РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/12997/14-ц

2/643/4775/14

31.10.2014 м. Харків

Московський районний суд м.
Харкова

в складі: головуючого судді
- Задорожної А.М.,

за участю: секретаря судового
засідання - Тугайбей В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Харкова цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради про повернення дитини,
третя особа - ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

Позивачка 05 вересня 2014 року звернулася
до суду з позовом до Управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради, в якому просила повернути
неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
їй на виховання.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала,
що вона є матір'ю неповнолітнього
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між нею та
ОСОБА_3 було розірвано. Рішенням
Московського районного суду м. Харкова
від 12.08.2013 року дитина була відібрана у
неї та ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що у неї не
було можливості займатися вихованням
сина. Рішенням виконавчого комітету
Харківської міської ради від 12.08.2013
року ОСОБА_4 було надано статус дитини,
позбавленої батьківського піклування.
Розпорядженням Краснокутської
районної державної адміністрації
Харківської області від 23.04.2014 року №151
ОСОБА_4 було передано на виховання та
спільне проживання до дитячого будинку
сімейного типу ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що
проживають за адресою: АДРЕСА_1. Дитина
неодноразово залишала своє місце
проживання у дитячому будинку. Крім
того, батьки-вихователі не в змозі були
забезпечити виховання ОСОБА_4 у зв'язку
з чим 02.09.2014 року дитина була виведена
зі складу дитячого будинку. З 03.09.2014
року ОСОБА_4 влаштований на навчання до
Чугуївського професійного ліцею, за
місцем навчання забезпечений
гуртожитком. На даний час нею створені
усі умови для проживання ОСОБА_4, в
квартирі чисто, охайно, вона має
можливість забезпечити дитину
необхідними речами, продуктами
харчування. Стосунки в їхній сім'ї
доброзичливі. Вона працює та має
стабільний дохід. На теперішній час
вона має намір займатися ОСОБА_4,
матеріально його забезпечувати та, у
разі необхідності, лікувати.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, подала до суду заяву, в якій
вказала, що на задоволенні позову
наполягає, просила справу розглядати
за її відсутності.

Представник відповідача Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради - Ломова Н.М.,
яка діє на підставі довіреності від
20.10.2014 року №447, в судове засідання не
з'явилася, подала до суду заяву, в якій
вказала, що позову визнає та просить
справу розглядати за її відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлялася в порядку,
передбаченому ст. 76 ЦПК України, про
причини неявки суд не повідомив,
заперечень проти позову не надав.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК
України, суд розглянув цивільну справу
без здійснення фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
запису.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд дійшов наступного:

Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1
та ОСОБА_3

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 12.08.2013 року по цивільній
справі за позовом Управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради, яке діє в інтересах
малолітнього ОСОБА_4, до ОСОБА_3, ОСОБА_1
про відібрання дитини без позбавлення
батьківських прав, закріплення житла,
стягнення аліментів було вирішено:
відібрати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у матері
ОСОБА_1 і батька ОСОБА_3 без позбавлення
їх батьківських прав; зберегти за
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на
проживання та користування житлом за
адресою: АДРЕСА_2; накласти заборону на
відчуження квартири АДРЕСА_2, а також на
відчуження майна ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1;
стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженки м. Харкова, аліменти на
утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 1/4 частки з усіх видів її
заробітку (доходу) щомісячно, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи стягнення з 17.05.2013 року і до
досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
повноліття.

Як убачається з мотивувальної
частини вищевказаного рішення,
підставою для відібрання у позивачки
її сина стало те, що суд, оцінивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, дійшов висновку відносно
того, що залишення дитини у батьків
буде небезпечним для її життя, здоров'я
і морального виховання, оскільки, як
вбачається з матеріалів справи та
пояснень відповідачів, вони не здатні
забезпечити належне виховання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України
передбачено, що суд може постановити
рішення про відібрання дитини від
батьків або одного з них, не
позбавляючи їх батьківських прав, у
випадках, передбачених пунктами 2-5
частини першої статті 164 цього Кодексу,
а також в інших випадках, якщо
залишення дитини у них є небезпечним
для її життя, здоров'я і морального
виховання.

Частиною 3 зазначеної статі
передбачено, що якщо відпадуть причини,
які перешкоджали належному вихованню
дитини її батьками, суд за заявою
батьків може постановити рішення про
повернення їм дитини.

Розпорядженням Краснокутської
районної державної адміністрації
Харківської області від 23.04.2014 року №151
неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
було передано на виховання та спільне
проживання до дитячого будинку
сімейного типу ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що
проживають за адресою: АДРЕСА_1.

Неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є
інвалідом дитинства, хворіє на
органічне ураження ЦНС змішаного
ґенезу з галюциногенним синдромом,
поведінковими порушеннями та
порушеннями потягів психооргонічний
синдром легкого ступеня (астенічний
варіант). Епісиндром в анамнезі.
Неповнолітній перебуває на обліку у
невролога, регулярно знаходиться на
лікуванні у психоневрологічному
диспансері та обласній психіатричній
лікарні.

Відповідачем надано до суду висновок
від 30.10.2014 року №465, відповідно до якого
комісія вважала за доцільне повернення
ОСОБА_1 на виховання неповнолітнього
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки ОСОБА_1
створені належні умови для проживання
ОСОБА_4, в квартирі чисто, охайно, мати
має можливість забезпечити дитину
необхідними речами, продуктами
харчування. Також встановлено, що
ОСОБА_1 працює та має стабільний дохід.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову, суд, за
наявності для того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Визнання позову відповідачем не
суперечить закону і не порушує права,
свободи та інтереси інших осіб, тому
приймається судом.

За таких обставин, враховуючи, що на
даний час відпали причини, які
перешкоджали належному вихованню
неповнолітнього його матір'ю, суд
вважає, що позов обґрунтований та
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ч. 3 ст. 170 Сімейного кодексу
України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 169, 208-209, 212-215
ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Повернути неповнолітнього ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на виховання його матері
ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Харківської області через Московський
районний суд м. Харкова протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий
А.М. Задорожна