АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2439/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 58 Савенко В. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
Сіренко Ю. В. РІШЕННЯ
24 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоСіренка Ю. В.суддівМагди Л.
Ф. , Трюхана Г. М. при секретаріРибасюк
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу Золотоніського міжрайонного
прокурора на рішення Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 4 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до Відділу державної
виконавчої служби Золотоніського
міськрайонного управління юстиції,
третя особа : ОСОБА_7 про звільнення
транспортного засобу з-під арешту,
заслухавши прокурора, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
в с т а н о в и л а :
У червні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із вказаним позовом, посилаючись
на те, що 12.11.2007 року він придбав у
ОСОБА_7 автомобіль марки DAIMLER-BENZ 123,
випуску 1980 року, кузов - НОМЕР_3,
реєстраційний номерний знак НОМЕР_1,
зареєстрований за ОСОБА_7 МРЕВ УДАІ
м. Золотоноша на підставі свідоцтва про
реєстрацію ТЗ НОМЕР_4, виданого МРЕВ
УДАІ м. Золотоноша 26.08.1999 року. Про
передачу транспортного засобу
власником була виписана довіреність на
ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_9. Автомобіль був
проданий за 25 000 грн., що
підтверджується розпискою, написаною
власноручно ОСОБА_7. Проте, договір
купівлі-продажу сторони не укладали, в
зв'язку з відсутністю коштів на зняття
та відповідно постановлення
транспортного засобу на облік в
органах МРЕВ ДАІ та нотаріальне
посвідчення договору купівлі-продажу,
а тому ОСОБА_7 на ім'я позивача була
видана генеральна довіреність від
06.06.2014 року державним виконавцем
Гончаренком Юрієм Васильовичем органу
ДВС Золотоніського міськрайонного
управління юстиції при примусовому
виконанні виконавчого листа № 695/4240/13ц,
виданого 13.02.2014 року Золотоніським
міськрайонним судом Черкаської
області про стягнення з ОСОБА_7 боргу на
користь ПАТ "Дельта-Банк" було складено
Акт опису й арешту майна, в тому числі і
вказаного автомобіля.
У зв'язку із неможливістю вирішити
питання мирним шляхом, позивач був
змушений звернутися з позовом про
скасування арешту за місцем
обслуговування транспортного засобу
та виключення з акту опису і арешту
майна, автомобіля марки DAIMLER-BENZ 123,
випуску 1980 року, кузов - НОМЕР_3,
реєстраційний номерний знак НОМЕР_2,
зареєстрований за ОСОБА_7 МРЕВ УДАІ м.
Золотоноша на підставі свідоцтва про
реєстрацію ТЗ НОМЕР_5, виданого
Золотоніським ВРЕВ ВДАІ УДАІ УМВСУ у
Черкаській області 15.04.2011 року.
Рішенням Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 4 липня 2014 року позов
задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням
Золотоніський міжрайонний прокурор
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, які мають значення для
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права, просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши прокурора, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним нормам права рішення суду
першої інстанції не відповідає.

Встановлено, що автомобіль марки
DAIMLER-BENZ 123, випуску 1980 року, кузов
НОМЕР_3, реєстраційний номерний знак
НОМЕР_2, належить на праві власності і
зареєстрований за ОСОБА_7 МРЕВ УДАІ
м. Золотоноша на
підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ
НОМЕР_5, виданого Золотоніським ВРЕВ
ВДАІ УДАІ УМВСУ у Черкаській області
15.04.2011 року.

12.11.2007 року ОСОБА_7 уповноважив ОСОБА_10
продати чи обміняти зазначений
автомобіль на підставі нотаріально
посвідченої довіреності (а.с.9).

Право власності в установленому
законом порядку позивач не оформив у
зв'язку з відсутністю коштів, хоча мав
на це відповідні повноваження,
передбачені довіреністю від 12.11.2007 р.,
посвідченою приватним нотаріусом
Золотоніського міського нотаріального
округу ОСОБА_11 та зареєстрованою в
державному реєстрі довіреностей за №
5724.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції вважав, що позивач
набув права власності на автомобіль на
законних підставах та виходив з того,
що ОСОБА_7 надав розписку від 12.11.2007
року про отримання ним коштів від
ОСОБА_6 та передачу у повну власність
вищевказаного автомобіля, а також
видав на ім'я позивача генеральну
довіреність.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку, що на момент накладення
арешту на автомобіль марки DAIMLER-BENZ 123,
випуску 1980 року, кузов - НОМЕР_3,
реєстраційний номерний знак НОМЕР_2,
зареєстрований за ОСОБА_7 МРЕВ УДАІ м.
Золотоноша на підставі свідоцтва про
реєстрацію ТЗ НОМЕР_5 виданого
Золотоніським ВРЕВ ВДАІ УДАІ УМВСУ у
Черкаській області 15.04.2011 року, він
фактично вже належав іншій особі -
позивачу по справі, який користувався і
розпоряджався ним на підставі
довіреності.

Разом з тим, ч. 1 ст. 328 ЦК передбачено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Згідно норм цивільного законодавства
України правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом, що є одною із
основних вимог його чинності. Якщо
законом визначена конкретна форма, в
якій обов'язково має вчинятися
правочин, то її необхідно
дотримуватися.

Відповідно до статті 208 ЦК України
правочини укладені фізичними особами
між собою на суму, що перевищує у
двадцять і більше разів розмірів
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян (у даному випадку сума коштів
вказана у розписці значно перевищує
встановлені законодавством межі)
належить вчиняти у письмовій формі. Що
вказує, на те, що правочин по
купівлі-продажу автомобіля позивачем
може вважається таким, що вчинений,
якщо його зміст зафіксований у
договорі купівлі-продажу.

Сторонами не було належним чином
оформлено договір купівлі-продажу
зазначеного автомобіля у обов'язковій
для цього письмовій формі, як того
вимагають вимоги цивільного
законодавства.

При цьому, довіреність та домовленість
за розпискою, самі по собі не свідчать
про укладення договору купівлі-продажу
автомобіля, а розписка свідчить про
можливу передачу певної суми коштів
ОСОБА_7, не замінює та не має сили
договору купівлі-продажу.

Таким чином, суд дійшов помилкового
висновку про набуття позивачем права
власності на спірний автомобіль. Такі
висновки суду не узгоджуються з
фактичними обставинами справи та
суперечать вимогам чинного
законодавства. Крім того, фактично
визнавши за позивачем право власності
на автомобіль, суд вийшов за межі
позовних вимог, оскільки питання про
визнання права власності позивачем не
ставилось.

Статтею 60 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
особа, яка вважає, що майно на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

Колегія суддів, розглянувши доводи
апеляційної скарги та висновки суду
першої інстанції про виключення
автомобіля з акту опису та арешту та
скасування арешту, приходить до
висновку, що суд першої інстанції не
вірно вказав, що дана вимога підлягає
до задоволення, оскільки прийшов до
таких висновків без врахування
роз'яснень постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 27.08.76 р. (
з наступними змінами) «Про судову
практику у справах про виключення
майна з опису».

Так, згідно роз'яснень, наданих у п. 4
постанови Пленуму Верховного Суду
України N 6 від 27.08.76 р. "Про судову
практику у справах про виключення
майна з опису" визначено, що за
правилами, установленими для розгляду
позовів про виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян та
організацій, що ґрунтуються на праві
власності на описане майно або на праві
володіння ним, а оскільки позовні
вимоги позивача ОСОБА_6 не ґрунтуються
на праві власності на спірний
транспортний засіб, то ним і не можуть
ставитись вимоги про звільнення майна
з- під арешту через відсутність
порушеного права.

З огляду на вищевказане, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги є
обґрунтованими і вона підлягає до
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - до скасування з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог .

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Золотоніського
міжрайонного прокурора - задовольнити.

Рішення Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 4 липня 2014
року у даній справі - скасувати.

Ухвалити нове рішення .

ОСОБА_6 у позові до Відділу державної
виконавчої служби Золотоніського
міськрайонного управління юстиції,
третя особа: ОСОБА_7 про звільнення
транспортного засобу з-під арешту -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :

Судді :