Справа №487/5293/14-ц 28.10.2014 28.10.2014 28.10.2014
Провадження №22-ц/784/2608/14 Суддя по 1
інстанції - Разумовська О.Г.
Доповідач апеляційного суду - Шолох
Рішення

Іменем України

28 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання -
Кудрі В.М.,

за участю відповідача ОСОБА_2 та його
представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 13 червня 2014 року у
справі за

позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на майно в рахунок погашення
боргового зобов'язання спадкодавця та
звільнення майна з-під арешту,

встановила:

У червні 2014 року ОСОБА_4
звернувся з позовом до ОСОБА_2 про
визнання права власності на майно в
рахунок погашення боргового
зобов'язання спадкодавця та звільнення
майна з-під арешту.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_5
(батько відповідача) 30
жовтня 2010 року отримав в борг від
позивача 72 000 доларів США.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позичальник
помер, борг не повернув. Єдиним
спадкоємцем, який прийняв спадщину є
його син - відповідач у справі.

Відповідач оформився у спадкових
правах, зокрема, 10 листопада 2011 року
отримав у нотаріуса свідоцтво про
право на спадщину за законом на яхту
прогулянкову, 1995 року забудови,
реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю
442 000 грн.

У встановлений ст. 1281 ЦК України
шестимісячний строк з дня відкриття
спадщини, позивач пред'явив вимоги до
спадкоємця, проте він борг
спадкодавця не повернув.

Позивач посилався на те, що
рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 5 листопада 2013 року, яке
набрало законної сили 18 листопада 2013
року, частково задоволені його позовні
вимоги, як кредитора, та стягнуто з
відповідача на його користь 504 635,74 грн.
в рахунок погашення боргового
зобов'язання спадкодавця, а також
1820 грн. судових витрат.

Вказане рішення звернуто до
примусового виконання.

Посилаючись на викладені
обставини, а також на те, що відповідно
до ч. 2 ст. 1282 ЦК України
вимоги кредитора спадкоємці
зобов'язані задовольнити в межах
вартості спадкового майна шляхом
одноразового платежу, а у разі відмови -
суд за позовом кредитора накладає
стягнення на майно, яке було передане
спадкоємцям у натурі, позивач просив
визнати за ним право власності на яхту
прогулянкову, 1995 року забудови,
реєстраційний номер НОМЕР_1 в рахунок
погашення боргового зобов'язання
спадкодавця.

Крім того, позивач просив
звільнити вказане майно з-під арешту,
який накладено постановою головного
державного виконавця Заводського
відділу ДВС Миколаївського міського
управління юстиції Шекель А.В. від 1
квітня 2014 року в порядку примусового
виконання вищезазначеного рішення
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 5 листопада 2013
року, постановленого на його користь.

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 13 червня 2014 року
позов ОСОБА_4 задоволено частково.
Визнано право власності ОСОБА_4 на
яхту прогулянкову, 1995 року забудови,
реєстраційний номер НОМЕР_1, належну
відповідачу, в рахунок погашення
боргового зобов'язання спадкодавця.

Вказане майно звільнено з-під
арешту (зі зняттям заборони його
відчуження), накладеного постановою
головного державного виконавця
Заводського відділу ДВС
Миколаївського міського управління
юстиції Шекель А.В. від 1 квітня 2014 року.

Ухвалено, що дане рішення є
підставою для реєстрації
Миколаївським міжрегіональним
управлінням Державної інспекції
України з безпеки на морському та
річковому транспорті права власності
ОСОБА_4 на вказане майно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідач, прийнявши спадщину після
смерті ОСОБА_5, відмовляється сплатити
його борг перед ОСОБА_4., тому цей борг
підлягає задоволенню за рахунок
спадкового майна, шляхом передачі його
у власність позивача відповідно до ч.
2 ст. 1282 ЦК України.

Проте, колегія суддів вважає, що
такий висновок суду не відповідає
вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів
справи, 30 жовтня 2010 року ОСОБА_5 взяв у
борг у позивача 72 000 доларів США на
строк до 31 грудня 2010 року під 2%
місячних.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позичальник
помер, борг не повернув. Після його
смерті відкрилася спадщина, у тому
числі й на яхту прогулянкову, 1995 року
забудови, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Єдиним спадкоємцем після смерті
ОСОБА_5 є його син - ОСОБА_2, який прийняв
спадщину. 10 листопада 2011 року ОСОБА_2
отримав у приватного нотаріуса
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 свідоцтво про право на
спадщину за законом на яхту
прогулянкову, матеріал
корпусу-склопластик, 1995 року забудови,
реєстраційний номер НОМЕР_1, яка
належала спадкодавцю, вартістю 442 000
грн. (а.с. 14).

16 липня 2011 року приватним
нотаріусом ОСОБА_7 зареєстрована
вимога кредитора ОСОБА_4 до спадкоємця
про повернення боргу спадкодавця,
пред'явлена ним протягом
шестимісячного строку з дня відкриття
спадщини, як передбачено ч.
2 ст. 1281 ЦК України.

Вказана претензія відповідачем
не задоволена.

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 5 листопада 2013
року, яке набрало законної сили 18
листопада 2013 року, частково задоволені
позовні вимоги ОСОБА_4 Стягнуто з
відповідача, як спадкоємця, на користь
позивача 504 635,74 грн. в рахунок
погашення боргового зобов'язання
спадкодавця, а також 1820 грн. судових
витрат (а.с. 9-10, 85-86). 5 березня 2014 року
позивач отримав виконавчий лист та
вказане рішення звернуто до
примусового виконання.

В межах виконавчого провадження,
в порядку задоволення заяви стягувача
ОСОБА_4, постановою
головного державного виконавця
Заводського відділу ДВС
Миколаївського міського управління
юстиції Шекель А.В. від 1 квітня 2014 року
накладено арешт на все майно боржника
ОСОБА_2, у тому числі й на яхту
прогулянкову, отриману відповідачем в
порядку спадкування.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Загальний перелік таких способів
захисту цивільних прав та інтересів
передбачений ст. 16 ЦК України.

Як правило, особа, права якої
порушені, може скористатися не
будь-яким, а конкретним способом
захисту свого права. Спосіб захисту
частіше за все визначається
спеціальним законом, який регламентує
конкретні цивільні правовідносини.

За загальним правилом право
приватної власності набувається в
порядку, визначеному законом (ч.2 ст. 41
Конституції України).

При цьому судове рішення не є
підставою виникнення права
власності, окрім випадків
встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

У разі відмови від одноразового
платежу суд за позовом кредитора
накладає стягнення на майно, яке було
передане спадкоємцям в натурі (ч. 2 ст.
1282 ЦК України).

Тобто за змістом цієї норми
кредитор спадкодавця має право на
задоволення своїх вимог за рахунок
спадкового майна шляхом звернення
стягнення на це майно в установленому
законом порядку, який передбачений
Законом України «Про виконавче
провадження», і виключно на те майно,
яке передано спадкоємцям в натурі, а не
визнання за ним права власності
судовим рішенням.

Отже, позивач обрав спосіб
захисту порушеного права, який не
передбачено законом, оскільки ч. 2 ст. 1282
ЦК України не містить такого способу
захисту прав кредитора як накладення
стягнення на майно спадкодавця шляхом
визнання права власності кредитора на
передане спадкодавцям майно.

За такого, оскаржуване рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

При цьому, вимога про звільнення
майна з-під арешту носить похідний
характер від вирішення позовних
вимог про визнання права власності, а
тому у задоволенні цієї вимоги також
слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягають розподілу судові витрати.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 13 червня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на майно в рахунок
погашення боргового зобов'язання
спадкодавця та звільнення майна з-під
арешту.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 1 827 грн. судового збору,
сплаченого за подачу апеляційної
скарги.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
держави 3 410,40 грн. недоплаченого
судового збору при подачі позову.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: