем
Іщенком С.В. (а.с.25). Як свідчить п.22
таблиці №1 у пошкодженому автомобілі
передбачена заміна рами у зборі (а.с.197).
Тому, стягнення матеріального збитку і
мало бути враховано судом саме з
урахуванням заміни рами.

В іншій частині рішення суду не
оскаржувалось.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, ухваленим з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, що відповідно до
ст.308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315,317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу державного
підприємства «Оникіївське лісове
господарство» відхилити.

Рішення Добровеличківського районного
суду Кіровоградської області від 08
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: