Справа № 667/8994/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року

Комсомольський районний суд м. Херсона
у складі:

головуючого – судді Черниш О.Л.

при секретарі Собчук Є.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у
м.Херсоні ОСОБА_1 про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України, -

встановив:

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у м. Херсоні ОСОБА_1 звернувся
до суду із поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України (без вилучення паспортного
документа) громадянина України –
ОСОБА_2 до виконання зобов’язання за
рішенням суду.

На обґрунтування подання зазначив, що:

На виконанні у відділі держаної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у м.
Херсоні перебуває виконавче
провадження по виконанню виконавчого
листа 202/33510 виданого 14.02.2014
Індустріальним районним судом м.
Дніпропетровська про стягнення
заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ
КБ «Приват Банк» у розмірі 60 109,07 грн.

Виконавче провадження відкрито 13.08.2014
року, боржнику за вих. №24383 направлено
постанову про відкриття виконавчого
провадження для ознайомлення. У
відповідності до вимог Закону боржнику
надано строк для самостійного
виконання рішення до 20.08.2014. Рішення
суду не виконано.

Борг по виконавчим документам станом
на 13.10.2014 року становить 60 109,07 грн.

Державний виконавець зазначив, що
боржник ухиляється від виконання
зобов’язань, покладених на нього
рішенням суду, аліменти не сплачує,
борг не погашає.

Державним виконавцем було вжито заходи
примусового виконання рішення суду, а
саме державним виконавцем перевірено
майновий стан боржника.

Відповідно до відомостей стосовно
перевірки майнового стану за боржником
майна на яке можливо вернути стягнення
не виявлено.

26.08.2014 виходом державного виконавця
встановлено, зі слів мешканців будинку,
боржник за вказаною адресою не
проживає близько 6 років. За вказаною
адресою залишено виклик до відділу на
прийом до державного виконавця.

Державним виконавцем вжито усіх,
передбачених чинним законодавством
заходів примусового виконання рішень,
боржник ухиляється від виконання
зобов’язань, покладених на нього
рішенням, що підтверджується актом
виходу державного виконавця за адресою
вказаною у виконавчому документі,
викликом до відділу.

Державний виконавець зазначив, що
наявність у особи невиконаних
зобов’язань, покладених на нього
судовим рішенням, є підставою для
обмеження його у праві виїзду за
кордон.

Дослідивши надані суду матеріали
виконавчого провадження суд прийшов до
висновку, що подання задоволенню не
підлягає.

До такого висновку суд прийшов з
наступних підстав.

Право звернення державного виконавця
до суду із поданням за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника – фізичної особи, або
керівника - боржника юридичної особи
за межі України – до виконання
зобов'язання за рішенням передбачено
п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче
провадження».

Суд вважає, що таке у право у державного
виконавця виникає за наявності двох
умов, а саме:

1. коли боржник ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього рішенням суду;

2. є дані, що боржник має намір виїхати
за межі України.

Виїзд за межі України розуміється як
виїзд на постійне місце проживання.

Державним виконавцем не надано доказів
ухиляння боржника від виконання
боржником, покладених на нього
обов'язків. Наявність невиконаного
зобов'язання не свідчить про ухиляння
від його виконання, а заборона виїзду
за межі України передбачена саме за
ухиляння від виконання покладених на
нього обов’язків, а не за наявність
невиконаного рішення суду.

Відповідно до п. п. 11.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень державний виконавець може
звернутись з поданням до суду про
обмеження виїзду у разі ухилення
боржника від виконання зобов’язань.

Згідно п. «ґ» п. п. 11.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень та положень, викладених у
роз’ясненнях Верховного Суду України
від 1 лютого 2013 року про «Судову
практику щодо вирішення питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України» до подання обов’язково
подається документи, що підтверджують
факт ухилення боржника від виконання
своїх зобов’язань.

Суду не надано доказів того, що боржник
має намір виїхати на постійне місце
проживання за межі України.

Статтею 33 Конституції України кожному,
хто на законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлені законом.

У поданні державний виконавець
посилався на ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в’їзду в
Україну громадян України».

Вказаним законом визначено порядок
здійснення права громадян України на
виїзд з України і в’їзд в Україну.
Визначено випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України та встановлено порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Законом України «Про порядок виїзду з
України та в’їзду в Україну громадян
України» не передбачено тимчасове
обмеження у праві виїзду за кордон
боржника у виконавчому провадженні до
виконання рішення суду за ухвалою суду.

Керуючись п.18 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», п.24-1 ст.293 ЦПК
України, суд, –

ухвалив:

Відмовити державному виконавцю
відділу державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у м. Херсоні ОСОБА_1 в
тимчасовому обмеженні боржника ОСОБА_2
у праві виїзду за межі України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
О.Л. Черниш