Справа № 487/9235/14-ц
Провадження № 2/487/3114/14
Заводський районний суд міста
РІШЕННЯ

Іменем України

13.10.2014 Заводський районний суд міста
Миколаєва у складі: головуючого судді
Кузьменка В.В., із секретарем судового
засідання Каламурза О.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду в місті Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах
дітей адміністрації Заводського
району Миколаївської міської ради про
надання тимчасового дозволу на виїзд
неповнолітньої дитини за кордон та на
виготовлення проїзного документа
дитини без згоди батька до досягнення
дитиною шістнадцятирічного віку,

встановив:

18.09.2014 до Заводського районного суду
міста Миколаєва надійшов цивільний
позов ОСОБА_1, яким вона просила суд
ухвалити рішення про надання дозволу
неповнолітній ОСОБА_3 на тимчасові
виїзди за межі України до Російської
Федерації на період шкільних канікул, а
саме з 15.10.2014 по 03.11.2014, з 27.12.2014 по 12.01.2015,
з 21.03.2014 по 29.03.2014 у супроводі матері
ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька -
ОСОБА_2, а також у супроводі інших осіб,
уповноважених позивачем без згоди та
супроводу батька; надати дозвіл
позивачу на оформлення та виготовлення
проїзних документів на право
багаторазових тимчасових виїздів за
межі України її неповнолітньої доньки
ОСОБА_3 до досягнення останньою 16 років
у супроводі матері, без згоди та
супроводу батька ОСОБА_2, а також у
супроводі інших осіб, уповноважених
матір'ю дитини ОСОБА_1, без згоди та
супроводу батька ОСОБА_2

В судовому засіданні сторони були
відсутні. Позивач надала суду заяву про
розгляд справи у її відсутність,
вказавши окрім того, на підтримку
позовних вимог, наголошуючи на їх
задоволенні та відсутності заперечень
щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач, будучи неодноразово,
належним чином повідомленим про час і
місце розгляду справи, в тому числі в
порядку, передбаченому частиною 9
статті 74 ЦПК, в судове засідання не
з'явився, свого представника не
направив, заперечень проти позову чи
заяви про його визнання суду не надав.

Третя особа - Служба у справах дітей
адміністрації Заводського району
Миколаївської міської ради свого
представника в судове засідання не
направила.

Прийнявши до уваги той факт, що в
матеріалах справах достатньо доказів,
що свідчать про фактичні взаємини
сторін, врахувавши думку позивача,
висловлену у відповідній заяві, суд,
керуючись частиною 1 статті 224 ЦПК,
ухвалив провести розгляд справи за
відсутності відповідача або ж його
представника на підставі наявних у
справі матеріалів з ухваленням
заочного рішення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши їх
у сукупності суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з
20.12.1997 сторони перебували у шлюбі між
собою.

У шлюбі сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась
дитина - ОСОБА_3, про що Міським відділом
реєстрації актів громадянського стану
Миколаївського обласного управління
юстиції в Книзі записів актів
громадянського стану про народження 2002
року січня місяця 10 числі зроблено
відповідний актовий запис за №58.

В подальшому шлюб між сторонами було
розірвано, про що Ленінським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Миколаївського міського управління
юстиції в Книзі реєстрації розірвань
шлюбів зроблено відповідний актовий
запис за №417 від 2009 року жовтня місяця 20
числа, спільна дитина лишилась
проживати із матір'ю - ОСОБА_1, позивачем
у справі.

23.08.2011 між ОСОБА_1 та громадянином
Російської Федерації ОСОБА_6 було
укладено шлюб, про що Ленінським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Миколаївського
міського управління юстиції у Книзі
реєстрації шлюбів 2011 року серпня
місяця 23 числа зроблено відповідний
актовий запис за №508, із наданням
позивачу прізвища «ОСОБА_1».

В зв'язку з тим, що чоловік позивача є
громадянином Російської Федерації,
сім'я має намір відвідати разом з
донькою рідних та близьких останнього.
Крім того, позивач має намір
відвідувати із дитиною інші країни і в
подальшому, з метою розширення
кругозору дитини, ознайомлення її з
культурою інших народів, стимулювання
до вивчення іноземних мов тощо, що
потребує нотаріального дозволу обох
батьків, проте контакт із відповідачем
не можливий через відсутність
відомостей про нього.

Відповідно до статті 51 Конституції
України турбота про дітей, їх виховання
є рівним правом і обов'язком батьків. Ця
норма Основного Закону
конкретизується сімейним
законодавством, в тому числі Главою 13
«Особисті немайнові права і обов'язки
батьків щодо дитини» Сімейного кодексу
України.

Згідно статті 8 СК України, якщо
особисті немайнові та майнові
відносини між подружжям, батьками та
дітьми, іншими членами сім'ї та
родичами не врегульовано СК, вони
регулюються відповідними нормами ЦК
України, якщо це не суперечить суті
сімейних відносин.

Одне із особистих немайнових прав -
право на свободу пересування фізичної
особи закріплене у статті 313 ЦК,
частиною 3 якої передбачено, що фізична
особа, яка не досягла шістнадцяти
років, має право на виїзд за межі
України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або у супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Статтею 2 Закону України «Про порядок
виїзду з України та в'їзду в Україну
громадян України» передбачено, що
документами, які надають право на виїзд
з України та в'їзд в Україну і
посвідчують особу громадянина під час
перебування за її межами, зокрема є
паспорт громадянина України для виїзду
за кордон проїзний документ дитини.

Згідно частини 4 вказаного Закону,
оформлення проїзного документу дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітньої дитини за
кордон. За відсутності згоди одного з
батьків виїзд неповнолітнього
громадянина України може бути
дозволено на підставі рішення суду.

На даний час позивач не має можливості
отримати від відповідача нотаріально
засвідченого клопотання про дозвіл на
виїзд дитини за кордон, оскільки місце
перебування останнього є невідомим.
Різного роду спроби позивача розшукати
відповідача, в тому числі і через
правоохоронні органи, з метою
отримання у передбачений Законом
спосіб дозволу від відповідача
лишались марними.

За такого, враховуючи, що виїзд дитини
за межі України відповідає її
інтересам, а також приймаючи до уваги
неможливість отримання необхідної для
цього згоди батька, який створює
перешкоди в оформлені належних
документів для виїзду дитини за кордон,
суд вважає за необхідне задовольнити
позов та надати позивачу дозвіл на
виїзд за кордон без письмової згоди
відповідача їх неповнолітньої доньки,
та на оформлення необхідного для
виїзду за кордон неповнолітньої ОСОБА_3
проїзного документа.

Окрім того, враховуючи наміри позивача
про спільний виїзд із дитиною за кордон
в подальшому, суд вважає можливим
дозволити позивачу оформлення та
виготовлення проїзних документів на
право багаторазових тимчасових
виїздів її неповнолітньої доньки
ОСОБА_3 без згоди та супроводу батька і
в подальшому, до досягнення дитиною 16
років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 208-218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання
тимчасового дозволу на виїзд
неповнолітньої дитини за кордон та на
виготовлення проїзного документа
дитини без згоди батька до досягнення
дитиною шістнадцятирічного віку
задовольнити.

Надати дозвіл неповнолітній ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасові виїзди за
межі України до Російської Федерації
на період шкільних канікул, а саме з
25.10.2014 по 03.11.2014, з 27.12.2014 по 12.01.2015, з 21.03.2015
по 29.03.2015 у супроводі матері ОСОБА_1 без
згоди та супроводу батька ОСОБА_2, а
також у супроводі інших осіб,
уповноважених її матір'ю ОСОБА_1 без
згоди та супроводу батька - ОСОБА_2.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на оформлення та
виготовлення проїзних документів на
право багаторазових тимчасових
виїздів за межі України її
неповнолітньої доньки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення донькою
шістнадцяти років, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері -
ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька -
ОСОБА_2.

Рішення є заочним та може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.
Апеляційна скарга подається до
апеляційного суду Миколаївської
області через Заводський районний суд
міста Миколаєва.

СУДДЯ
В.В.КУЗЬМЕНКО