Справа №592/8179/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Фоменко І. М.Номер
провадження 22-ц/788/1878/14 Суддя-доповідач -
Хвостик С. Г. Категорія - 24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Маслова В. О.

за участю секретаря - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області апеляційну
скаргу ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 25 вересня 2014 року

в цивільній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумитеплоенерго» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
надані комунальні послуги з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання, -

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 25 вересня 2014 року
задоволено позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сумитеплоенерго».

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумитеплоенерго»
заборгованість за надані послуги з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання в сумі 4074 грн. 16 коп., а
також судовий збір у розмірі 243 грн. 60
коп.

Вказане рішення суду відповідач
оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги
зазначається, що позивач не довів того
факту, що з 2009 по 2013 роки надавав
комунальні послуги з централізованого
опалення та гарячого водопостачання за
місцем знаходження квартири АДРЕСА_1,
враховуючи що договірних відносин між
позивачем і власником тієї квартири на
той період не було.

Також відповідач послався на
відсутність заборгованості стосовно
вказаних послуг і недоведеність цього
факту, так як після укладення з
позивачем договору 20 травня 2013 року з
приводу централізованого опалення та
постачання гарячої води він своєчасно
оплачує за надані послуги у
вищевказане жиле приміщення.

Крім того, відповідач вважає
неналежними доказами з приводу
підтвердження обставин наявності у
нього заборгованості, надану позивачем
оборотну відомість та відомість звірки
взаєморозрахунків, посилаючись на те,
що ці документи не відповідають
вимогам Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача ТОВ
«Сумитеплоенерго» Кубанової А.М. про
залишення рішення суду без змін,
пояснення позивача ОСОБА_3 про
задоволення апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач ОСОБА_3 з 2008 року є власником
квартири АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування, про що він уточнив в
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції, пояснивши, що відповідних
документів він не може надати суду.

Станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року, до факту
смерті, в цій квартирі мешкав батько
відповідача ОСОБА_5 (а.с.54).

Позивач ТОВ «Сумитеплоенерго» є
виробником і виконавцем послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води, в тому числі і
в квартиру, яка належить відповідачу,
що підтверджується рішенням Сумської
міської ради від 03 серпня 2005 року №
1338-МР, рішеннями виконавчого комітету
Сумської міської ради від 27 грудня 2005
року № 720 та від 20 травня 2011 року № 322, а
також не заперечується сторонами (а.с.18,
19, 20).

Умови та порядок оплати за надані
комунальні послуги були обумовлені у
відповідних рішеннях Сумського
міськвиконкому (а.с.21-26).

20 травня 2013 року ТОВ «Сумитеплоенерго»
в особі директора департаменту
«Енергозбут» та споживач ОСОБА_3 уклали
договір про надання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води у приміщення
квартири АДРЕСА_1, в якому оговорили
права та обов'язки сторін, тарифи на
послуги, порядок оплати і питання
взаємної відповідальності (а.с.8-12).

За період з 01 листопада 2009 року по 31
серпня 2014 року відповідач допустив
заборгованість щодо своєчасної і в
повному обсязі оплати за надані
позивачем послуги з централізованого
опалення та постачання гарячої води,
внаслідок чого виникла заборгованість
в сумі 4074 грн. 16 коп., що підтверджується
оборотною відомістю (а.с.13-17, 41-43).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідач, порушуючи вимоги
законодавства, несвоєчасно та не в
повній мірі сплачував надані позивачем
послуги з централізованого опалення та
постачання гарячої води за вказаний у
заяві про зменшення позовних вимог
період, тому стягнув з нього борг за той
період в сумі 4074 грн. 16 коп.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Як передбачено ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Виходячи з вимог ст.322 ЦК України,
власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, за
спірний період, тобто з 01 листопада 2009
року по 31 серпня 2014 року, позивач ТОВ
«Сумитеплоенерго» надавав послуги з
централізованого опалення та
централізованого постачання гарячої
води у помешкання за адресою: АДРЕСА_1,
власником якого з 2008 року є відповідач
ОСОБА_3, який зобов'язаний нести тягар
утримання цього майна, а значить
своєчасно та в повній мірі сплачувати
гроші за надані послуги, враховуючи, що
лічильники на гаряче водопостачання у
тому жилому приміщенні не встановлені
і про зупинення в наданні таких послуг
він до позивача чи інших обслуговуючих
підприємств не звертався, тому
відповідно до ст.11 ЦК України, а також
на підставі укладеного договору від 20
травня 2013 року між ним та позивачем
виникли взаємні права та обов'язки, які
повинні з обох сторін виконуватись
належним чином, в тому числі і за
спірний період також.

Крім того, згідно з вимогами ст.ст. 20, 21,
22 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» позивач
зобов'язаний забезпечувати своєчасну
та відповідну якість наданих
комунальних послуг, а відповідач, як
споживач таких послуг, зобов'язаний
оплачувати комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом.

З цього приводу в п.18 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 630 від 21 липня 2005 року, зазначено, що
розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим,
якщо договором не встановлено інший
строк.

Ураховуючи, що відповідач належним
чином не виконав свого обов'язку щодо
утримання майна, так як своєчасно і в
повній мірі не сплачував кошти за
отримані послуги з централізованого
опалення та постачання гарячої води за
період з 01 листопада 2009 року по 31 серпня
2014 року, в тому числі і за період після
укладення відповідного договору, що
вбачається з оборотної відомості,
наданої позивачем, тому висновок суду
першої інстанції про стягнення з нього
заборгованості в сумі 4071 грн. 16 коп. є
правильним.

Підстав для не проведення оплати за
надані позивачем послуги за вказаний в
позові період відповідач належними і
допустимими доказами не довів, як і
того, що такі послуги він не отримував з
листопада 2009 року по травень 2013 року.

Посилання в апеляційній скарзі на
відсутність між сторонами договірних
відносин за період з листопада 2009 року
до 20 травня 2013 року не свідчать про
наявність для відповідача підстав не
оплачувати надані комунальні послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води, так як
фактичний перебіг відносин між
сторонами вказує на те, що між ними
склались такі відносини, за яких як
позивач, так і відповідач мають певні
права та обов'язки, в тому числі
обов'язок відповідача зводиться до
того, що він повинен своєчасно і в
повній мірі оплачувати надані
позивачем комунальні послуги.

До того ж, як вбачається з наданої
позивачем оборотної відомості,
відповідач частково погашав борг,
сплативши у листопаді 2009 року 89,56 грн., у
березні 2010 року 163,98 грн., у квітні 2010
року 150 грн., у серпні 2010 року 400 грн., у
жовтні 2010 року 120 грн., у листопаді 2010
року 100 грн. та у грудні 2010 року 184,47 грн.,
а також сплачував, хоча і не своєчасно,
за період після укладення договору, що
свідчить про визнання ним свого боргу
та визнання факту наявності між
сторонами зобов'язальних
правовідносин з приводу наданих послуг
з централізованого опалення та
постачання гарячої води (а.с.13-17, 41-43).

До доводів апеляційної скарги про те,
що надані позивачем оборотні відомості
щодо розрахунку заборгованості
відповідача не відповідають вимогам
стосовно документів з ведення
бухгалтерського обліку, колегія суддів
ставиться критично, оскільки вказані
документи не викликають сумнівів про
наявність у відповідача боргу по
оплаті наданих комунальних послуг, а
протилежного він не довів.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків місцевого суду також не
спростовують і не містять посилань на
такі порушення, які б слугували
підставою для зміни чи скасування
рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої
інстанції постановив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
зміни чи скасування колегія суддів не
вбачає, отже, апеляційну скаргу
необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 25 вересня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -