Справа №489/3077/14-ц 22.10.2014 22.10.2014 22.10.2014
Провадження №22-ц/784/2897/14
Провадження №22-ц/784/2897/14
Головуючий суду першої інстанції -
Суддя-доповідач апеляційного суду -
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання -
Шпонарською О.Ю.,

за участю:

позивача - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_5,

представника відповідача - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_3 -

ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 23 вересня 2014
року, ухвалене за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,
визнання права власності, припинення
права власності, витребування майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

28 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернулася із
вказаним позовом, який в подальшому
уточнювала та обґрунтовувала
наступним.

З 25 листопада 2005 року по 08 квітня 2014
року вона та відповідач перебували у
зареєстрованому шлюбі, під час якого
ними було набуто земельну ділянку
площею 0,0195 га та розташований на ній
житловий будинок площею 42,5 кв.м. по
АДРЕСА_2 автомобіль марки Ford Transit
(вантажний фургон малотонажний - В),
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2005 року
випуску і причіп бортовий - Е марки
Nіеwiadow НОМЕР_3, реєстраційний номер
НОМЕР_2, 1996 року випуску.

У подальшому сторони розпочали
реконструкцію вказаного будинку зі
збільшенням загальної площі до 91,6 кв.м.

Позивачка зазначала, що згоди про
добровільний поділ майна вони з
відповідачем не досягли.

А тому, посилаючись на наявність у
відповідача у власності квартири
АДРЕСА_1, просила виділити їй у
власність земельну ділянку і
будівельні матеріали та обладнання,
які були використані в процесі
реконструкції вищезазначеного
будинку, припинивши право власності
відповідача на дані об'єкти.

У власність відповідача виділити
транспортні засоби із виплатою йому
компенсації частки у спільному майні у
сумі 84 869 грн.75 коп.

Крім того, посилаючись на придбання нею
до укладення шлюбу побутової техніки у
квартиру належну відповідачу та
наявність її на даний час там же,
позивачка просила витребувати у
відповідача пральну машину Samsung S843,
холодильник Samsung RL 28D38W, поверхню
вбудовану Ardo BH40AX, телевізор Philips
29PT 5308 та вбудовану духовку
Ardo Fea0614X.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 23 вересня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково. За
позивачкою визнано право власності на ?
частину: земельної ділянки площею 0,0195
га, яка розташована по АДРЕСА_2
автомобіль марки Ford Transit, реєстраційний
номер НОМЕР_1, 2005 року випуску та причіп
бортовий - Е марки Nіеwiadow НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_2, 1996 року
випуску. Припинено право власності
відповідача на житловий будинок по
АДРЕСА_2 який був придбаний ним на
підставі договору купівлі-продажу від
24 липня 2009 року. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Повернуто позивачці грошові кошти у
сумі 84 870 грн., внесені нею на рахунок ТУ
ДСА України в Миколаївській області в
якості грошової компенсації
відповідачу.

З ОСОБА_5 на користь позивачки стягнуто
1035 грн.59 коп. судового збору.

Не погодившись з зазначеним рішенням,
позивачка через свого представника
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просила його змінити, крім висновку про
припинення права власності
відповідача на житловий будинок.
Позивачка наполягала на задоволенні її
позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з
того, що для поділу земельної ділянки
та транспортних засобів є підстави, а
будівельні матеріали не можуть бути
поділені через не доведення часу їх
придбання та джерел, за які вони
придбавалися. Що ж стосується вимог
позивачки про витребування майна, то
суд вважав їх безпідставними.

Між тим, з такими висновками у повній
мірі неможна погодитися з огляду на
таке.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони з 25 листопада 2005 року по 08
квітня 2014 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано рішенням Заводського
районного суду м.Миколаєва від 26
березня 2014 року (а.с.11, 12).

За час перебування у шлюбі вони набули:
земельну ділянку площею 0,0195 га по
АДРЕСА_2 вартістю 162 107 грн. 40
коп., будівельні матеріали та
обладнання, які були використані в
процесі будівництва житлового будинку
за даною адресою вартістю 149 820 грн.
73 коп., автомобіль марки Ford Transit
(вантажний фургон малотонажний - В),
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2005 року
випуску вартістю 116 188 грн.64
коп. і причіп бортовий - Е марки Nіеwiadow
НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2, 1996
року випуску вартістю 26 000 грн. (а.с.16,
18-21, 102-156).

Звертаючись із позовом, позивачка
ОСОБА_3 зазначала, що між нею та
відповідачем не досягнуто згоди щодо
поділу вказаного рухомого та
нерухомого майна.

Відповідно до ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма статті
368 ЦК України.

У силу статей 69, 70 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності. У разі поділу такого майна
частки майна дружини та чоловіка є
рівними.

При поділі майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
у разі якщо речі є неподільними,
присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно допускається лише за його згодою
та попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду (ч.ч.4, 5 ст.71 СК
України).

За відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст.365 ЦК України.

Тобто для припинення права особи на
частку у спільному майні необхідно
встановити наявність будь-якої із
обставин, передбачених пунктами 1-3 ч.1
ст.365 ЦК України, за умови, що таке
припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам співвласника та членам його
сім'ї та попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007
року №11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз'яснено,
що, у разі коли жоден із подружжя не
вчинив таких дій, а неподільні речі не
можуть бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Проаналізувавши викладене, колегія
суддів вважає, що висновок районного
суду про неподільність заявленого до
поділу майна, є правильним. Транспортні
засоби реально не можуть бути поділені,
оскільки втратять своє призначення.
Земельна ділянка та будівельні
матеріали та обладнання, які були
використані в процесі будівництва
житлового будинку за адресою АДРЕСА_2
не можуть бути поділені, оскільки на
земельній ділянці розташований
будинок, який на даний час
недобудований і не введений в
експлуатацію.

За такого, суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку про
неможливість на даний час реального
поділу майна, визначивши ідеальні
частки сторін у земельній ділянці та
транспортних засобах.

Проте, висновок суду про неможливість
поділу будівельних матеріалів та
обладнання через недоведеність, на
думку колегії суддів, не відповідає
обставинам справи.

З висновку судової
будівельно-технічної експертизи №125-090
від 27.08.2014 року випливає, що будівництво
житлового будинку було розпочато у 2010
році.

Оскільки сторони перебували у шлюбі з
2005 року по 2014 рік, то презюмується, що
будівельні матеріали та обладнання для
будівництва будинку належать їм на
праві спільної сумісної власності.

А отже, підлягають поділу порівну між
сторонами з визначенням їх ідеальних
часток у майні.

Посилання позивачки на те, що спільне
володіння і користування майном є
неможливим, а тому земельна ділянка та
будівельні матеріали мали б бути
виділені їй, а відповідачу -
транспортні засоби та компенсація
різниці вартості його частки майна,
оскільки він має квартиру для
проживання, придбану ним до укладення
шлюбу, колегія суддів вважає
безпідставними.

Виділення позивачці у власність
єдиного набутого сторонами у шлюбі
нерухомого майна з залишенням
відповідачу тільки рухомого майна
завдасть істотної шкоди інтересам
останнього.

Визнання за сторонами рівних ідеальних
часток у придбаному ними у шлюбі
неподільному майні за склавшихся
обставин є єдиним правильним
висновком.

За такого, колегія суддів вважає, що
рішення районного суду в частині
відмови у задоволенні позовної вимоги
ОСОБА_3 про поділ будівельних
матеріалів та обладнання підлягає
скасуванню з ухваленням в цій частині
нового рішення про визнання за
сторонами права власності по ? частці
(за кожним) на будівельні матеріали та
обладнання вартістю по 74 910 грн.
37 коп. за кожним.

Що ж стосується висновку суду про
відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 про витребування у відповідача
побутової техніки, то на думку колегії
суддів, він відповідає обставинам
справи та вимогам законодавства, а тому
зміні або скасуванню не підлягає.

Дійсно, відповідно до ст.387 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним. Правом на подання
віндикаційного позову наділені
власники, які на час подання позову не
володіли цим майном. При цьому позивач
повинен довести належність йому майна
на праві власності, вибуття майна з
його володіння, знаходження його в
натурі у відповідача. За
віндикаційним позовом може бути
витребувана лише індивідуально
визначена річ. За такого,
унеможливлюється звернення з
віндикаційним позовом у тих випадках,
коли майно було спожите, втрачене,
зіпсоване незаконним володільцем.

Згідно з ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка належними та допустимими
доказами не довела факту придбання
саме нею майна, яке вона вимагала
витребувати у відповідача, вибуття
майна з її володіння та знаходження
його в натурі у відповідача.

Оскільки рішення суду першої інстанції
частково скасоване відповідно до ч.5
ст.88 ЦПК Україні розподіл судових
витрат підлягає зміні.

З відповідача на користь позивачки
підлягає стягненню 6576 грн. 10
коп. судових витрат: 2576 грн.10 коп.
судового збору (1827 грн. - за розгляд
справи в суді першої інстанції, 749 грн.10
коп. - за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції) та 4000 грн.
витрат, пов'язаних з проведенням
судової експертизи.

Рішення суду в частині припинення
права власності відповідача на
житловий будинок у апеляційному
порядку не переглядалося, оскільки не
оскаржувалося.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
-ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 23 вересня 2014 року
в частині відмови у задоволенні
позовної вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
поділ будівельних матеріалів та
обладнання скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення.

Позовну вимогу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 право
власності по ? частці (за кожним) на
будівельні матеріали та обладнання
вартістю по 74 910 грн.37 коп. за кожним, які
були використані в процесі будівництва
житлового будинку за адресою АДРЕСА_2.

Рішення Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 23 вересня 2014 року
в частині розподілу судових витрат
змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 6576
грн.10 коп. судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді