overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Номер провадження 2/754/6397/14
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

17.10.2014 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В. розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області про стягнення грошової допомоги при звільненні та одноразової грошової допомоги по втраті працездатності,

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області про стягнення грошової допомоги при звільненні та одноразової грошової допомоги по втраті працездатності.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що його було звільнено з органів внутрішніх справ за віком та вислугою років, однак не були виплачені в повному обсязі виплати грошової допомоги при звільненні, при цьому посилається на ст. 9 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пунктом 1 частини 1 ст. 15 ЦПК України, передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 4 частини 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Таким чином, правовідносини, які виникли між сторонами випливають із публічно-правових відносин, позовну заяву пред'явлено до суб'єкта владних повноважень, а тому спір носить виключно публічно-правовий характер та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Оскільки, даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд приходить до висновку, про відмову у відкритті провадження.

Керуючись ч. 2 ст. 122 ЦПК України,

У Х В А Л И
В:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної служби охорони при ГУМВС України в
Київській області про стягнення грошової допомоги при звільненні та одноразової грошової допомоги по втраті працездатності - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:
Справа № 609/1282/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2014 р. Шумський районний суд
Тернопільської області

в складі головуючої судді
Ящук Т.М.

за участю секретаря
Щепановської І.Б.

з участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шумськ , під час попереднього розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

В С Т А
Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб із відповідачем ОСОБА_4

В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги, пояснила, що шлюбні відносини із відповідачем припинила три роки назад, просить шлюб розірвати.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, просить шлюб розірвати, оскільки із позивачкою разом не проживають, рішення просить прийняти під час попереднього розгляду справи.

Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази, вважає, що позов підлягає до задоволення .

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі із 06 листопада 1977 року, який був зареєстрований
Суразькою сільською Радою Шумського району, актовий запис № 19 , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 06.11.1977 року
Суразькою сільською Радою Шумського району.

Від спільного шлюбу в них неповнолітніх дітей немає.

Сторони припинили шлюбні відносини, що суд розцінює, як те, що підстав для відновлення сім'ї не має.

У відповідності до ст.112 СК України є дійсні мотиви розірвання шлюбу між сторонами.

За вказаних обставин суд рахує за доцільне шлюб між сторонами розірвати, прізвища залишити незмінними.

На підставі наведеного, керуючись ст..112 СК України, ст..ст.212-214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш
И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстрований 06 листопада 1977 року
Суразькою сільською Радою Шумського району Тернопільської області , актовий запис № 19 .

Прізвища залишити незмінними.

Рішення вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду
Тернопільської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т. М. Ящук
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді
Бузовського В. В.,

при секретарі
Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Одесі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

встановив:

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом та просили визнати
ОСОБА_3, таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_2 посилаючись на те, що зазначений будинок належить їм на праві спільної сумісної власності. З 1998 року в будинку зареєстрований їх син, який з 2000 року в будинку не проживає, особисті речі відсутні.

Відповідач, який проживає в АДРЕСА_1
(а.с. 20), надіслав до суду заяву про визнання позову та клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с. 19).

Крім визнання позову, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що ОСОБА_1, та ОСОБА_2, є власниками будинку АДРЕСА_2 що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с. 4), зареєстрованим в КП «ОМБТІ та РОН» 17.11.1997р., (а.с. 5 на звороті). Відповідач ОСОБА_3, є сином позивачів, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8), зареєстрував місце свого проживання в зазначеному житловому приміщенні в 1998 році (а.с. 6, 13). З 2000 року, відповідач добровільно залишив місце проживання, перешкод в проживанні йому ніхто не чинив, особисті речі відповідача в будинку відсутні, на даний час проживає в АДРЕСА_1 (а.с. 20). Встановлені судом обставини підтверджуються актом про не проживання від 28.08.2014р., (а.с. 7).

Згідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, втратив право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_2 у зв'язку з не проживанням в квартирі понад один рік без поважних причин.

На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким що втратив право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_2 у зв'язку із не проживанням понад один рік без поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя:
Справа №493/2067/14-ц
Провадження № 2/493/676/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2014

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючої - судді
БОДАШКО Л. І.,

при секретарі
ТИХОНОВІЙ Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта
Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем, розірвати, стверджуючи, що 22 грудня 1970 року в
Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси він зареєстрував шлюб з відповідачем, від цього шлюбу сторони мають повнолітніх дітей - дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки в останні роки стосунки між ними погіршилися, вони перестали розуміти одне одного, стали часто сваритися, сім'я розпалася остаточно, сторони на протязі тривалого часу разом не проживають, сімейних відносин не підтримують, відновлювати їх не мають наміру. Діти вже дорослі, проживають окремо, матеріально забезпечені, спільно нажите майно позивач має намір розділити в судовому порядку, оскільки добровільно відповідач не бажає такого розподілу.

З приводу вище вказаного позивач змушений звернутися до суду з позовом і в судовому засіданні свої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з'явилася, але надіслала на адресу суду заяву, посвідчену секретарем
Пужайківської сільської ради
Балтського району Одеської області, в якій просить справу розглянути без її присутності.

Заслухавши позовні вимоги позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі перешкоджає інтересам позивача, можливість збереження сім`ї втрачена, тому, керуючись ст.ст. 110, 112
Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10,11,209,212,214,215,222,223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 22.12.1970 року у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, від якого вони неповнолітніх дітей не мають, актовий запис №1391, - розірвати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

С У Д Д
Я
Справа № 591/7658/14-ц
Провадження № 2-н/591/1713/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року

м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м.
Суми Сибільов О.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю
«Сумитеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення,-

ВСТАНОВИВ:

Заява складена з дотриманням вимог ст. 98 ЦПК України, підсудна Зарічному районному суду м. Суми. Підстав для відмови у прийнятті чи її повернення не вбачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 103 ЦПК України судовий наказ має відповідати вимогам виконавчого документа, встановленим
Законом України «Про виконавче провадження».

Виходячи з вимог п. 3 ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у виконавчому документі зазначаються ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, наявність вказаної інформації є обов’язковою для вирішення питання про видачу судового наказу.

Керуючись ст.ст. 96-100, 103 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», -

УХВАЛИВ:

Відкрити наказне провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення.

Зобов’язати Державну податкову інспекцію у м. Сумах надати негайно суду реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_3, (інша інформація про особу не відома).

У випадку невідповідності зазначених судом у цій ухвалі даних про особу (П.І.Б., дата народження, адреса реєстрації місця постійного проживання) інформації, яка містить у
Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, зобов’язати
Державну податкову інспекцію у м. Суми надати відомості про індивідуальний ідентифікаційний номер вказаної вище особи без зазначення будь – якої адреси (за пошуковими параметрами –
П.І.Б., дата народження).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
О.В. Сибільов
Справа № 591/7709/14-ц
Провадження № 2-н/591/1724/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року

м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м.
Суми Сибільов О.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю
«Сумитеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,-

ВСТАНОВИВ:

Заява складена з дотриманням вимог ст. 98 ЦПК України, підсудна Зарічному районному суду м. Суми. Підстав для відмови у прийнятті чи її повернення не вбачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 103 ЦПК України судовий наказ має відповідати вимогам виконавчого документа, встановленим
Законом України «Про виконавче провадження».

Виходячи з вимог п. 3 ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у виконавчому документі зазначаються ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, наявність вказаної інформації є обов’язковою для вирішення питання про видачу судового наказу.

Керуючись ст.ст. 96-100, 103 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», -

УХВАЛИВ:

Відкрити наказне провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Зобов’язати Державну податкову інспекцію у м. Сумах надати негайно суду реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_3, (інша інформація про особу не відома).

У випадку невідповідності зазначених судом у цій ухвалі даних про особу (П.І.Б., дата народження, адреса реєстрації місця постійного проживання) інформації, яка містить у
Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, зобов’язати
Державну податкову інспекцію у м. Суми надати відомості про індивідуальний ідентифікаційний номер вказаної вище особи без зазначення будь – якої адреси (за пошуковими параметрами –
П.І.Б., дата народження).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
О.В. Сибільов
Провадження №2/751/1802/14
(вступна та резолютивна частини)
Новозаводський районний суд міста в складі: головуючого - судді при секретарі Шестак за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Демарк" про стягнення грошових
Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у наведенні доводів, з яких встановлено наявність та відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.
Згідно ст. ст. 209, 218 ЦПК України складання повного рішення відкладається на п'ять днів, до 17
Керуючись ст. ст. 23, 526, 530, 610, 1066, 1070, 1167 ЦК
України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212-218, 224-226
ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк" про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк" на користь поточного рахунку, що є рахунком завантаження, контрахунків, видачу платіжної картки НСМЕП і розрахункове обслуговування пенсіонерів від 30
(двадцять дев'ять тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 73коп., відсоток на залишок коштів - 470 (чотириста сімдесят) грн. 36 коп. ( без врахування обов'язкових
В задоволені решти вимог відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк" на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через
Новозаводський районний суд міста
Чернігова. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя
К. В. Мороз
Справа№751/9737/14
Провадження №6/751/2917/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста
Чернігова

у складі: головуючого-судді Гордійка
Ю. Г.

при секретарі Ващиліна
Т. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові заяву ПАТ „Альфа-Банк” про видачу виконавчого документа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській
Організації „Всеукраїнський фінансовий союз” у складі судді
Веремій Т.М.(одноособово) по цивільній справі за позовом ПАТ „Альфа-Банк” до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором –

В С Т А Н О
В И В :

ПАТ „Альфа-Банк” звернулось до суду з заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду на підставі рішення
Постійно діючого третейського суду при
Всеукраїнській Громадській
Організації „Всеукраїнський фінансовий союз” по справі № 2093-2/477/14, мотивуючи її наступним.

24.07.2014 р. вказаним третейським судом винесено рішення по справі за позовом
ПАТ „Альфа-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задоволено, а саме: стягнуто з відповідача на користь
ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за договором кредиту у сумі 33248,95 грн. та судові витрати – витрати по сплаті третейського збору у сумі 400 грн..
Справа № 2093-2/477/14 розглянута з дотриманням вимог Закону України „Про третейські суди” і рішення набрало законної сили.

Сторони в судове засідання не з’явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК
України, їх неявка не перешкоджає судовому розгляду заяви відповідно до ч. 1 ст. 389-9 ЦПК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши справу третейського суду № 2093-2/477/14, суд приходить до висновку, що підстави для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачені ст. 389-10
ЦПК України відсутні, тому заява ПАТ
„Альфа-Банк” підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 389–7-389–11 ЦПК України,
Законом України „Про третейські суди”
–

Ухвалив:

Заяву ПАТ „Альфа-Банк” про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду – задовольнити.

Видати ПАТ „Альфа-Банк” виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при
Всеукраїнській Громадській
Організації „Всеукраїнський фінансовий союз” винесеного у складі судді Веремій Т.М. (одноособово) від 24.07.2014 р. по цивільній справі № 2093-2/477/14 третейського суду про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ПАТ “Альфа-Банк” заборгованість за кредитним договором у сумі 33248 грн. 95 коп., судові витрати – витрати по сплаті третейського збору у сумі 400 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
„Альфа-Банк” судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Справу № 2093-2/477/14 до третейського суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Ю.Г. Гордійко
Провадження № 2/161/3645/14
У Х В А Л А

29 липня 2014 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого – судді

Кихтюка Р.М.,

при секретарі –

Козак О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд із заявою забезпечення позову у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення з них коштів, як спадкоємців позичальника.

В заяві просить суд в порядку забезпечення позову накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належала на праві приватної власності ОСОБА_4, що померла 06.06.2013 року, оскільки остання заборгувала їй 43000 євро, але не повернула і померла. На даний час їй стало відомо про наявність спору між спадкоємцями, в тому числі і згаданої квартири.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК
України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Видами забезпечення позову, згідно ч. 1 ст. 152 ЦПК України, є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197
ЦПК України.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову слід задовольнити, оскільки невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду внаслідок відчуження спірного майна.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 151 - 153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належала на праві приватної власності
ОСОБА_4, що померла 06.06.2013 року.

Копію ухвали направити відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції для виконання та про її результати повідомити Луцький міськрайонний суд.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Волинської області протягом п’яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Р.М. Кихтюк