Справа №490/4656/13-ц 21.10.2014 21.10.2014 21.10.2014
Провадження №22-ц/784/2536/14
Справа № 22-ц/784/2536/14
інстанції: Тішко Д.А.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Коломієць В.В
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого Шолох З.Л.

суддів Локтіонової О.В.,
Коломієць В.В.,

при секретарі Романенко Ю.О.,

за участю представника позивачки
ОСОБА_2, представника відповідачки
ОСОБА_3, відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 29 липня 2014 року за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визначення
порядку користування земельною
ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_10, ОСОБА_7,
ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визначення
порядку користування земельною
ділянкою спільного двору, що має
адреси: АДРЕСА_4, АДРЕСА_2, АДРЕСА_1,
АДРЕСА_3, та просила виділити їй у
користування земельну ділянку площею
101 кв.м.

Ухвалою суду ОСОБА_10 була замінена на
належного відповідача ОСОБА_6

Свої вимоги позивач обґрунтовувала
тим, що вона є власником житлового
будинку АДРЕСА_1, який знаходиться у
спільному дворі загальною площею 1011
кв.м. Відповідачі є співвласниками
інших житлових будинків, споруд та
будівель на цій земельній ділянці. Між
сторонами постійно виникають
конфлікти щодо порядку користування
земельною ділянкою.

В липні 2014 року позивач уточнила
позовні вимоги та просила визначити
порядку користування земельною
ділянкою, виділивши їй земельну
ділянку площею 126,43 кв.м. згідно єдиного
варіанту, який було запропоновано
висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 125-030
від 11 квітня 2014 року.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 29 липня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_5 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просила скасувати
рішення та ухвалити нове, яким позов
задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, що приймали участь в
судовому засіданні, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено і таке
підтверджується матеріалами справи, що
рішенням Миколаївського
міськвиконкому № 1728 від 21 вересня 1954
року «Про результати обміру земель по
будівельному кварталу № 73 м.Миколаєва»
за адресою: АДРЕСА_4, закріплено
земельну ділянку площею 1022 кв.м.(а.с. 13).

Висновком проведеної у справі
будівельно-технічної експертизи № 125-030
від 11 квітня 2014 року встановлено, що
фактична площа спірної земельної
ділянки складає 1011 кв.м., що відповідає
розміру, який зазначений у матеріалах
технічної інвентаризації (а.с. 14-15).

Відповідно до рішень Миколаївського
міськвиконкому певним співвласникам
домоволодіння АДРЕСА_4 були видані
свідоцтва про право власності на
окремі адреси: АДРЕСА_2, АДРЕСА_1,
АДРЕСА_3, тобто, фактично був здійснений
виділ в самостійні об'єкти нерухомості
із спільної часткової власності, при
цьому межи земелекористування не
визначались, перерахування ідеальних
часток співвласників домоволодіння
АДРЕСА_4 не проводилось.

Згідно інформаційних довідок з Реєстру
прав власності на нерухоме майно на час
розгляду справи судом першої інстанції
співвласниками домоволодіння АДРЕСА_4
є ОСОБА_9 - 15/100 часток, ОСОБА_7 - 15/100
часток та ОСОБА_8 - 15/100 часток. Власником
будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_6 (колишні 20/100
часток). Власником будинку АДРЕСА_1 є
ОСОБА_5 (колишні 10/100 часток). Власником
будинку АДРЕСА_3 є ОСОБА_4 (колишні 25/100
часток).(а.с. 51, 73, 75, 77, 113).

Згідно відповіді Управління земельних
ресурсів Миколаївської міської ради
від 28.10.2013р. № 02-03/3405 на земельні ділянки
за адресами: АДРЕСА_4, АДРЕСА_2, АДРЕСА_1,
АДРЕСА_3 документів, які підтверджують
право власності або право користування
ними, не зареєстровано (а.с. 110).

Позивачка є власником будинку АДРЕСА_1
на підставі нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу від 10 лютого
2011 року, який вона придбала у ОСОБА_11,
який, в свою чергу, отримав право
власності на будинок (колишня літ.Б-2,
сарай П, огорожі та споруди
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4) на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 28 грудня 2010р.,
виданого замість договору
купівлі-продажу від 29 вересня 2001р.
(а.с.4-8).

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.120 ЗК України
якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача. У разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду кількома
особами право на земельну ділянку
визначається пропорційно до часток
осіб у праві власності жилого будинку,
будівлі або споруди.

Згідно роз'яснень, викладених у п.п. 19, 21
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних прав» у справах за позовом
учасників спільної власності на землю
про встановлення порядку володіння й
користування спільною земельною
ділянкою, на якій розташовані належні
їм жилий будинок, господарські будівлі
та споруди, суд з'ясовує і враховує
можливість нормального користування
будинком і здійснення догляду за ним,
розташування господарських будівель,
споруд, необхідність зведення
будівель, розташування плодово-ягідних
насаджень співвласників, можливість
проходу з вулиці на подвір'я тощо.
Враховуються також вимоги санітарних
правил і правил протипожежної безпеки.
В разі неможливості перенесення
співвласником господарських будівель
і насаджень на надану в його
користування частину ділянки суд має
обговорити питання про відповідну
грошову компенсацію.

При пред'явленні вимог кожним з
учасників спільної власності про
встановлення порядку користування
спільною земельною ділянкою суд може
залишити в спільному користуванні лише
ділянки, роздільне користування якими
встановити неможливо.

Викладене стосується також випадків,
коли належні особам на праві спільної
власності жилий будинок, господарські
будівлі та споруди розташовані на
земельній ділянці, яка знаходилася в їх
користуванні до її приватизації або за
договором оренди.

Якщо до вирішення судом спору між
співвласниками жилого будинку розмір
часток у спільній власності на
земельну ділянку, на якій розташовані
будинок, господарські будівлі та
споруди, не визначався або вона
перебувала у користуванні
співвласників і ними не було досягнуто
угоди про порядок користування нею,
суду при визначенні частини спільної
ділянки, право на користування якою має
позивач (позивачі), слід виходити з
розміру його (їх) частки у вартості
будинку, господарських будівель та
споруд на час перетворення спільної
сумісної власності на спільну часткову
чи на час виникнення останньої.

Висновком судової будівельно -
технічної експертизи №125-030 від 11
квітня 2014 року, проведеної експертом
Регіональної торгово - промислової
палати Миколаївської області ОСОБА_12,
запропоновано один варіант визначення
порядку користування спірною
земельною ділянкою. виходячи з
фактичного порядку користування
будівлями позивачем.

При цьому експертом встановлено, що на
земельну ділянку, на якій розташовані
будинки за адресами: АДРЕСА_4, АДРЕСА_2,
АДРЕСА_1, АДРЕСА_3, існує один
ізольований в'їзд - з боку АДРЕСА_4 через
металеві ворота шириною, 3, 1 м. - у
загальному користуванні усіх
співвласників. Ділянка загального
користування усіх співвласників,
площею 209,4 кв.м., іде від воріт уздовж
дворової території.

Частина житлового будинку літ. Б-2 у
користуванні позивача розташована у
середній частині уздовж правої бокової
межі земельної ділянки, сарай літ.П -
безпосередньо уздовж правої бокової
межі ділянки.

Фактично позивач користується
земельною ділянкою площею 126,43 кв.м., що
на 25,33 кв.м. більше від розміру ділянки,
що відповідає його ідеальній частці -
101,1 кв.м. (а.с. 143-150).

За такого, відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
визначення порядку користування
відповідно до варіанту, який було
запропоновано висновком судової
будівельно - технічної експертизи з
виділенням позивачу земельної ділянки
площею, значено більшою, ніж припадає
на його ідеальну частку, суттєво
обмежує права відповідачів.

Доводи апеляційної скарги про
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального і процесуального права є
необґрунтованими і спростовуються
матеріалами справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
оскаржуваного рішення.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 29 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді