Єдиний унікальний номер 725/3746/14-ц
Номер провадження 6/725/79/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2014 року
м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.
Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.

при секретарі Сорокан М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Чернівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вище
вказаним позовом.

Посилався на те, що 19 серпня 2006 року між
ним та відповідачкою було
зареєстровано шлюб, під час якого у них
народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказував на те, що спільне життя з
відповідачем не склалось та починаючи
з грудня 2013 року вони не підтримують
подружні стосунки та не ведуть
спільного господарства, оскільки між
ними склались неприязні стосунки.

Вважає, що подальше спільне проживання
та збереження шлюбу не можливе та таке
що суперечить його інтересам, а тому
просив розірвати шлюб між ним та
відповідачем.

В судове засідання позивач не з'явився,
в матеріалах справи міститься його
заява про розгляд справи без його
участі, окрім того 20.10.2014 року від нього
надійшла телефонограма в якій він
позовні вимоги підтримав, просив позов
задовольнити та розглянути справу у
його відсутності.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, від неї до суду надійшла
заява про розгляд справи у її
відсутності, позовні вимоги визнала в
повному обсязі, просила позов
задовольнити, про надання строку для
примирення не клопотала.

Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Суд, дослідивши письмові докази по
справі, вважає, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень
окрім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених ЦПК України.

Так, судом встановлено, що 19.08.2006 року
між сторонами було укладено шлюб,
зареєстрований відділом реєстрації
актів цивільного стану Кельменецького
районного управління юстиції
Чернівецької області (а/с 32).

Під час даного шлюбу у сторін
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3, що
підтверджується копією відповідного
свідоцтва про народження (а/с 33).

Судом встановлено, що сторони не
підтримують між собою подружніх
відносин та не ведуть спільного
господарства.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного
кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
дитини, що має істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається. Таке
положення національного законодавства
України відповідає ст.16 Загальної
декларації прав людини, прийнятої
Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948
року, згідно з якою чоловіки і жінки,
які досягли повноліття, мають право без
будь-яких обмежень за ознакою раси,
національності або релігії
одружуватися і засновувати сім'ю. Вони
користуються однаковими правами щодо
одруження під час шлюбу та під час його
розірвання. Оскільки позивач наполягає
на розірванні шлюбу, то відповідно
відмова в розірванні шлюбу буде
примушенням до шлюбу та шлюбним
відносинам, що є неприпустимим.

При таких обставинах, суд вважає, що
сім'я у сторін остаточно розпалась і
зберегти її не можливо, а тому їх шлюб
необхідно розірвати.

У відповідності до ст. 113 Сімейного
кодексу України особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Так, позивач не заявила про своє
бажання залишити за собою дошлюбне
прізвище після розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110, 112, 114 п.2 СК
України, ст.ст.3, 10, 11, 58, 60, 64, 88, 169, 208, 209,
212-215, 218, 224-233, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
який було зареєстровано 19 серпня 2006
року відділом реєстрації актів
цивільного стану Кельменецького
районного управління юстиції
Чернівецької області, актовий запис №
43.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
А. В. Федіна