Справа № 212/6911/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 жовтня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області у
складі: головуючого - судді Борис О.Н., з
участю: секретаря Хазієвій Т.В., без
присутності осіб, які беруть участь у
справі та без здійснення фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду міста
Кривого Рогу цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення безпідставно
отриманих грошових коштів, стягнення
завдатку в наслідок невиконання
зобов'язання боржником, стягнення
збитків завданих простроченням
виконання зобов'язання та тлумачення
змісту договору, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року позивачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до
ОСОБА_4 про стягнення безпідставно
отриманих грошових коштів, стягнення
завдатку в наслідок невиконання
зобов'язання боржником, стягнення
збитків завданих простроченням
виконання зобов'язання та тлумачення
змісту договору.

В позовній заяві позивач ОСОБА_3
просила суд тлумачити договір між
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 від 24.10.2012 року як
договір намірів забезпечений
завдатком наступним чином:

- п. 5.1. договору тлумачити як «До
підписання цього Договору, в рахунок
належних платежів за основним
Договором на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання, з метою забезпечення
реалізації своїх намірів щодо
купівлі-продажу квартирі та своєї
платіжної спроможності, Покупець
передає, Продавець отримує суму
завдатку в розмірі 1000 (одна тисяча)
доларів США»;

- п. 5.2. договору тлумачити як «У
випадку невиконання цього договору
Покупцем, сума завдатку, Покупцю не
повертається і залишається у
продавця»;

- п. 5.3. договору тлумачити як «У
випадку невиконання цього договору
Продавцем, він зобов'язаний повернути
Покупцю протягом 3-х днів з дати
встановленої п. 6.1. цього договору суму
отриманого завдатку».

Також позивач ОСОБА_3 просила суд
стягнути зі ОСОБА_4 на її користь:
завдаток в подвійному розмірі в сумі 4000
доларів США, що становить 47303,32 грн. з
розрахунку 11,825829 грн. за 1 долар США на
час подання позову; безпідставно
отримані грошові кошти в сумі 6000
доларів США, що становить 70954,974 грн. з
розрахунку 11,825829 грн. за 1 долар США на
час подання позову; 3% річних в сумі 5868
грн. від суми 70954,974 грн.; індексацію суми
70954,974 грн. на індекс інфляції в розмірі
17395,3 грн.

Позивач ОСОБА_2 просив стягнути зі
ОСОБА_4 на його користь подвійний
розмір сплаченого забезпечувального
платежу в сумі 97800 грн., 3% річних в
розмірі 5868 грн. від суми 97800 грн.;
індексацію суми 97800 грн. на індекс
інфляції в розмірі 10269 грн.;2730 грн.
витрат на придбання матеріалів для
ремонту; 10000 грн. сплачених за
комунальні послуги.

Позивачі позов обґрунтували тим, що
мали намір в майбутньому укласти з
відповідачем договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 в Жовтневому районі
міста Кривого Рогу, яка належить
відповідачу на праві особистої
приватної власності.

24 жовтня 2012 року ОСОБА_3 фактично уклала
з відповідачкою договір завдатку,
котрий вони помилково визначили в
назві як договір авансу.

В цей же день при укладанні до
підписання договору від 24 грудня 2012
року позивач ОСОБА_3 відповідно до п. 5.1.
договору, в рахунок належних за
основним договором платежів передала,
а відповідач ОСОБА_4 отримала 1000
доларів США, що за курсом НБУ ну 10.06.2014
року становить суму 1182,58 грн. Оскільки
договір був підписаний сторонами,
своїми підписами вони засвідчили, що до
підписання цього договору ОСОБА_3
передала, а ОСОБА_4 отримала 1000 доларів
США.

09 листопада 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
уклали додаткову угоду до попереднього
договору від 24.10.2012 року якою
встановили строк для укладення
основного договору до 25 грудня 2012 року
встановили залишкову вартість
квартири в 13700 доларів США, а також
встановили, що відповідачка повинна
передати квартиру ОСОБА_3 для
проживання в строк до 09.11.2012 року.

В цьому ж договорі ОСОБА_6 письмово
дозволила робити ремонт (клеїти
шпалери).

24.12.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був
укладений додатковий договір в якому
помилково зазначено, що вказаний
договір начебто є додатковим договором
до попереднього договору від 23.10.2012
року, що не відповідає дійсності,
оскільки в цей день ніякі договори між
вказаними особами не укладалися.

28.01.2013 року згідно договору, укладеного
в простій письмовій формі за взаємною
згодою між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який є
додатком до раніше укладеного договору
намірів від 24.10.2012 року, остання в день
укладення нотаріального договору
намірів отримала від ОСОБА_3 гроші в
сумі 6000 доларів США для підготовки
документів для продажу квартири, а
ОСОБА_3 зобов'язувалася після
виготовлення всіх документів на
квартиру, які необхідні для укладення
договору купівлі-продажу заплатити
ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 6525 доларів
США.

В нотаріальній конторі нотаріуса
ОСОБА_7 останнім була надана
консультація, що форма договору про
наміри не повинна обов'язково
посвідчуватися нотаріально. Тому
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не побажала з метою
економії грошових коштів укладати
нотаріальний договір про наміри.
ОСОБА_3 зажадала від відповідачки
повернення грошових коштів в сумі 6000
доларів США та завдатку в подвійному
розмірі. ОСОБА_4 відмовилася повертати
завдаток, натомість запропонувала
повернути лише 6000 доларів США.

Позивач ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_4 з
власної вини не виконала свої
зобов'язання за договором наміру, який
був забезпечений завдатком в загальній
сумі 2000 доларів США і безпідставно
отримала від ОСОБА_3 грошові кошти в
сумі 6000 доларів США.

Присутній під час цієї розмови ОСОБА_2,
який є сином ОСОБА_3, виявив бажання
купити квартиру у ОСОБА_4 на тих же
умовах, а при розрахунках при укладенні
основного договору врахувати вже
отримані відповідачкою від ОСОБА_3
грошові кошти, на що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
погодилися.

В цей же день 28.01.2013 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 був укладений попередній
договір посвідчений приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрований в реєстрі за №106
відповідно до умов якого сторони
домовилися в порядку і на умовах,
встановлених попереднім договором, в
строк до 18 години першого травня дві
тисячі тринадцятого року укласти
договір купівлі-продажу нерухомого
майна (далі - Основний договір), а саме:
квартири, яка знаходиться за адресою:
Дніпропетровська область, АДРЕСА_6 для
чого в зазначений строк відповідач
зобов'язався підготувати документи,
необхідні для укладання та
нотаріального посвідчення Основного
договору.

Згідно умов цього договору для
забезпечення виконання зобов'язань за
попереднім договором ОСОБА_2 сплатив
відповідачу забезпечувальний платіж у
розмірі 48900,00 гривень. Згідно умов
договору факт підписання попереднього
договору є доказом передачі
забезпечувального платежу від
позивача ОСОБА_3 відповідачу ОСОБА_4

30.04.2013 року між позивачем ОСОБА_2 та
відповідачем ОСОБА_4 був укладений
договір про внесення змін до
попереднього договору від 28.01.2013 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_8 за реєстровим №580, щодо
зміни терміну укладання основного
договору на 01.08.2013 року замість 01.05.2013
року.

Позивач ОСОБА_2 вважає, що відповідачка
порушила умови попереднього договору
оскільки до 18.00 годин 01.08.2013 року умови
вказаного договору не виконала,
документи необхідні для укладення
договору купівлі-продажу квартири не
виготовила, до нотаріуса для укладення
договору не з'явилася, у той час як
ОСОБА_2 умови попереднього договору
виконав повністю, до нотаріуса для
укладення договору з'явився.

Крім того ОСОБА_2 вважає, що своїми
діями ОСОБА_4 завдала йому збитків на
загальну суму 12730 грн., оскільки він
здійснив ремонт квартири, на
проведення якого надала письмову згоду
відповідачка, для чого купив матеріали
на суму 2730 грн. та сплачував комунальні
платежі в сумі 10000 грн.

Представник позивачів адвокат ОСОБА_9
надав суду заяву в якій просив
розглядати справу без його присутності
та провести розгляд справи в порядку
заочного судового провадження. Про
наслідки розгляду справи в порядку
заочного провадження представник
повідомлений.

Відповідачка про час та місце розгляду
справи повідомлялась через оголошення
в газеті «Вісті Придніпров'я», проте до
суду не з'явилась, про причину не явки
суду не повідомила. Суд, у
відповідності з ч. 9 ст. 74 ЦПК України, з
опублікуванням оголошення про виклик,
вважає відповідача повідомленими про
час та місце розгляду справи належним
чином.

Дослідивши письмові матеріали справи
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
квартира АДРЕСА_2 в Жовтневому районі м.
Кривого Рогу належить відповідачу на
праві особистої приватної власності на
підставі свідоцтва про право власності
на житло №Ж-561, виданого органом
приватизації - Управлінням
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Криворізької
міської ради від 17 липня 2003 року на 1/2
частку зареєстроване в КПДОР
«Криворізьке бюро технічної
інвентаризації» 09 листопада 2012 року
номер запису 396 в книзі №223П-396,
реєстраційний номер в реєстрі права
власності на нерухоме майно - 2145008, та
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого державним нотаріусом
Другої Криворізької нотаріальної
контори Бикановим Р.І. 21 грудня 2012 року
за реєстровим №1-2849 на 1/2 частку
зареєстровану державним реєстратором
Реєстраційної служби Криворізького
міського управління юстиції
Дніпропетровської області Маненко А.В.
09 січня 2913 року за реєстраційним
№668812110. Зазначена обставина
підтверджується витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

24 жовтня 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
уклали у письмовій формі договір, назву
якого визначили як договір авансу (а.с.
19).

Відповідно до п. 2.1. вказаного договору
сторони домовилися в строк обумовлений
п. 6.1. цього договору, належним чином
оформити договір купівлі-продажу
вищевказаної квартири.

Пунктом 6.1. зазначеного договору
встановлений строк до 20.11.2012 року для
укладення та нотаріального
посвідчення основного договору.

Згідно п. 2.2. розділу 2. Цього ж договору
вартість квартири сторони визначили в
117497 грн., що дорівнювало 14700 доларів США
за курсом НБУ.

Відповідач за положеннями договору
зобов'язувався отримати право
власності на квартиру та укласти з
покупцем основний договір в термін та
на умовах згідно цього договору (п. 3.1.1.)
та на момент укладення основного
договору мати всі необхідні для
укладення основного договору
документи (п. 3.1.3.), а в разі можливої
затримки строків видачі
правовстановлюючих документів
повідомити про це покупця (п. 3.1.4.).
Оплата за квартиру повинна бути
проведена в день підписання
нотаріально посвідченого основного
договору (п. 2.2. розділу 2. та п. 4.1.2.).

09 листопада 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
уклали додаткову угоду до попереднього
договору від 24.10.2012 року якою
встановили строк для укладення
основного договору до 25 грудня 2012 року,
встановили залишкову вартість
квартири в 13700 доларів США, а також
встановили, що відповідачка повинна
передати квартиру ОСОБА_3 для
проживання в строк до 09.11.2012 року (а.с. 21).
В цьому ж договорі від імені ОСОБА_4
зроблений рукописний запис про дозвіл
на проведення ремонту (клеїти шпалери).

24 грудня 2012 року між ОСОБА_3 була
укладена додаткова угода до
попереднього договору від 23 жовтня 2012
року відповідно до п. 1.2. якого строк
укладення та нотаріального
посвідчення основного договору
встановлений до 18.01.2013 року.

Відповідно до п. 1.3. вказаної додаткової
угоди від 24.12.2012 року до договору від 23
жовтня 2012 року позивач ОСОБА_3 для
вирішення питань по продажу-купівлі
квартири за адресою АДРЕСА_3 передала
ОСОБА_4, а остання отримала 1000 доларів
США, що за курсом НБУ ну 10.06.2014 року
становить суму 1182,58 грн.

Факт передачі грошових коштів в сумі 1000
доларів США також підтверджується
змістом п. 1.4. додаткового договору від
24.12.2012 року до додаткової угоди, яка
була укладена між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
09.11.2012 року, відповідно до якої залишок
суми за придбання даної нерухомості
становить 13700 доларів США.

Про те, що зазначений додатковий
договір від 24.12.2012 року укладений
відповідно до попереднього договору
від 24.10.2012 року свідчить наступне:

- згідно п. 2.1. розділу 2. Договору від
24.10.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
початкова вартість квартири АДРЕСА_4
становить 14700 доларів США;

- до підписання договору від 24.10.2012 року
відповідно до п. 5.1. розділу 5. Цього
договору ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_3 1000
доларів США;

- договір від 24.12.2012 року був укладений
за 1 день до закінчення терміну для
укладення основного договору,
визначеного в п. 1.2. додаткового
договору від 09.11.2012 року;

- відповідно до п.1.3. додаткового
договору від 24.12.2012 року цей договір
укладався для вирішення питань
продажу-покупки тієї ж квартири
АДРЕСА_4 для чого ОСОБА_3 передала, а
ОСОБА_4 отримала завдаток в сумі 1000
доларів США.;

- в п. 1.4. додаткового договору від 24.12.2012
року до попереднього договору, який був
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 24.10.2012
року, залишок суми за придбання даної
нерухомості становить 12700 доларів США.

Крім того, про те, що додаткова угода
від 24.12.2012 року є додатковою угодою саме
до договору між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не від
23.10.2012 року, а саме від 24.10.2012 року
свідчить та обставина, що предметом
договорів та додаткових угод є АДРЕСА_5
і її вартість в додаткових угодах
відповідає вартості квартири вказаної
в договорі від 24.10.2012 року в розмірі 14700
грн. зменшеної в п. 1.4. додаткової угоди
від 09.11.2012 року до 13700 доларів США на
розмір сплачених відповідачу
позивачем ОСОБА_3 грошових коштів в
сумі 1000 доларів США відповідно до п. 5.1.
договору від 24.10.2012 року, та зменшеної в
п. 1.4. додаткової угоди від 24.12.2012 року до
12700 доларів США на розмір сплачених
позивачем ОСОБА_3 відповідачу ОСОБА_4 1000
доларів США згідно п. 1.3. додаткової
угоди від 24.12.2012 року.

Позовні вимоги позивача ОСОБА_3 щодо
тлумачення договору від 24.10.2012 року на
підставі того, що укладений між нею та
відповідачем договір є договором
наміру також підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 570 ч. 1 ЦК Україні
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором

платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Отже, лише за наявності в
договорі 3-х перелічених обов'язкових
умов такий договір є договором
завдатку.

Крім того, в п. 5.2. договору від 24.10.2012
року зазначено, що в разі невиконання
покупцем зобов'язань за договором, сума
авансу продавцю не повертається, а
залишається у продавця, а в п. 5.3.
договору сторони обумовили, що в разі
порушення зобов'язання продавцем,
останній повертає отриманий аванс
покупцю.

Зазначені положення договору
відповідають положенням ст. 571 ч. 1 ЦК
України якою передбачено, що в разі
порушення зобов'язання з вини
боржника, завдаток залишається у
кредитора. Якщо порушення зобов'язання
сталося з вини кредитора, він
зобов'язаний повернути боржникові
завдаток та додатково сплатити суму у
розмірі завдатку або його вартості.

Хоча обов'язок продавця додатково
сплатити суму завдатку покупцю, не
зазначений в договорі, але такий
обов'язок покладається на відповідача
згідно положень ЦК України, а також з
наступних положень договору.

В п. 2.1. зазначеного договору від 24.10.2012
року сторони домовилися про укладення
в майбутньому договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_6.

Оскільки в договорі не зазначено про
оплату товару частинами, або з
розстроченням платежу, то виходячи зі
змісту договору та положень ст. 570 ЦК
України гроші передані ОСОБА_3
відповідачем за договором є завдатком.
Також в п. 5.1. Договору від 24 жовтня 2012
року розділу 5 договору, визначеному як
"Гарантії та відповідальність",
зазначено, що "до підписання цього
Договору, в рахунок належних за
Основним договором платежів, на
підтвердження зобов'язання і на
забезпечення його виконання, з метою
забезпечення реалізації своїх намірів
щодо купівлі-продажу Квартири та своєї
платіжної спроможності Покупець
передає, а Продавець отримує суму
авансу в розмірі 1000 (одна тисяча)
доларів США. В момент розрахунків за
Основним договором, зазначена сума
буде зарахована у належний з Покупця
платіж за Основним договором."

Отже всі три обов'язкові умови
зазначені в ст. 570 ч. 1 ЦК України які є
ознаками договору завдатку, наявні у
договорі від 24.10.2012 року.

Згідно п. 5.2. цього ж договору сторони
домовилися, що "У випадку невиконання
цього Договору Покупцем, сума авансу,
Покупцю не повертається і залишається
у Продавця".

Положеннями п. 5.3. того ж договору
передбачено, що "У випадку невиконання
цього Договору Продавцем, він
зобов'язується повернути Покупцю
протягом 3 днів з дати, встановленої п.
6.1. цього договору суму отриманого
авансу".

Згідно вимог ст. 546 ч. 1 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Положеннями ч. 2 цієї ж статті
передбачено, що договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Статтею 548 ч. 1 ЦК України передбачені
загальні умови забезпечення виконання
зобов'язання, відповідно до якої
виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом.

Отже забезпечення виконання договору
авансом не передбачено діючим
законодавством і суперечить наведеним
нормам матеріального права.

Крім того, умови договору від 24.10.2012
року не відповідають вимогам ЦК
України щодо попередньої оплати
товару, тобто авансу (авансовий платіж).

Так, відповідно до положень ст. 628 ч. 1 ЦК
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Положення договору від 24 грудня 2012 року
стосовно визначення договору, як
договору авансу суперечать положенням
ЦК України, а саме.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Положеннями ст. 657 ч. 1 ЦК України
встановлено, що договір
купівлі-продажу квартири укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 691 ч. 1 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
за ціною, встановленою у договорі
купівлі-продажу.

Положеннями ст. 693 ч. 1 ЦК України
передбачена можливість попередньої
оплати товару якщо договором
встановлений обов'язок покупця
частково або повністю оплатити товар
до його передання продавцем (попередня
оплата), покупець повинен здійснити
оплату в строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу.

Згідно ст. 640 ЦК України моментом
укладення договору зокрема є :якщо
відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також вчинення іншої дії,
договір є укладеним з моменту вчинення
певної дії (ч. 2); договір, що підлягає
нотаріальному посвідченню, є укладеним
з дня такого посвідчення (ч.3).

Положеннями ст. 210 ч. 1 ЦК України
передбачено, що правочин підлягає
державній реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Відповідно до п. 5 Тимчасового порядку
державної реєстрації правочинів
затвердженого постановою КМУ від 26.05.2004
року №671, який діяв до 01.01.2013 року,
договори купівлі-продажу квартири
підлягали державній реєстрації. Тобто,
на час укладення договору від 24.10.2012
року договір купівлі-продажу квартири
підлягав державній реєстрації, а отже і
попередній договір про укладення в
майбутньому договору купівлі-продажу
квартири підлягав державній
реєстрації. В свою чергу державна
реєстрація договору завдатку
законодавством України не передбачена.

Таким чином, за змістом перелічених
норм матеріального права договір про
аванс не морже існувати як окремий вид
договору, а попередня оплата товару, у
тому числі і часткова, може бути лише
однією з умов договору купівлі-продажу
квартири, котрий має обов'язкову
письмову нотаріальну форму і є
укладеним з моменту його державної
реєстрації.

Також, про те, що договір від 24.10.2012 року
є договором завдатку свідчать умови п.
1.3. додаткових договорів до цього
договору від 09.11.2012 року та 24.12.2012 року
відповідно до яких грошові суми, які
передаються продавцю для вирішення
питань продажу-покупки квартири
АДРЕСА_4 визначені як завдаток, який в
сумі 1000 доларів США ОСОБА_3 передала
ОСОБА_4

Відповідно до положень ч. 2 ст. 548 ЦК
України лише у випадку якщо не буде
встановлено, що сума, сплачена в
рахунок належних з боржника платежів,
не є завдатком, вона вважається
авансом.

Оскільки судом беззаперечно
встановлена наявність у договору від
24.10.2012 року всіх умов, які притаманні
для договору завдатку, суд приходить до
висновку, що сплачені позивачем
відповідачу грошові кошти в сумі 1000
доларів США відповідно до п. 5.1.
договору від 24.10.2012 року, є завдатком і
підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до положень ст. 213 ч. 1 ЦК
України зміст правочину може бути
витлумачений стороною (сторонами).

Положеннями ч. 2 цієї статті на вимогу
однієї або обох сторін суд може
постановити рішення про тлумачення
змісту правочину.

При цьому згідно ч. 3 цієї ж статті для
тлумаченні змісту правочину беруться
до уваги однакове для всього змісту
правочину значення слів і понять, а
також загальноприйняте у відповідній
сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять,
а також загальноприйняте у відповідній
сфері відносин значення термінів не
дає змоги з'ясувати зміст окремих
частин правочину, їхній зміст
встановлюється порівнянням
відповідної частини правочину зі
змістом інших його частин, усім його
змістом, намірами сторін.

Відповідно до ст. 637 ЦК України
тлумачення умов договору здійснюється
у відповідності зі ст. 213 ЦК України.

Згідно положень ч. 4 ст. 213 ЦК України,
якщо за правилами, встановленими
частиною третьою цієї статті, немає
можливості визначити справжню волю
особи, яка вчинила правочин, до уваги
беруться мета правочину, зміст
попередніх переговорів, усталена
практика відносин між сторонами,
звичаї ділового обороту, подальша
поведінка сторін, текст типового
договору та інші обставини, що мають
істотне значення.

При тлумаченні договору від 24.10.2012 року
суд виходить також з наступного.
Порівнюючи назву договору яка
визначена як «Договір авансу» суд при
ходить до висновку, що назва договору
не відповідає його змісту, зміст якого
відповідає всім вимогам до договору
завдатку. Суд також враховує наступні
обставини:

- мету правочину, а саме укладення в
майбутньому договору купівлі-продажу
квартири;

- зміст попередніх переговорів щодо
укладення договору купівлі-продажу
квартири;

- зміст додаткових договорів від 09.11.2012
року та від 24.12.2012 року, усталену
практику відносин між сторонами
аналогічних за змістом договорів і
правовідносин, відповідно до якої в
забезпечення укладення в майбутньому
договору купівлі-продажу квартири
зазвичай укладається договір
завдатку;

- звичаї ділового обороту, відповідно
до яких домовленість про укладення в
майбутньому договору купівлі-продажу
зазвичай забезпечується завдатком,
який зараховується в належні платежі
за договором купівлі-продажу і є
забезпеченням позову;

- подальшу поведінку сторін, спрямовану
саме на укладення в майбутньому
договору купівлі продажу, що
підтверджується укладенням додаткових
договорів та отриманням 28.01.2012 року
ОСОБА_4 від ОСОБА_3 6000 доларів США в
рахунок оплати вартості квартири;

- наведені вище норми цивільного права,
відповідно до яких, аванс, як попередня
оплата товару (часткова оплата товару)
може бути лише умовою договору
купівлі-продажу і не може бути окремим
видом договору, і не може бути
забезпеченням правочину, є очевидним
висновок про те, що договір від 24.10.2012
року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є договором
забезпечення майбутнього правочину, а
саме договором завдатку.

Таким чином, з перелічених положень
договору від 24 жовтня 2012 року і
наведених норм матеріального
цивільного права вбачається, що сума в
1000 доларів США, фактично передана
ОСОБА_3 відповідачу не як аванс, а як
завдаток, оскільки містить всі ознаки і
умови необхідні для завдатку і не є
розстроченням платежу (ст. 692 ч. 2 ЦК
України) або попередньою оплатою
товару (ст. 693 ЦК України), оскільки
договір не є договором купівлі-продажу
квартири і в ньому не зазначено про
такі форми оплати за квартиру.

Виходячи з зазначеного договір між
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 від 24.10.2012 року є
договором намірів, забезпечений
завдатком і умови цього договору слід
тлумачити як договір завдатку, а саме:

- п. 5.1. договору тлумачити як «До
підписання цього Договору, в рахунок
належних платежів за основним
Договором на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання, з метою забезпечення
реалізації своїх намірів щодо
купівлі-продажу квартирі та своєї
платіжної спроможності, Покупець
передає, Продавець отримує суму
завдатку в розмірі 1000 (одна тисяча)
доларів США»;

- п. 5.2. договору тлумачити як «У
випадку невиконання цього договору
Покупцем, сума завдатку, Покупцю не
повертається і залишається у
продавця»;

- п. 5.3. договору тлумачити як «У
випадку невиконання цього договору
Продавцем, він зобов'язаний повернути
Покупцю протягом 3-х днів з дати
встановленої п. 6.1. цього договору суму
отриманого завдатку».

Судом також встановлено, що 28.01.2013 року
згідно договору, укладеного в простій
письмовій формі на зворотній стороні
додаткової угоди від 24.12.2012 року, який є
додатком до раніше укладеного договору
намірів від 24.10.2012 року, за взаємною
згодою між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, остання в
день укладення нотаріального договору
намірів отримала від ОСОБА_3 грошові
кошти в сумі 6000 доларів США для
підготовки документів для продажу
квартири.

Той факт, що укладений в письмовій
формі договір від 28.01.2013 року є
додатковим договором до договору
наміру та завдатку від 24.10.2012 року
свідчить зміст зазначених договорів.
Так, відповідно розділу №3 договору від
24.10.2012 року ОСОБА_4 зобов'язувалася
підготувати всі необхідні документи
для укладення договору
купівлі-продажу, і в договорі від 28.01.2012
року ОСОБА_4 також зобов'язувалася
підготувати всі необхідні документи.

Вказаним договором сторони
підтвердили, що ОСОБА_4 отримала гроші в
сумі 6000 доларів США, за курсом НБУ на
10.06.2014 року становить суму 70954,97 грн. з
розрахунку 11,825829 грн. за 1 долар США.

Згідно цього ж договору від 28.01.2013 року
ОСОБА_3 зобов'язувалася після
виготовлення всіх документів на
квартиру, які необхідні для укладення
договору купівлі-продажу заплатити
ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 6525 доларів
США.

Виходячи зі змісту договору від 24.10.2012
року грошові кошти в сумі 6000 доларів
США були отримані ОСОБА_4 від ОСОБА_3 без
належних правових підстав, оскільки
між ними не було укладено будь-якого
іншого договору, а був укладений лише
договір наміру, який був забезпечений
завдатком, а попередня оплата товару
повна, або часткова (аванс) може бути
обумовлена лише у договорі укладеному
в письмовій формі з обов'язковим
нотаріальним посвідченням.

Зазначений висновок ґрунтується на
положеннях ст. 657 ЦК України, відповідно
до якої договір купівлі-продажу
житлової квартири або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, а
відповідно до вимог ч. 1 ст. 635 ЦК України
відповідно до положень якої попереднім
є договір, сторони якого зобов'язуються
протягом певного строку (у певний
термін) укласти договір в майбутньому
(основний договір) на умовах,
встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у
формі, встановленій для основного
договору, а якщо форма основного
договору не встановлена, - у письмовій
формі.

Договір від 24.10.2012 року є також
договором про наміри, оскільки в ньому
немає волевиявлення сторін щодо
надання йому сили попереднього
договору шляхом його нотаріального
посвідчення. Тому вказаний договір не
може вважається попереднім договором,
відповідно до ч. 4 ст. 365 ЦК України

Таким чином, договір між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 від 24.10.2012 року не є попереднім
договором купівлі-продажу квартири, а є
договором наміру та завдатку.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 судом встановлено наступне.
Виходячи зі змісту позовної заяви,
доводи якої не спростовуються
дослідженими судом доказами, в
нотаріальній конторі нотаріуса ОСОБА_7
за твердженням позивачів останнім була
надана консультація, що форма договору
про наміри не повинна обов'язково
посвідчуватися нотаріально. Тому
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не побажала з метою
економії грошових коштів укладати
нотаріальний договір про наміри.
ОСОБА_3 зажадала від відповідачки
повернення грошових коштів в сумі 6000
доларів США та завдатку в подвійному
розмірі. ОСОБА_4 відмовилася повертати
завдаток взагалі і запропонувала
повернути лише 6000 доларів США.

Оскільки суду не надані документи, які
б підтверджували повернення
відповідачем грошових коштів позивачу
ОСОБА_3 суд приходить до висновку, що
відповідач ОСОБА_4 з власної вини не
виконала свої зобов'язання за
договором наміру від 24.10.2012 року, який
був забезпечений завдатком в загальній
сумі 2000 доларів США і безпідставно
отримала від ОСОБА_3 грошові кошти в
сумі 6000 доларів США.

За таких обставин з відповідачки
підлягають стягненню на користь ОСОБА_3
118258,29 грн.: на підставі ст. 571 ч. 1 ЦК
України - завдаток в подвійному розмірі
в сумі 4000 доларів США, що становить 47303,32
грн. з розрахунку 11,825829 грн. за 1 долар
США на час подання позову; на підставі
ст. 386, 387, 12112 ЦКУкраїни - безпідставно
отримані грошові кошти в сумі 6000
доларів США, що становить 70954,974 грн. з
розрахунку 11,825829 грн. за 1 долар США на
час подання позову.

Згідно позовної заяви, присутній в
нотаріальній конторі позивач ОСОБА_2,
який є сином ОСОБА_3, виявив бажання
купити квартиру у ОСОБА_4 на тих же
умовах. Сторони домовилися, що при
взаємних розрахунках при укладенні
основного договору сторони врахують
вже отримані відповідачкою від ОСОБА_3
грошові кошти, на що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
погодилися.

В цей же день 28.01.2013 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 був укладений попередній
договір посвідчений приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрований в реєстрі за №106 (а.с. 15)
на наступних умовах.

Згідно п. 1 Попереднього договору від
28.01.2013 року сторони зобов'язуються в
порядку і на умовах, встановлених
Попереднім договором, строк до 18 годин
першого травня дві тисячі тринадцятого
року укласти договір купівлі-продажу
нерухомого майна (далі - Основний
договір), а саме квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_7.

При цьому Продавець в строк, зазначений
в цьому пункті Попереднього договору,
зобов'язується підготувати документи,
необхідні для укладання та
нотаріального посвідчення Основного
договору.

Відповідно до п. 2. Попереднього
договору умови Основного договору між
Продавцем і Покупцем повинні
передбачати таке:

Відповідно до п.п. 2.1. п. 2. об'єктом
купівлі-продажу (далі - Об'єкт
купівлі-продажу) є: квартира, яка
знаходиться за адресою:
Дніпропетровська область, АДРЕСА_6, яка
належить Продавцю на праві особистої
приватної власності на підставі
Свідоцтва про право власності на житло
№ Ж-561, виданого органом приватизації -
Управлінням житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Криворізької міської ради від 17 липня
2003 року, право власності на 1/2 (одну
другу) частки за яким зареєстровано за
Продавцем КПДОР Криворізьке бюро
технічної інвентаризації" 09 листопада
2012 року, номер запису: 396, в книзі: 223П-396,
реєстраційний номер в реєстрі прав
власності на нерухоме майно - 2145008 та
Свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого державним нотаріусом
Другої криворізької державної
нотаріальної контори Бикановим Р.І. 21
грудня 2012 р., за реєстровим № 1-2849, право
власності на 1/2 частки за яким
зареєстровано за Продавцем державним
реєстратором Реєстраційної служби
Криворізького міського управління
юстиції Дніпропетровської області
Маненко А.В. 09 січня 2013 року за
реєстраційним № 668812110.

За положеннями п.п. 2.2. п. 2. Попереднього
договору покупець зобов'язується
сплатити Продавцю під час підписання
Основного договору вартість Об'єкта
купівлі-продажу в національній валюті
України (гривні) в сумі 97800,00 гривень
(дев'яносто сім тисяч вісімсот гривень),
00 копійок.

Положеннями п. 4. Сторони погодили, що з
моменту укладення цього Попереднього
договору Продавець зобов'язується,
зокрема у термін до першого травня дві
тисячі тринадцятого року належним
чином підготувати документи, необхідні
для підписання та нотаріального
посвідчення Основного договору,
передбачений пунктом 1 Попереднього
договору; вчинити дії по узаконенню
самовільної прибудови квартири;
забезпечити зняття з реєстрації осіб,
місце проживання яких зареєстровано за
в даній квартирі.

Відповідно до п. 5. сторони домовилися,
що Основний договір може бути
укладений ними та посвідчений
нотаріально будь-яким нотаріусом за їх
додатковою домовленістю, однак якщо
Основний договір не буде укладений до 16
години першого травня дві тисячі
тринадцятого року, він підлягає
укладенню та нотаріальному
посвідченню з 16 до 18 години першого
травня дві тисячі тринадцятого року
приватним нотарі Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_8
(АДРЕСА_8

Продавець відповідно до п. 6.
Попереднього договору зобов'язалася у
час та у місці укладання Основного
договору зобов'язаний надати нотаріусу
Документи, що підтверджують його право
власності на зазначений у цьому
договорі Об'єкт купівлі-продажу,
паспорт та інші документи й вчинити
юридичні дії, які у сукупності
необхідні для нотаріального
посвідчення Основного договору.

Положеннями п. 7. Сторони встановили, що
покупець у час та у місці укладання
Основного договору зобов'язаний надати
нотаріусу пас по інші документи й
вчинити юридичні дії, які у сукупності
необхідні для нотаріального
посвідчення Основного договору.

Згідно п. 8. Попереднього договору
покупець на забезпечення виконання
зобов'язань за цим Попереднім
договором сплатив Продавцю
забезпечувальний платіж у розмірі 48900,00
гривень (сорок вісім тисяч дев'ятсот
гривень копійок), який підлягає
поверненню Покупцю під час підписання
Основного договору. Факт підписання
цього Договору є доказом передачі
забезпечувального платежу від Покупця
Продавцю.

Сторони встановили, що передбачений в
цьому пункті забезпечувальний платіж
не є одним з і забезпечення виконання
зобов'язання, які передбачено статтею
546 Цивільного кодексу України, тобто не
є неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком, а
також встановили щодо
забезпечувального платежу відповідні
наслідки, які настануть у випадку
невиконання умов Попереднього
договору, та які передбачені пунктами
11.1. та 11.2. цього Попереднього договору.

Положеннями п. 9. Попереднього договору
сторони встановили відповідальність
сторін за цим договором, яка наступає у
разі, якщо одна з сторін цього
Попереднього договору до 16 години
першого травня дві тисячі тринадцятого
року не висловить свою волю на
укладення Основного договору шляхом
направлення листа (телеграми) про час і
місце зустрічі (АДРЕСА_9), з проектом
основного договору чи без такого
проекту, але з посиланням на умови,
визначені Попереднім договором
(повідомлення повинно бути отриманим
іншою стороною в цей термін), або не
з'явиться для укладання та
нотаріального посвідчення Основного
договору з 16.00 години першого травня
дві тисячі тринадцятого року за
адресою АДРЕСА_9, до приватного
нотаріуса Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_8, інша
сторона, яка дотрималась вказаних вище
умов, набуває права у судовому порядку
вимагати відшкодування збитків,
завданих простроченням.

З'явлення будь-якої із сторін з 16 до 18
години першого травня дві тисячі
тринадцятого року до приватного
нотаріуса Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_8 незалежно
від відправки чи не відправки
вказаного вище листа (телеграми),
вважається висловленням пропозиції
про укладення Основного договору на
умовах, передбачених Попереднім
договором. Документом, що підтверджує
цю висловлену пропозицію, буде
вважатись видане нотаріусом свідоцтво
про посвідчення факту перебування
громадянина в певному місці, видане на
вимогу однієї із сторін.

Відповідно до умов п. 10. Попереднього
договору сторони оцінили зобов'язання,
що випливають з цього Попереднього
договору, у розмірі 48900,00 гривень (сорок
вісім тисяч дев'ятсот гривень, 00
копійок).

Також відповідальність сторін за
попереднім договором від 28.01.2013 року
встановлена в п. 11. Цього договору.

Так, відповідно до п.п. 11.1. п. 11. Договору
сторони визнають, що у випадку, якщо
невиконання умов цього Попереднього
договору станеться з вини Покупця - то
переданий Покупцем Продавцю за цим
Попереднім договором забезпечувальний
платіж залишається у Продавця і не
підлягає поверненню.

Згідно п.п. 11.2. п. 11. Сторони встановили,
що у разі, якщо невиконання
Попереднього договору станеться з вини
Продавця, останній зобов'язаний
повернути Покупцю забезпечувальний
платіж у подвійному розмірі.

Відповідно до п.п. 12.1. п. 12. Попереднього
договору сторони домовилися, що
зобов'язання сторін по укладенню
Основного договору, встановлене цим
Попереднім договором припиняється,
якщо Основний договір за додатковою
домовленістю не буде укладено
сторонами до 18.00 години 48900,00 гривень
(сорок вісім тисяч дев'ятсот гривень, 00
копійок) або якщо жодна із сторін не
направить іншій стороні пропозицію про
його укладання в порядку, визначеному
п. 9 Попереднього договору.

30.04.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був
укладений договір про внесення змін до
Попереднього договору від 28.01.2013 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_8 за реєстровим №580, щодо
зміни терміну укладання основного
договору 01.08.2013 року замість 01.05.2013 року
(а.с.16).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідно п. 8 Попереднього
договору від 28.01.2013 року ОСОБА_2 передав,
а ОСОБА_4 отримала гроші в сумі 48900 грн.,
які повинна повернути позивачу ОСОБА_2
в подвійному розмірі згідно п.п. 11.2. п.
11.Попереднього договору від 28.01.2013 року.

Відповідно до положень ст. 547 ЦК України
форма правочину щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі.

Згідно положень ч. 1 ст. 635 ЦК України
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором.

Положеннями ч. 2 ст. 635 ЦК України
передбачено, що сторона, яка
необґрунтовано ухиляється від
укладення договору, передбаченого
попереднім договором, повинна
відшкодувати другій стороні збитки,
завдані простроченням, якщо інше не
встановлено попереднім договором або
актами цивільного законодавства.

Нормами ч. 3 цієї ж статті встановлено,
що зобов'язання, встановлене
попереднім договором, припиняється,
якщо основний договір не укладений
протягом строку (у термін),
встановленого попереднім договором,
або якщо жодна із сторін не направить
другій стороні пропозицію про його
укладення.

Положеннями ст. 361 ч.1 ЦК України строком
договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права
і виконати свої обов'язки відповідно
до договору.

Згідно ч. 4 цієї ж статті закінчення
строку договору не звільняє сторони
від

відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Докази того, що відповідачка повернула
отримані за вище наведеними договорами
грошові кошти позивачам відсутні.

Суд приходить до висновку, що
відповідач ОСОБА_4 порушила умови
Попереднього договору від 28.01.2013 року,
оскільки до 18.00 годин 01.08.2013 року, тобто
в зазначений в п. 1, п. 5 та п. 9
Попереднього договору, зі змінами
відповідно до п. 1, п.3 та п. 4 Додаткового
договору від 30.04.2013 року, строк, умови
вказаного договору не виконала,
документи необхідні для укладення
договору купівлі-продажу квартири не
виготовила, до нотаріуса для укладення
договору не з'явилася у той час як
ОСОБА_2 умови попереднього договору
виконав повністю, до нотаріуса для
укладення договору з'явився. Зазначені
обставини підтверджуються свідоцтвом
від 01.08.2013 року про перебування особи
(ОСОБА_2.) в певному місці складеним та
посвідченим приватним нотаріусом
Криворізького нотаріального округу
ОСОБА_8, зареєстрованим в реєстрі за №
999 та постановою від 01.08.2013 року про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
виданою тим же нотаріусом.

Крім того, суд вважає, що своїми діями
ОСОБА_4 завдала збитків ОСОБА_2,
оскільки останній здійснив ремонт
квартири, на проведення якого
відповідач надала письмову згоду.
Розмір збитків підтверджується
дослідженими судом доказами про
понесені витрати на купівлю матеріалів
для ремонту на загальну суму 2730 грн.
Також позивач ОСОБА_2 сплатив
комунальні платежі на загальну суму 10000
грн.

Відповідач ОСОБА_4 несе
відповідальність за порушення своїх
зобов'язань за договорами оскільки
фактично в односторонньому порядку
відмовилася від виконання договорів,
що не допускається згідно ст. 525 ЦК
України, оскільки відповідно до ст. 629
ЦК України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Правовими підставами для стягнення з
відповідача зазначених в позові сум є
також наступні положення норм
цивільного права:

Згідно ст. 610 ч. 1ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 3) сплата неустойки;
4)відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Згідно ст. 612 ЦК боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом і
відповідно до ч. 2 цієї статті
відповідає перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за
неможливість виконання, що випадково
настала після прострочення.

Положеннями ч. 1 ст. 614 ЦК України
передбачено, що особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Збитки спричинені відповідачем
позивачу ОСОБА_2 в наслідок невиконання
умов договору становлять 2730 грн.
витрати на ремонт і 10000 грн. сплата
комунальних платежів, які повинна
відшкодувати відповідачка згідно ст. 623
ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 623 ЦК України
збитки визначаються з урахуванням
ринкових цін, що існували на день
добровільного задоволення боржником
вимоги кредитора у місці, де
зобов'язання має бути виконане, а якщо
вимога не була задоволена добровільно,
- у день пред'явлення позову, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Суд може задовольнити вимогу про
відшкодування збитків, беручи до
уваги ринкові ціни, що існували на день
ухвалення рішення.

Статтею 625 ч. 1 ЦК України визначено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 цієї ж статті боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Оскільки згідно умов
Попереднього договору, в разі не
укладення основного договору з вини
Продавця, відповідачка повинна була
повернути ОСОБА_2 грошові кошти 01.08.2013
року, то вона повинна нести
відповідальність згідно ст. 625 ЦК
України і за прострочення виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язана сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 цієї ж статті боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Оскільки грошові кошти є предметом
права власності, то разі користування
ними без належних правових підстав, та
неповернення у визначені договором
строки, то право власності в такому
випадку підлягає захисту відповідно до
положень наступних норм матеріального
права.

Відповідно до ст. 386 ч. 3 ЦК України
власник, права якого порушені, має
право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

Положеннями ст. 387 ЦК України
встановлено, що власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним. Оскільки
відповідачка отримала гроші в сумі 6000
доларів США від ОСОБА_3 без належної
правової підстави, вона має право їх
витребувати.

Положеннями ст. 1212 ЦК України
встановлені загальні підстави
виникнення зобов'язання у особи у
зв'язку з набуттям нею та збереженням
майна без достатньої правової
підстави.

Зокрема ч. 1 вказаної норми встановлено,
що особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ч. 2 цієї ж статті положення цієї
глави застосовуються незалежно від
того, чи безпідставне набуття або
збереження майна було результатом
поведінки набувача майна, потерпілого,
інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до вимог ч. 3 вказаної
статті, положення цієї глави
застосовуються також до вимог про: 2)
витребування майна власником із чужого
незаконного володіння; 3) повернення
виконаного однією із сторін у
зобов'язанні.

При визначенні розміру грошових сум,
які підлягають стягненню на користь
ОСОБА_2, суд виходить з наступних
розрахунків: 3% річних від суми 97800 грн.
за період з 01.08.2012 року до 01.08.2014 року
становлять 5868 грн.; індексація суми 97800
грн. на середній індекс інфляції 110,5 за
період з 01.08.2012 року до 01.06.2014 року
становить 108069 грн.

При визначенні розміру грошових сум,
які підлягають стягненню на користь
ОСОБА_3, суд виходить з наступних
розрахунків: 3% річних від суми 70954,974
грн. за період з 01.08.2012 року до 01.08.2014
року становлять 4257 грн.; індексація
суми 70954,974 грн. на середній індекс
інфляції 110,5 за період з 01.08.2012 року до
01.06.2014 року становить 88350,25 грн.

Таким чином, підлягають стягненню з
відповідача на користь ОСОБА_2 грошові
кошти в сумі 97800 грн., тобто подвійний
розмір сплаченого забезпечувального
платежу, 2730 грн. витрат на придбання
матеріалів для ремонту та 10000 грн.
сплачених за комунальні послуги.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 14, 58, 59, 60, 74,
88, 224-225 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 12, 15, 16, 202,
210, 213, 387, 546, 548, 570-571, 610, 628, 629 ЦК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення безпідставно
отриманих грошових коштів, стягнення
завдатку в наслідок невиконання
зобов'язання боржником, стягнення
збитків завданих простроченням
виконання зобов'язання та тлумачення
змісту договору - задовольнити.

Тлумачити договір укладений між
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 від 24 жовтня 2012 року як
договір намірів забезпечений
завдатком наступним чином:

- п. 5.1. договору тлумачити як: «До
підписання цього Договору, в рахунок
належних платежів за основним
Договором на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання, з метою забезпечення
реалізації своїх намірів щодо
купівлі-продажу квартири та своєї
платіжної спроможності, Покупець
передає, Продавець отримує суму
завдатку в розмірі 1000 (одна тисяча)
доларів США»;

- п. 5.2. договору тлумачити як: «У випадку
невиконання цього договору Покупцем,
сума завдатку, Покупцю не повертається
і залишається у продавця»;

- п. 5.3. договору тлумачити як: «У випадку
невиконання цього договору Продавцем,
він зобов'язаний повернути Покупцю
протягом 3-х днів з дати встановленої п.
6.1. цього договору суму отриманого
завдатку».

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
завдаток в подвійному розмірі в сумі 4000
доларів США, що становить 47303,32 гривень
з розрахунку 11,825829 гривень за 1 долар
США на час подання позову; безпідставно
отримані грошові кошти в сумі 6000
доларів США, що становить 70954,974 гривень
з розрахунку 11,825829 гривень за 1 долар
США на час подання позову; 3% річних в
сумі 5868 гривень від суми 70954,974 гривень;
індексацію суми 70954,974 гривень на індекс
інфляції в розмірі 17395,30 гривень.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
подвійний розмір сплаченого
забезпечувального платежу в сумі 97800
гривень, 3% річних в розмірі 5868 гривень
від суми 97800 гривень; індексацію суми
97800 гривень на індекс інфляції в
розмірі 10269 гривень; 2730 гривень витрат
на придбання матеріалів для ремонту;
10000 гривень сплачених за комунальні
послуги.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України. Повторне
заочне рішення позивач та відповідач
можуть оскаржити в загальному порядку,
встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено з
загальному порядку, встановленому цим
Кодексом. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення
починається відраховуватись з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Суддя: О. Н. Борис