Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
№ 22-ц/778/3391/14 Головуючий у 1
інстанції: Куценко О.О.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 22» жовтня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Савченко О.В.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк»

на рішення Якимівського районного суду
Запорізької області від 25 березня 2014
року по справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з позовною заявою до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що відповідно до укладеного
договору № б/н від 07.12.2007 року ОСОБА_3
отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Відповідач підписом підтвердив свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та Банком
договір. При укладанні договору
сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України.

Пунктом 5.3 Умов та Правил надання
банківських послуг передбачена
можливість односторонньої зміни
Тарифів та інших невід'ємних частин
договору.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

У порушення норм закону та умов
договору відповідач зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконував, у зв'язку з чим станом на 14
листопада 2013 року має заборгованість
16893,54 грн., яка складається з наступного:

- 3546,01 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 6562,34 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 5742,64 грн. - заборгованість по
комісії за користування кредитом.

А також штрафи відповідно до умов
кредитного договору:

- 250,00 грн. - штраф (фіксована
частина);

- 792,55 грн. - штраф (процентна
складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК
України просило суду стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість у розмірі 16893,54 грн. за
кредитним договором № б/н від 07 грудня
2007 року та судові витрати.

Заочним рішенням Якимівського
районного суду Запорізької області від
23 грудня 2013 року позов задоволено.

Ухвалою Якимівського районного суду
Запорізької області від 23 січня 2014 року
заочне рішення скасовано, справу
призначено до розгляду в загальному
порядку.

Рішенням Якимівського районного суду
Запорізької області від 25 березня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ПАТ КБ
«ПриватБанк».

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» зазначає, що суд
неправильно обчислював початок
перебігу позовної давності, відповідно
до умов договір було автоматично
пролонговано і на час звернення до суду
строк позовної давності не пропущено.
Посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про задоволення позову,
судові витрати покласти на
відповідача.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, представника
банку, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові,
суд першої інстанції виходив із того,
що позивач пропустив позовну давність,
встановлену ст. 257 ЦК України.

Висновок суду ґрунтується на законі та
відповідає фактичним обставинам
справи.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснювати свої права
і виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України строк
виконання кожного щомісячного
зобов'язання спливає у відповідне
число останнього місяця строку.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

На підтвердження умов укладення
кредитного договору банк надав заяву
позичальника, Умови і правила надання
банківських послуг, Правила
користування платіжною карткою,
довідку про умови кредитування з
використанням кредитки «Товари у
розстрочку - лише паспорт» ( а.с.7-11,60).

У відповідності до п.3.1 Умов та правил
надання банківських послуг датою
укладення договору є дата відкриття
рахунку, зазначена в розділі «Відмітки
банку» заяви.

Згідно з п. 3.1.1 Правил користування
платіжною карткою строк дії картки
вказується на лицевій стороні картки
(місяць і рік). Картка дійсна до
останнього календарного дня
зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил користування
платіжною карткою встановлено, що
після закінчення строку дії відповідна
картка продовжується банком на новий
строк (шляхом надання клієнту картки з
новим строком дії), якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку дії
картки) не надійшла письмова заява
держателя картки щодо закриття
карткового рахунку, а також за умови
наявності грошових коштів на
картковому рахунку для оплати послуг з
виконання операцій по картковому
рахунку, та при дотриманні інших умов
продовження, передбачених договором.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил
користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле «MONTH»).

Судом встановлено, що за умовами
укладеного договору банк відкрив для
ОСОБА_3 картковий рахунок і видав
платіжну картку з кредитним лімітом у
розмірі 4000,00 грн. зі сплатою за
користування кредитом 3 % на місяць на
суму залишку заборгованості з
внесенням обов'язкового мінімального
платежу (а.с. 7-11).

Відповідно до заяви договір між
сторонами було укладено 07.12.2007 року.
Строк дії картки було встановлено
«червень» 2010 року, що підтверджується
довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк»
№30.1.0.0/2-20140224/2432 від 21 лютого 2014 року
(а.с.62).

Відповідачу картка з новим строком дії
відповідно до п. 3.1.3 Правил
користування платіжною карткою не
видавалася.

Відповідач останній платіж по
погашенню кредиту вніс 28 листопада 2008
р. і після цієї жати припинив вносити
будь-які платежі на погашення кредиту
відповідно до умов кредитного договору
(а.с. 4).

З позовом до суду банк звернувся в
листопаді 2013 р.

Позивач не обґрунтував свою позицію
щодо дотримання ним строку позовної
давності та не зазначив обставин, які
заважали йому звернутися до суду з
відповідним позовом після закінчення
строку дії картки або з моменту
припинення виконання боржником
зобов'язання по погашенню кредиту.

Відповідач просив застосувати позовну
давність (а.с. 52).

Доводи представника банку в додаткових
поясненнях, які виходять за межі
апеляційної скарги, про те, що строк
виконання погашення кредиту у повному
обсязі наступав 02 березня 2013 року є
неприйнятними,оскільки зазначення в
довідці про обов'язкові мінімальні
платежі не змінює дату погашення
кредиту в повному обсязі в межах строку
дії картки. Пунктом 2 Умов та правил
надання банківських послуг визначено
терміни та поняття, відповідно до яких
мінімальний обов'язковий платіж - це
розмір боргових зобов'язань держателя,
які щомісяця належать сплаті
держателем протягом строку дії карти.
Відповідно до Правил користування
платіжною карткою, які є складовою
частиною кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку.

Таким чином, за таким договором, що
визначає мінімальні платежі погашення
кредиту та кінцевий строк повного
погашення кредиту, перебіг позовної
давності щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу(ст. 257 ЦК України), а щодо
повернення кредиту в повному обсязі зі
спливом останнього дня місяця дії
картки (ст. 261 ЦК України). Така правова
позиція висловлена в постановах
Верховного Суду України від 19 березня
2014 року № 6-14цс14, від 01 жовтня 2014 р.
№6-134цс14, які в силу ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковими для судів.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального права,
а доводи скарги про неправильне
застосування норм матеріального права
і порушення норм процесуального права
безпідставні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Якимівського районного суду
Запорізької області від 25 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: