Справа № 495/4374/14-ц
Номер рядка звіту 19
У х в а л а

про забезпечення позову

17 червня 2014
року                    м.Білгород-Дн
істровський

Суддя Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
Гайда-Герасименко О.Д., розглянувши
матеріали, які надійшли за заявою
ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом
накладення арешту,

В С Т А Н
О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання
правочину недійсним.

В порядку забезпечення позову
позивачка надала заяву про
забезпечення позову, просить накласти
арешт на 28/100 частини бази відпочинку
«Колос», розташованої за адресою:
Одеька область, Білгород-Дністровський
район, Шабівська сільська рада,
комплекс будівель та споруд №26, на
земельній ділянці розміром 9000 кв.м., що
в цілому складається з: літ.«Б» -
будинок відпочинку дерев., загальною
площею – 504 кв.; літ.«Г» - їдальня дерев.,
загальною площею – 231 кв.м.; літ.«Д» -
адміністративний будинок дерев.,
загальною площею – 60,8 кв.м.; літ.«З» -
будинок відпочинку дерев., загальною
площею – 44,7 кв.м.; літ.«А» - магазин
металевий, загальною площею – 61,9 кв.м..

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом,
заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: 1) причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов; 2) вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; 3) інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

Позивачем порушені приписи ст.151 ЦПК
України, чому саме невжиття заходу
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.
Крім того, представник позивача не
вказує на наявність доказів та не надає
суду відповідні докази, щодо спроб
відповідачів у відчудженні спірного
нерухомого майна, що в подальшому
ускладнить або унеможливить виконання
рішення суду.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; зясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою.
Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв’язку із застосуванням відповідних
заходів.

Суд критично ставиться до доводів
позивачки, тому вважає в задоволенні
заяви про накладення арешту необхідно
відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов’язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.2 ст.60 ЦПК України, докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
нерухоме майно – відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
пяти днів з дня її проголошення.

Суддя