Справа № 362/3213/14-ц
Провадження № 2/362/1813/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2014 року

Васильківський міськрайонний суд
Київської області у складі:

головуючого -
судді Марчука О.Л.,

при секретарі -
Лущик Т.М.,

за участю представника позивача -
Зеленецької І.М.,

відповідача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті
Василькові Київської області цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «ПроКредит
Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з відповідачів
на свою користь заборгованість за
кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що 26 червня 2008 року між ним і
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 90.2034, відповідно до
якого позивач надав відповідачу кредит
в сумі 60 000 гривень строком на 60 місяців
зі сплатою 16 % річних. На забезпечення
виконання умов вказаного договору 26
червня 2008 року між ним і відповідачем
ОСОБА_3 було укладено договір поруки №
90.2034-ДП 01. Оскільки відповідач ОСОБА_2
взяті на себе зобов'язання по погашенню
кредиту та сплаті відсотків за
договором кредиту не виконує, станом на
04.07.2014 року у нього виникла
заборгованість за кредитом в сумі 144 229
гривень 50 копійок, що порушує права
позивача.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги та
просила їх задовольнити з викладених у
заяви підстав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
просив застосувати строки позовної
давності, відповідно до п. 3.6 кредитного
договору з часу його звільнення від
позивача.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не прибула.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача ОСОБА_2 та
дослідивши письмові докази по справі у
їх сукупності, суд приходить до
наступних висновків.

26 червня 2008 року між ПАТ «ПроКредит
Банк» і відповідачем ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № 90.2034, відповідно до
якого позивач надав відповідачу кредит
в сумі 60 000 гривень строком на 60 місяців
зі сплатою 16 % річних (а.с. 6 - 8).

У зв'язку із заборгованістю
відповідачів, 16.07.2014 року ПАТ
«ПроКредит Банк» звернувся до суду із
позовом про її стягнення.

Пункт 3.6. кредитного договору
передбачає, що у випадках звільнення
позичальника з роботи у кредитора з
інших підстав ніж за власним бажанням,
позичальник зобов'язується здійснити
повне дострокове погашення кредиту
протягом 14 календарних днів з дати
звільнення.

Наказом № 303/К від 20.05.2009 року, ОСОБА_2
було звільнено з роботи 20.05.2009 року за
прогул без поважних причин на підставі
п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 61).

Таким чином, у ОСОБА_2 виник обов'язок
здійснити повне дострокове погашення
кредиту протягом 14-ти календарних днів
з дати звільнення, тобто до 04 червня 2009
року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Отже, враховуючи положення ст. 261 ЦК
України, перебіг позовної давності в
даному конкретному випадку
починається з дати наступної, коли
позичальник мав достроково погасити
кредит, тобто з 05.06.2009 року.

У пункті 6.6. кредитного договору
сторони домовились, що до усіх вимог, що
випливають з цього договору,
встановлюється позовна давність у 5
років, включаючи вимоги, щодо яких
законодавством встановлена спеціальна
чи обмежена позовна давність, що не
суперечить положенням ст. 259 ЦК України.

Отже, позовна давність за вимогами
позивача спливла 05 червня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України,
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Проте, посилання представника позивача
на переривання перебігу позовної
давності в зв'язку із списанням 18.03.2010
року з рахунку відповідача
(позивальника) відкритого у кредитора
коштів на погашення заборгованості
позичальника за кредитним договором,
суд вважає помилковим, оскільки ОСОБА_2
не вчинив будь-яких дій по наданню
згоди на таке списання коштів.

Право кредитора здійснити договірне
списання коштів у розмірі,
еквівалентному існуючим на момент
списання грошовим зобов'язанням
позичальника з рахунків останнього у
кредитора, що передбачено п. 5.1.
кредитного договору, на переконання
суду не підтверджує факт визнання
боргу чи обов'язку відповідача його
сплати.

При цьому, суд вважає за можливе
звернути увагу на позицію Пленуму
Вищого господарського суду України
висловлену в пункті 4.4.1 Постанови від
29.05.2013 року № 10 «Про деякі питання
практики застосування позовної
давності у вирішенні господарських
спорів», згідно з якою бездіяльність
боржника (наприклад, неоспорювання ним
безспірного списання коштів, якщо така
можливість допускається за законом або
договором) не свідчить про переривання
перебігу позовної давності, оскільки
таке переривання можливе лише шляхом
вчинення дій.

З пояснень учасників процесу, під час
розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2
не звертався до ПАТ «ПроКредит Банк» з
проханням списати кошти з його рахунку
на погашення кредитної заборгованості.
Бездіяльність ОСОБА_2, що полягала в
неоспорюванні ним безспірного
списання коштів, на думку суду, також не
свідчить про визнання ним кредитного
боргу чи обов'язку його сплатити. Тобто,
жодних дій, спрямованих на погашення
боргу за кредитом, ОСОБА_2 з дати свого
звільнення - з 20.05.2009 року, не вчинив.

Доводи представника позивача про те, що
перебіг позовної давності було
перервано у зв'язку із поновленням
відповідача на роботі у позивача 26
квітня 2010 року, є необґрунтованими та
не приймаються судом до уваги, оскільки
дана обставина не є такою, що
відповідно до статей 263, 264 ЦК України
зупиняє або перериває перебіг позовної
давності.

Норми частин 3 і 4 статті 267 ЦК України
передбачають, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення; сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Будь-яких обставин поважності причин
пропущення позовної давності,
представником позивача не наведено.

Таким чином, враховуючи заяву
відповідача про застосування позовної
давності, суд приходить до висновку, що
в задоволенні позову слід відмовити з
підстав спливу позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 256 - 264, 267 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60,
88, 209, 212 - 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «ПроКредит
Банк» до

ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо воно не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Васильківський міськрайонний
суд Київської області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, а
особою яка була відсутня при
проголошенні рішення - протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий