Справа №482/994/14-ц 22.10.2014 22.10.2014 22.10.2014
Провадження №22-ц/784/2870/14
Провадження № 22ц/784/2870/14
Головуючий у 1-ї інстанції Патрик Ю.Ю.
Доповідач в апеляційній
інстанції Ямкова О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

22 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого: Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової
О.О.,

при секретарі: Шпонарській О.Ю.,

за участю: представника
позивача - ОСОБА_2,

представника
відповідачки - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Єланецького районного суду
Миколаївської області від 5 вересня 2014
року

за його позовом

до ОСОБА_5

про визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просив
визначити йому додатковий строк для
подання заяви про прийняття спадщини,
що відкрилася після смерті ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що пропустив строк на прийняття
спадщини з поважних причин, а саме тому,
що він не знав про смерть спадкодавця,
так як не проживає за місцем відкриття
спадщини.

Рішенням Єланецького районного суду
Миколаївської області від 5 вересня 2014
року в задоволені позову ОСОБА_4
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
і неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове про
задоволення його позову.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
наведені в скарзі доводи та дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_4, суд першій інстанції виходив з
того, що позивачем не наведено поважних
причин пропуску строку на прийняття
спадщини на протязі п'яти років, після
спливу встановленого законом
шестимісячного строку.

Такий висновок суду першій інстанції
відповідає обставинам справи та нормам
матеріального права.

Судом встановлено, що після смерті
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
відкрилася спадщина у вигляді
земельної ділянки площею 9,89га, що
знаходиться в межах Куйбишевської
сільської ради Єланецького району
Миколаївської області.

Спадкоємцями за законом першої черги є
повнолітні діти спадкодавця -
відповідачка ОСОБА_5 і особа, яка не
приймала участь у справі - ОСОБА_7
(а.с.18-46).

Спадкоємцем за заповітом, складеним 6
жовтня 2008 року ОСОБА_6, є позивач ОСОБА_4,
який орендував земельну ділянку у
спадкодавця на підставі договору
оренди, укладеному між ними також 6
жовтня 2008 року (а.с.56, 103-110).

Відповідачка ОСОБА_5 прийняла спадщину
в силу положень частини 1 статті 1269 ЦК
України, подавши відповідну заяву до
нотаріальної контори. Її брат - ОСОБА_7
відмовився від прийняття спадщину на
користь відповідачки в порядку частини
1 статті 1273 ЦК України.

Пред'являючи позов про визначення
додаткового строку на подання заяви
про прийняття спадщини, позивач
посилався на те, що постійно проживав у
м. Миколаєві, а тому не знав, що
заповідач помер, а відповідачка йому
про це не повідомила.

Разом з тим, на підтвердження
того, що перелічені ним причини є
поважними, позивачем не надано
належних доказів.

Так, ним не спростовані обставини, які є
безумовною підставою для обізнаності
позивача у цивільної правоздатності
іншої сторони за договором, за умовами
якого він повинен був сплачувати
орендну плату на користь спадкодавця
кожний рік, починаючи з 2008 року.

Достовірні дані про обізнаність
відповідачки щодо наявності заповіту,
складеному в 2008 році, та його змісту,
відсутні.

Правові норми, які покладали б на
спадкоємців за законом, обов'язок щодо
повідомлення про смерть спадкодавця
стороннім особам, законодавством
України не передбачено.

Отже, перелічені позивачем обставини
не можуть бути поважними причинами для
пропуску строку на звернення з
відповідною заявою до нотаріуса.

За таких обставин рішення
суду першій інстанції про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_4 про
визначення додаткового строку є
законним та обґрунтованим і не
підлягає скасуванню.

Інші доводи в апеляційній
скарзі не спростовують висновки суду, в
скарзі відсутні посилання на докази,
які суд не дослідив.

Підстав для перерозподілу судових
витрат у порядку статті 88 ЦПК України
не має.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
рішення Єланецького районного суду
Миколаївської області від 5 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді