АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/7549/14
Категорія: договірні
Доповідач: Даниленко В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Малінської С.М.,
Піддубного Р.М.,

За участю секретаря: Каменської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 30 вересня
2014 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства Акціонерного банку
«Укргазбанк» в особі Харківської філії
АБ «Укргазбанк», Комінтернівського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, приватного нотаріуса
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого
напису нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду із вищевказаним
позовом, в якому вказував на те, що 20
серпня 2007 року він під впливом обману
уклав з ВАТ АБ «Укргазбанк» (на
теперішній час : ПАТ АБ «Укргазбанк»)
Договір іпотеки № 1 в забезпечення
виконання позичальницею ОСОБА_4 своїх
кредитних зобов'язань за Кредитним
договором № 1 від 20.08.2007 року, укладеним
між нею та ПАТ «Укргазбанк» на суму 38
500,00 дол. США з кінцевим строком
погашення отриманого кредиту не
пізніше 19.08.2016 року.

За умовами зазначеного Договору
іпотеки він передав в іпотеку
кредитору - банківській установі
нерухоме майно, а саме: належну йому на
праві приватної власності двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1.

21 квітня 2012 року він отримав листа з
Комінтернівського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції, з якого
дізнався, що на примусовому виконанні у
державного виконавця знаходиться
виконавчий напис, вчинений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 19.11.2009
року, зареєстрований у реєстрі за № 2844,
про звернення стягнення на предмет
іпотеки - належну йому двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, для задоволення
вимог кредитора - ПАТ АБ «Укргазбанк»
за Кредитним договором № 1 від 20.08.2007
року, укладеним між банком та
позичальницею ОСОБА_4

Згідно вказаного виконавчого напису
запропоновано за рахунок коштів,
отриманих від реалізації предмета
іпотеки - належної позивачеві квартири,
задовольнити вимоги ПАТ АБ
«Укргазбанк» у розмірі 29 575,00 дол. США -
поточна заборгованість по кредиту; 5
355,00 дол. США - прострочена
заборгованість по кредиту; 4 148,75 дол.
США - заборгованість по простроченим
відсотках; 375,29 дол. США - поточна
заборгованість по несплачених
відсотках; 17 451,87 грн. - пеня по
простроченій заборгованості; 2 352,94 грн.
- витрати по здійсненню виконавчого
напису, що разом становить 39 454,04 дол.
США та 19 804,81 грн.

Проте, а ні про вчинення нотаріусом
виконавчого напису, а ні про відкриття
виконавчого провадження за цим
виконавчим написом його повідомлено не
було.

Посилаючись на зазначені обставини, а
також на те, що приватним нотаріусом
Харківського нотаріального округу
ОСОБА_3 в порушення чинного
законодавства у виконавчому написі
запропоновано за рахунок коштів,
отриманих від реалізації предмета
іпотеки - належної позивачу квартири
задовольнити вимоги банку в повному
обсязі, а саме в розмірі 39 454,05 дол. США
та 19 804,81 грн., в той час як вартість
предмету іпотеки згідно п. 2.3
Іпотечного договору № 1 від 20.08.2007 року
складає 256 000,00 грн., в зв'язку з чим він
як іпотекодавець не може відповідати
за всі невиконані позичальницею ОСОБА_4
кредитні зобов'язання, а також на те, що
виконавчий напис вчинений нотаріусом
не на борговому документі, як те
передбачено ст. 18 ЦК України, позивач
ОСОБА_2 просив суд визнати виконавчий
напис, вчинений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 19.11.2009 року, який
зареєстрований у реєстрі за № 2844, про
звернення стягнення на належну йому
квартиру АДРЕСА_1, таким, що не підлягає
виконанню.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 підтримала заявлені
ним вимоги та просила суд задовольнити
їх у повному обсязі.

Представник відповідача - ПАТ АБ
«Укргазбанк» проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 заперечував,
посилаючись на їх необґрунтованість та
безпідставність.

При цьому він вказував на те, що спірний
виконавчий напис був вчинений
приватним нотаріусом у відповідності
до вимог чинного законодавства на
підставі всіх необхідних документів,
які були надані банком для
підтвердження безспірності кредитної
заборгованості боржника - позичальниці
ОСОБА_4 та встановлювали прострочення
виконання останньою узятих на себе
зобов'язань.

Крім того, представник ПАТ АБ
«Укргазбанк» вказував і на те, що
виконавчий напис, вчинений приватним
нотаріусом Харківського нотаріального
округу ОСОБА_3 19.11.2009 року, який
зареєстрований у реєстрі за № 2844, вже
був предметом розгляду судів першої,
апеляційної та касаційної інстанції за
позовом ОСОБА_2 про визнання його
недійсним, судовими рішеннями яких в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було
відмовлено.

Відповідач - приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 проти задоволення позову
ОСОБА_2 також заперечувала, посилаючись
на його необґрунтованість, зазначивши
при цьому, що під час вчинення спірного
виконавчого напису нею було дотримано
всіх вимог, передбачених
законодавством.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 30 вересня 2014 року у
задоволенні заявленого ОСОБА_2 позову
відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням
районного суду, позивач ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі просить скасувати
це судове рішення та ухвалити по справі
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт
посилається на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи, та порушення
судом норм матеріального й
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення
цивільно-правового спору по суті.

Зокрема, апелянт ОСОБА_2 вказує на те, що
відповідно до Договору іпотеки № 1 від
20 серпня 2007 року, укладеного між ним та
ПАТ АБ «Укргазбанк», він є
іпотекодавцем, тобто майновим
поручителем позичальниці ОСОБА_5 за
Кредитним договором № 1, укладеним 20
серпня 2007 року між нею та ПАТ АБ
«Укргазбанк» на суму 38 500,00 дол. США.

При цьому, згідно п. 2.3 вказаного
Договору іпотеки сторони оцінили
заставну вартість предмету іпотеки, а
саме належну йому квартиру АДРЕСА_1, яку
він передав в іпотеку банку, в розмірі
256 000,00 грн., у зв'язку з чим він може
відповідати перед кредитором -
іпотекодержателем за невиконання
боржником ОСОБА_5 узятих на себе
кредитних зобов'язань, виключно в межах
вартості предмета іпотеки, оскільки з
останньою вони не є солідарними
боржниками.

Проте, згідно виконавчого напису,
вчиненого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 19.11.2009 року, реєстровий №
2844, запропоновано за рахунок коштів,
отриманих від реалізації предмета
іпотеки - належної позивачеві квартири
задовольнити всі вимоги ПАТ АБ
«Укргазбанк» у загальному розмірі 39
454,04 дол. США та 19 804,81 грн., що значно
перевищує заставну вартість предмету
іпотеки, визначену сторонами в п. 2.3
Договору іпотеки № 1 від 20.08.2007 року.

Однак, суд першої інстанції,
приймаючи рішення у справі, на
зазначену обставину належної уваги не
звернув, як не звернув уваги й на те, що
всупереч ст. 18 ЦК України виконавчий
напис вчинено нотаріусом не на
борговому документі, в зв'язку з чим
безпідставно відмовив у задоволенні
заявлених позивачем вимог про визнання
спірного виконавчого напису нотаріуса
про звернення стягнення на предмет
іпотеки таким, що не підлягає
виконанню.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення районного
суду у відповідності до ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, судова колегія не
вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК| України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу|, якщо| визнає, що| суд
першої інстанції ухвалив|постановивши|
рішення з додержанням| вимог|
матеріального і процесуального| права.

Не може| бути| скасовано| правильне| по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише| формальних| міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи,
вирішуючи цивільно-правовий спір по
суті заявлених позовних вимог, суд
першої інстанції повно й всебічно
дослідив обставини справи,
представлені докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин та закон їх регулюючий.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
іпотеку», іпотека - це вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Основне зобов'язання - це зобов'язання
боржника за договорами позики, кредиту,
купівлі-продажу, лізингу, а також
зобов'язання, яке виникає з інших
підстав, виконання якого забезпечене
іпотекою.

Майновий поручитель - особа, яка
передає в іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання зобов'язання
іншої особи-боржника.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
іпотеку» за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Якщо вимога за основним зобов'язанням
підлягає виконанню у грошовій формі,
розмір цієї вимоги визначається на
підставі іпотечного договору або
договору, що обумовлює основне
зобов'язання, у чітко встановленій сумі
чи шляхом надання критеріїв, які
дозволяють встановити розмір цієї
вимоги на конкретний час протягом
строку дії основного зобов'язання.

Якщо інше не встановлено законом або
іпотечним договором, іпотекою також
забезпечуються вимоги
іпотекодержателя щодо відшкодування:

витрат, пов'язаних з пред'явленням
вимоги за основним зобов'язанням і
зверненням стягнення на предмет
іпотеки;

витрат на утримання і збереження
предмета іпотеки;

витрат на страхування предмета
іпотеки;

збитків, завданих порушенням основного
зобов'язання чи умов іпотечного
договору.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
іпотеку» майновий поручитель несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки.

У разі задоволення вимог
іпотекодержателя за рахунок предмета
іпотеки майновий поручитель набуває
права кредитора за основним
зобов'язанням.

Підстави для звернення стягнення на
предмет іпотеки визначені у статті 33
Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до цієї правової норми у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки. Право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про
нотаріат» для стягнення грошових сум
або витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Умови вчинення виконавчих написів
визначені законодавцем у ст. 88 Закону
України «Про нотаріат», згідно якої
нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо
подані документи підтверджують
безспірність заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п.п. 283, 284 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом МЮ України 3 березня 2004 року N
20/5, що діяла на час вчинення нотаріусом
спірного виконавчого напису, вчинення
виконавчого напису в разі порушення
основного зобов'язання та (або) умов
іпотечного договору здійснюється
нотаріусом після спливу тридцяти днів
з моменту одержання іпотекодавцем та
боржником, якщо він є відмінним від
іпотекодавця, письмової вимоги про
усунення порушень.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи:

якщо подані документи підтверджують
безспірність заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем;

за умови, що з дня виникнення права
вимоги минуло не більше трьох років.
Якщо для вимоги, за якою видається
виконавчий напис, законом установлено
інший строк давності, виконавчий напис
видається у межах цього строку.

Заборгованість або інша
відповідальність боржника визнається
безспірною і не потребує додаткового
доказування у випадках, якщо подані для
вчинення виконавчого напису документи
передбачені Переліком документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України.

За приписами п. 1 Переліку документів,
за якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29
червня 1999 року N 1172 з наступними змінами
та доповненнями, такими документами є
нотаріально посвідчені угоди, що
передбачають сплату грошових сум,
передачу або повернення майна, а також
право звернення стягнення на
заставлене майно.

Для одержання виконавчого напису
подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої
угоди;

б) документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Відповідно до п.п. 288, 289 вищезазначеної
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
виконавчий напис вчиняється на
оригіналі документа, що встановлює
заборгованість (нотаріально
посвідчені угоди, опротестований
вексель та ін.)

Якщо виконавчий напис не вміщується
на документі, що встановлює
заборгованість, то він може бути
продовжений чи викладений повністю на
прикріпленому до документа
спеціальному бланку.

За заявою кредитора розмір суми, яка
підлягає стягненню за виконавчим
написом, може бути встановлений з
урахуванням індексу інфляції за весь
час прострочення та трьох процентів
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом.

Неустойка (штраф, пеня) включається до
виконавчого напису, якщо це
передбачено умовами договору.

Як встановлено по справі, 20 серпня 2007
року між ВАТ АБ «Укргазбанк»,
правонаступником якого є ПАТ АБ
«Укргазбанк», та позичальницею ОСОБА_4
був укладений Кредитний договір № 1,
згідно якого останній було надано
кредит у розмірі 38 500,00 дол. США з
кінцевим строком його погашення не
пізніше 19.08.2016 року.

При цьому в забезпечення виконання
позичальницею ОСОБА_5 кредитних
зобов'язань, того ж дня, тобто 20 серпня
2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», в особі
Харківської філії ВАТ АБ «Укргазбанк»
та позивачем ОСОБА_2 було укладено
Договір іпотеки № 1, за яким останній
передав в іпотеку кредитору -
банківській установі належну йому на
праві приватної власності квартиру
АДРЕСА_1 (а.с. 6-8).

Пунктом 6.1 вказаного Договору
передбачено право Іпотекодержателя
звернути стягнення на предмет іпотеки
у разі неналежного виконання
зобов'язань за Кредитним договором, що
стосується своєчасного повернення
кредитних коштів (чергових платежів за
кредитом) або сплати процентів за
користування кредитними коштами.

Крім того, сторони домовилися, що
звернення стягнення на предмет іпотеки
та його реалізація здійснюється або за
рішенням суду, або на підставі
виконавчого напису нотаріуса.

Факт неналежного виконання
позичальницею ОСОБА_4 узятих на себе
зобов'язань за Кредитним договором № 1
від 20.08.2007 року позивачем ОСОБА_2
визнається й не заперечується.

Письмову вимогу банку про усунення
порушень зобов'язань за Кредитним
договором № 1 від 20.08.2007 року отримано
позичальницею ОСОБА_5 11.08.2009 року,
позивачем ОСОБА_2 27.07.2009 року, що
підтверджується їхніми особистими
підписами (а.с. 54, 55).

По справі також встановлено, що у
жовтні 2009 року ПАТ АБ «Укргазбанк»
звернувся до приватного нотаріуса
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 з відповідною заявою про
вчинення виконавчого напису щодо
звернення стягнення на предмет
іпотеки, надавши при цьому нотаріусу
документи, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку, а саме: оригінал
нотаріально посвідченого Договору
іпотеки № 1 від 20.08.2007 року, оригінал
Кредитного договору № 1 від 20.08.2007 року,
довідку-розрахунок заборгованості за
кредитним договором та письмові
повідомлення ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про
усунення порушень.

19 листопада 2009 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено
виконавчий напис, згідно якого
запропоновано звернути стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що
належить на праві приватної власності
ОСОБА_2, та за рахунок коштів, отриманих
від реалізації цієї квартири
задовольнити вимоги ПАТ АБ
«Укргазбанк» за Кредитним договором №
1 від 20.08.2007 року у розмірі 39 454,04 дол. США
та 19 804,81 грн.

Вирішуючи спір по суті заявленого
цивільно-правового спору суд першої
інстанції правильно керувався
зазначеними вище нормами
матеріального прав й обґрунтовано
відмовив у задоволенні заявлених
позивачем ОСОБА_2 вимог за їх
безпідставністю, оскільки
вищезазначений виконавчий напис
вчинено приватним нотаріусом у межах
наданої йому компетенції та у повній
відповідності до вимог діючого на той
час законодавства, а будь-яких законних
підстав для визнання його таким, що не
підлягає виконанню, судом не
встановлено й самим позивачем ОСОБА_2
не наведено.

Що ж стосується доводів апелянта
ОСОБА_2 про те, що спірний виконавчий
напис всупереч ст. 18 ЦК України вчинено
нотаріусом не на борговому документі,
то ці доводи апелянта судова колегія
оцінює критично та відхиляє, оскільки
як зазначалося вище, п. 288 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом МЮ України 3 березня 2004 року N
20/5, яка діяла на час вчинення спірного
виконавчого напису нотаріусом, прямо
передбачалось, що в разі, якщо
виконавчий напис не вміщується на
документі, що встановлює
заборгованість, то він може бути
продовжений чи викладений повністю на
прикріпленому до документа
спеціальному бланку.

Безпідставними є й доводи апелянта
стосовно того, що з позичальницею
ОСОБА_5 вони не є солідарними
боржниками, а згідно виконавчого
напису, вчиненого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 19.11.2009 року,
запропоновано за рахунок коштів,
отриманих від реалізації предмета
іпотеки - належної позивачеві квартири
задовольнити всі вимоги ПАТ АБ
«Укргазбанк» у загальному розмірі 39
454,04 дол. США та 19 804,81 грн., що значно
перевищує заставну вартість предмету
іпотеки, визначену сторонами в п. 2.3
Договору іпотеки № 1 від 20.08.2007 року,
позаяк зазначена обставина не є
підставою для визнання спірного
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню, оскільки, як
зазначалося вище, згідно ст. 11 Закону
України «Про іпотеку» майновий
поручитель несе відповідальність
перед іпотекодержателем за
невиконання боржником основного
зобов'язання виключно в межах вартості
предмета іпотеки, а на будь-яке інше
майно позивача ОСОБА_2 за спірним
виконавчим написом нотаріуса
стягнення не зверталось.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
є несуттєвими, рішення суду, прийнятого
по суті розглянутого
цивільно-правового спору не
спростовують, і не дають підстав для
висновку| про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи| процесуального|
права, які призвели| або| могли
призвести| до неправильного вирішення
справи.

Таким чином, з огляду на викладене та
керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 30 вересня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня її
проголошення.

Головуючий:

Судді: