АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4487/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Кушнірчук Р. О. Доповідач -
Лаченкова О.В. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

29 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати по цивільним справам
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді
- Лаченкової О.В.

суддів
- Варенко О.П., Городничої В.С.,

при секретарі
- Цибук Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 березня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання договору
нікчемним, -

в с т а н о в и л а:

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
договору нікчемним.

Рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 березня 2014 року
- в задоволені позовних вимог
відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на незаконність та
необґрунтованість рішення суду, та
порушення норм матеріального права і
норм процесуального права, які
призвели до не правильного вирішення
по справи по суті.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що 29
січня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був
укладений договір купівлі -продажу
домоволодіння, відповідно до умов
якого ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_4
домоволодіння АДРЕСА_1 з належним
будівлями та спорудами, розташованими
на земельній ділянці площею 539 кв.м.
(державний акт на право приватної
власності на землю на підставі
договору купівлі - продажу від 26.12.2005
року № 9440) а.с. 7-8 )

На підставі цього договору ОСОБА_3
набув та зареєстрував право власності
на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Встановлено, що ОСОБА_4 на час вчинення
продажу ОСОБА_3 домоволодіння та до
набуття позивачем права власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_2 (14.06.2007
року) володів на праві приватної
власності домоволодінням АДРЕСА_1, таке
право було зареєстровано, жодних
правочинів щодо відчуження частин
свого домоволодіння позивачу не
здійснював, що спростовує доводи
останнього про відчуження спірним
договором належного позивачу майна.

Відповідно до ст.. 377ЦК України та ст.. 120
ЗК України до особи, яка набула право
власності на житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщенні, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що факт укладання
договору купівлі-продажу
домоволодіння від 29.01.2008 року жодним
чином не змінює правовідносини
позивача та не порушує його права, а
лише констатує зміну власника
домоволодіння, тому як наслідок - не
може вважатися таким , що спрямований
на порушення конституційних прав та
свобод позивача з врахуванням того, що
це договір передбачав переходу права
власності на майно, яке належить саме
позивачу.

Відповідно до ч.2.ст.215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемним правочином) У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про визнання договору
купівлі-продажу нікчемним суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що вищевказаний договір не
порушує прав позивача і наслідком
визнання нікчемності правочину
повинно бути повернення сторін у
попереднє становище, а саме повернення
у власність ОСОБА_4 домоволодіння та
повернення ОСОБА_3 сплачених за цим
договором коштів, що жодним чином не
впливає на законні права та інтереси
позивача ОСОБА_2 .

Оскільки позивач не являється стороною
договору купівлі-продажу
домоволодіння від 29.01.2008 року, жодних
законних прав чи свобод у разі визнання
правочину недійсним в нього не виникне,
тому він не має права вимагати
встановлених нікчемності цього
правочину в контексті того, що він є
заінтересованою особою, як це
передбачено п.5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від
06.11.2009 року, вимога про встановлення
нікчемності правочину підлягає
розгляду у разі наявності
відповідного спору, однак між
сторонами вказаного правочину спору не
існує, а право позивача, як не сторони
правочину, ставити вимогу саме про
встановлення нікчемності правочину -
не передбачено законом та не
відповідає способу захисту його
цивільного права у відповідності до
ст.. 16 ЦК України, так само як і його
вимога про скасування державної
реєстрації права власності ОСОБА_3 на
домоволодіння.

Коллегія суддів вважає, що рішення суду
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду .

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевіривши доводи та давши їм
правову оцінку, суд постановив рішення,
що відповідає вимогам закону. Висновки
суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами,
поясненнями сторін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 березня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
О.В.Лаченкова

Судді
О.П.Варенко

В.С.Городнича