Справа № 522/5333/14
Номер провадження 2/522/5173/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 21» жовтня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Суворової О.В.

при секретарі - Дмитрієві С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна
подружжя, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до Приморського
районного суду м. Одеси з позовною
заявою до ОСОБА_3, про визнання ОСОБА_2
та ОСОБА_3 такими, що з грудня 2005 року
проживають однією сім'єю; визнання
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю
ОСОБА_2 та ОСОБА_3; визнання права
спільної сумісної власності ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, з ідеальною часткою ?, на
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1; визнання права спільної
сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з
ідеальною часткою ?, на автомобіль
марки Hyundai accent, реєстраційний номер
НОМЕР_1; визнання права спільної
сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з
ідеальною часткою ?, на автомобіль
марки ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2,
1963 ріку випуску, тип легковий седан,
колір зелений, номер шасі (кузова рами)
НОМЕР_5, та визнання права спільної
сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з
ідеальною часткою ?, на нежилі
приміщення третього поверху, загальною
площею 512,4 кв.м., що розташовані за
адресою: АДРЕСА_2.

Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує
тим, що вона з грудня 2005 року проживає
однією сім'єю з ОСОБА_3, з яким у
подальшому зареєструвала шлюб, а
згідно положень Сімейного кодексу
України вона має право на поділ майна,
що належить їй та ОСОБА_3 на праві
спільної сумісної власності незалежно
від розірвання шлюбу.

Представник позивача позовну заяву
підтримав, просив суд позов
задовольнити.

ОСОБА_3, згідно заперечень на
позов, позов ОСОБА_2 визнав частково,
просив суд відмовити у задоволенні
позовної вимоги про визнання за ОСОБА_2
права на ? частину квартири АДРЕСА_1.

За заявою представника ОСОБА_2 від
10 травня 2014 року про допит свідків,
судом викликалися та були допитані
свідки: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин повноту їх з'ясування і
доведеність, проаналізувавши діюче
законодавство України, суд доходить до
висновку про задоволення позовної
заяви ОСОБА_2 за таких обставин.

Як встановлено судом, 19 липня 2007
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено
шлюб, що підтверджується свідоцтвом
про шлюб від 19 липня 2007 року та
свідоцтвом про правоздатність шлюбу
від 05.07.2007р.

З моменту укладення шлюбу та до
дійсного часу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шлюб не
розірвали та продовжують перебувати у
шлюбі.

У своєму позові ОСОБА_2 вказує, що
вона та ОСОБА_3 з грудня місяця 2005 року
почали проживати разом та вести
спільне господарство, тобто ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 фактично проживали однією
сім'єю.

З матеріалів справи вбачається,
що у грудні місяці 2006 року ОСОБА_2
завагітніла від ОСОБА_3 і у них
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька - ОСОБА_8.

У свідоцтві про народження
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 матір'ю ОСОБА_8
визначено ОСОБА_2, а батьком ОСОБА_3.

Той факт, що ОСОБА_3 являється
батьком ОСОБА_8, яка народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 не заперечував.

Отже, зазначені обставини
свідчать про те, що до укладення шлюбу
від 19 липня 2007 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
проживали однією сім'єю, а відповідно,
суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_2
про визнання її та ОСОБА_3 такими , що з
грудня 2005 року проживають однією
сім'єю, є підтвердженою, обґрунтованою
та такою що підлягає задоволенню. При
цьому, допитані судом свідки: ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, підтвердили
обставини викладені ОСОБА_1 у своєму
позові, зокрема, підтвердили той факт,
що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з грудня місяця
проживали однією сім'єю.

23 листопада 2006 року за договором
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрованого у реєстрі за № 6454,
ОСОБА_3 придбав у власність квартиру,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно заперечень ОСОБА_3 на
позовну заяву, ОСОБА_3 по вказаному
договору розрахувався у березні 2007
року.

Право власності на зазначену
квартиру було зареєстроване за ОСОБА_3
05 квітня 2007 року, що підтверджується
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно № 14147766 від 05.04.2007
року.

Відповідно до ст. 334 ЦК України,
права на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 182 ЦК України встановлено,
що право власності та інші речові права
на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Згідно ст. 4 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно.

Отже, ОСОБА_3 набув право
власності на квартиру, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, по договору
купівлі-продажу від 23 листопада 2006
року, лише після реєстрації такого
права, а саме 05 квітня 2007 року.

Відповідно до ст. 74 Сімейного
кодексу України, якщо жінка та чоловік
проживають однією сім'єю, але не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними. На майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення глави 8 цього Кодексу.

Враховуючи той факт, що на момент
набуття ОСОБА_3 права власності на
квартиру, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, по договору купівлі-продажу
від 23 листопада 2006 року, а саме 05 квітня
2007 року, ОСОБА_2 була вагітна від ОСОБА_3
і вони проживали однією сім'єю, та
враховуючи положення ст. 74 Сімейного
кодексу України, суд задовольняє
вимогу про визнання квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та
ОСОБА_3. При цьому наявні у матеріалах
справи товарні чеки, квитанції про
оплату, листи замовлення, рахунки,
свідчать про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
разом відремонтували та обладнали
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Аналогічні положення містяться у
ЦК України - відповідно до ст. 368 ЦК
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, є їхньою спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Судом встановлено, що після
укладення 19.07.2007 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 шлюбу ними було придбано і інше
майно, а саме: автомобіль марки Hyundai accent,
реєстраційний номер НОМЕР_1; автомобіль
марки ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2,
1963 ріку випуску, тип легковий седан,
колір зелений, номер шасі (кузова рами)
НОМЕР_5; нежилі приміщення третього
поверху, загальною площею 512,4 кв.м., що
розташовані за адресою: АДРЕСА_2, а
відповідно це майно являється спільною
сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Статтею 69 Сімейного кодексу
України встановлено, що дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу, в зв'язку з чим суд задовольняє
позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання
права спільної сумісної власності
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з ідеальною часткою ?,
на квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1; автомобіль марки Hyundai accent,
реєстраційний номер НОМЕР_1; автомобіль
марки ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2,
1963 ріку випуску, тип легковий седан,
колір зелений, номер шасі (кузова рами)
НОМЕР_5; нежилі приміщення третього
поверху, загальною площею 512,4 кв.м., що
розташовані за адресою: АДРЕСА_2. При
цьому, як зазначено у запереченнях на
позов ОСОБА_3, він визнає вимоги про
визнання права спільної сумісної
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
автомобіль марки Hyundai accent,
реєстраційний номер НОМЕР_1; автомобіль
марки ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2,
1963 ріку випуску, тип легковий седан,
колір зелений, номер шасі (кузова рами)
НОМЕР_5.

Судом не приймаються доводи
ОСОБА_3 про те, що у 19.12.2013р. ОСОБА_2
отримала громадянство Італії та
змінила прізвище, так як у матеріалах
справи наявна копія паспорту
громадянина України саме ОСОБА_2 з
копією довідки про присвоєння ОСОБА_2
ідентифікаційного номеру.

Доводи ОСОБА_3 про те, що він за свої
власні кошти придбавав спірне майно,
також судом не приймаються, так як ст. 60
Сімейного кодексу України чітко
встановлено, що майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розподіл майна подружжя - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_3, та ОСОБА_3, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_4 , такими, що з грудня 2005
року проживають однією сім'єю.

Визнати квартиру АДРЕСА_1, яка в цілому
має загальну площу 189,6 кв.м., в тому
числі шість житлових кімнат площею 126,4
кв.м., спільною сумісною власністю
ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3,
та ОСОБА_3, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_4.

Визнати право спільної сумісної
власності ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_3, та ОСОБА_3, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_4, з ідеальною часткою ? ,
на квартиру АДРЕСА_1, яка в цілому має
загальну площу 189,6 кв.м., в тому числі
шість житлових кімнат площею 126,4 кв.м.

Визнати право спільної сумісної
власності ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_3, та ОСОБА_3, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_4, з ідеальною часткою ? ,
на автомобіль марки Hyundai accent,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Визнати право спільної сумісної
власності ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_3, та ОСОБА_3, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_4, з ідеальною часткою ? ,
на автомобіль марки ГАЗ, реєстраційний
номер НОМЕР_2, 1963 року випуску, тип
легковий седан, колір зелений, номер
шасі (кузова рами) НОМЕР_5.

Визнати право спільної сумісної
власності ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_3, та ОСОБА_3, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_4, з ідеальною часткою ? ,
на нежилі приміщення третього поверху,
загальною площею 512,4 кв.м., що
розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене
шляхом подання апеляційному суду через
суд першої інстанції апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

О.В.Суворова

21.10.2014