Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/995/14-ц

21 жовтня 2014 року
м. Надвірна

Надвірнянський районний суд
Івано-Франківскої області

в складі: головуючого судді - Грещука
Р.П.

секретаря - Госедло
Л.І.,

за участю: представника позивача-
ОСОБА_5.,

представника відповідача-
ОСОБА_6.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог на стороні позивача-
Саджавська сільська рада, про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки та усунення перешкод
в користуванні земельною ділянкою,
стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

23.04.2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог на стороні позивача-
Саджавська сільська рада, про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки та усунення перешкод
в користуванні земельною ділянкою,
стягнення моральної шкоди.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 його вимоги підтримала
з підстав, наведних в позовній заяві,
просить суд постановити рішення, яким
зобов'язати відповідача ОСОБА_2 не
чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_1
права користування земельною ділянкою,
площею 0,0978 кв.м. для ведення особистого
селянського господарства, яка
знаходиться в с.Саджавка,
Надвірнянського району,
Івано-Франківської області по АДРЕСА_1
та належить йому на праві власності,
згідно Державного акту серії ЯМ №592238
від 05.06.2012 року.

Зобов'язати відповідача ОСОБА_2
звільнити частину самовільно зайнятої
земельної ділянки, що належить йому на
праві власності.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000
грн. спричиненої моральної шкоди та 487
грн. 20 коп. судових витрат.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні заявлений позов не
визнав. Суду пояснив, що жодних
перешкод в користуванні земельною
ділянкою ОСОБА_2 ОСОБА_1 не чинить,
земельну ділянку ОСОБА_1 він не
захоплював, ніякі межові знаки ОСОБА_2
не руйнував, площа земельної ділянки
ОСОБА_1 та земельної ділянки якою
користується ОСОБА_2 не змінилася.

В зв'язку з наведеним немає підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивача моральної шкоди.

Просить суд відмовити ОСОБА_1 в
задоволенні його позовних вимог.

Представник третьої особи -
Саджавської с/ради в судовому
засіданні пояснив, що позивач ОСОБА_1
має правовстановлюючі документи на
спірну земельну ділянку, а саме
Державний акт на право власності на
земельну ділянку. Земельна ділянка
ОСОБА_1 межує з земельною ділянкою, яка
передана в тимчасове користування
ОСОБА_2 і не являється його власністю.

Підтверджує, що вже декілька років між
позивачем та відповідачем існує
конфлікт з приводу користування
земельними ділянками. Відповідач час
від часу руйнує межові знаки,
встановлені на земельній ділянці
позивача та чинить йому перешкоди в
користуванні земельною ділянкою.

Зокрема, в квітні цього року він з
комісією виходив на земельну ділянку
ОСОБА_1 та підписав складений комісією
акт, де було зафіксовано, що ОСОБА_2
знищив межові знаки між земельними
ділянками і переорав частину
посадженої сім'єю ОСОБА_1 картоплі.

Таким чином відповідач дійсно чинить
перешкоди позивачу в користуванні
земельною ділянкою.

У прийняті рішення по даній справі
с/рада покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
його представника, представника
відповідача, третьої особи, свідків
ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши докази,
надані сторонами на виконання вимог
ст.ст.56, 60 ЦПК України, і які сторони
вважають достатніми для обгрунтування
і заперечення своїх позовних вимог,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
та, за своїм внутрішнім переконанням,
що грунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні обставин справи, прийшов
до висновку про необхідність
часткового задоволення позову ОСОБА_1
з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому зазначеним кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту ст.60 ЦПК України випливає, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
також доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 05.06.2012 року отримав
Державний акт серії ЯМ №592238 на право
власності на земельну ділянку для
ведення особистого селянського
господарства, що розташована по
АДРЕСА_1 Надвірнянського району, площею
0,0978 га., якою він з сім'єю користується з
2000 року, про що в книзі записів
реєстрації державних актів на землю на
право постійного користування землею
06.06.2012 року Управлінням Держкомзему у
Надвірнянському районі зроблено
відповідний запис.

Як вбачається з технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право на
землю для ведення особистого
селянського господарства, межі та
площа земельної ділянки відповідають
рішенню органу виконавчої влади. Також
складені відповідні акти погодження
зовнішніх меж землекористування в
натурі. Встановлені межові знаки
передані на зберігання ОСОБА_1

З висновків Управління Держкомзему та
районного архітектора вбачається
можливим передати у власність
земельну ділянку ОСОБА_1

З'ясовано також, що з земельною
ділянкою позивача межує земельна
ділянка площею 0,1905 га., яка передана в
тимчасове користування відповідачу
ОСОБА_2, що підтверджується довідкою
Саджавської с/ради від 10.04.2014 року за
№668, яка є в матеріалах справи.

Дана земельна ділянка не
приватизована.

З акту обстеження межових знаків від
04.04.2014 року, який складений комісією
Саджавської с/ради встановлено, що
постійною комісією по земельних
відносинах, розвитку сільського
господарства та екології неодноразово
встановлювались і погоджувались
межові знаки між суміжними земельними
ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме
07.11.2011 року, 23.11.2011 року, 24.12.2011 року,
31.03.2014 року.

Також зафіксовано, що ОСОБА_1 з дружиною
на своїй земельній ділянці посадив
картоплю, однак 03.04.2014 року ОСОБА_2
знищив межові знаки між земельними
ділянками і переорав частину
посадженої ОСОБА_1 картоплі.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності або
обмежений у його здійсненні. У разі
порушення цього права власник має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні права користування своїм
майном (ст. 391 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою.

Крім того, неправомірнісь дій
відповідача, а саме самовільне
захоплення земельної ділянки та факти
чинення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, підтвердили
допитані в судовому засіданні свідки.

Свідок ОСОБА_3 суду повідомив, що він
являється членом земельної комісії і
декілька разів був на земельній
ділянці ОСОБА_1 Останній раз він
виходив в складі комісії 04.04.2014 року,
оскільки відповідач ОСОБА_2 половину
городу ОСОБА_1 перебив культиватором,
межові знаки повикидав, залишивши
тільки крайній біля дороги.

Також зазначив, що і раніше ОСОБА_2
знищував встановлені межові знаки на
ділянці ОСОБА_1

З пояснень свідка ОСОБА_4- дружини
позивача, вбачається, що ОСОБА_2
намагається захопити частину їхньої
земельної ділянки не маючи на то ніяких
законних підстав. Починаючи з 2011 року
ОСОБА_2 не дає їм можливості нормально
користуватися своєю земельною
ділянкою. Час від часу, в основному
весною та осінню, він витоптує або
переорює все, що посаджено на частині
їхньої земельної ділянки. Крім того,
регулярно нищить межові знаки,
встановлені на їхній земельній
ділянці, згідно технічної документації
та Державного акту.

Весною 2014 року ОСОБА_2 переорав
посаджену нею та чоловіком картоплю,
повитягав межові знаки та посадив
квасолю.

В зв'язку протиправними діями
відповідача в її чоловіка- ОСОБА_1,
позивача по справі, який хворий на
епілепсію, значно погіршився стан
здоров'я, почастішали приступи хвороби,
він змушений дуже часто лягати на
лікування в медичні заклади.

Факт чинення перешкод в користуванні
земельною ділянкою також
підтверджується долученими в судовому
засіданні представником позивача
фотографіями з земельної ділянки
ОСОБА_1 від 04.04.2014 року, які
зберігаються в матеріалах справи.

П.2 ст.386 ЦК України визначено, що
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Тому, враховуючи вищенаведене, суд
прийшов до висновку про необхідність
задоволити позов ОСОБА_1 в частині
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки та усунення перешкод
в користуванні земельною ділянкою.

Вимоги позивача щодо стягнення в його
користь з відповідача ОСОБА_2 5000 грн.
моральної шкоди, на переконання суду,
підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

З положень ст. 1167 ЦК України вбачається,
що моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України за №4 від 31.03.1995
року "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" із змінами та доповненнями,
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

Суд враховує, що потерпілий ОСОБА_1,
який є інвалідом ІІІ групи, переносить
нервові стреси та переживання з
приводу неможливості повноцінно
користуватися своїм майном(земельною
ділянкою) і постійними конфліктами з
відповідачем ОСОБА_2 Дані обставини, на
переконання суду, перебувають в
причинно-наслідковому зв'язку з
загостренням його хронічної хвороби -
епілепсії.

Як вбачається з долучених до
матеріалів справи консультативних
довідок, виписки з медичної карти
стаціонарного хворого, ОСОБА_1 з 2011 року
по 2014 рік часто відвідує
лікаря-нейрохірурга, лікується
амбулаторно та стаціонарно, майже
постійно вживає лікарські припарати.

Однак, визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди в даному випадку, суд
керується засадами розумності,
виваженості та справедливості, а тому
вважає, що розмір моральної шкоди слід
зменшити та стягнути з відповідача на
користь позивача 2500 грн. моральної
шкоди.

Також згідно ст.88 ЦПК України з
відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на
користь ОСОБА_1 487 грн.20 коп. судових
витрат.

На підставі ст.ст.3, 15, 16,23, 325, 321 п.1, 383, 386
п.2, 391, 1167 ЦК України, ст 152 ч.2 ЗК України
та керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 57, 60, 208, 209,
212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог на стороні позивача -
Саджавська сільська рада, про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки та усунення перешкод
в користуванні земельною ділянкою,
стягнення моральної шкоди- задоволити
частково.

Зобов'язати відповідача ОСОБА_2 не
чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_1
права користування земельною ділянкою,
площею 0,0978 кв.м. для ведення особистого
селянського господарства, яка
знаходиться в с.Саджавка,
Надвірнянського району,
Івано-Франківської області по АДРЕСА_1
та належить йому на праві власності
згідно Державного акту серії ЯМ №592238
від 05.06.2012 року.

Зобов'язати відповдача ОСОБА_2
звільнити частину самовільно зайнятої
земельної ділянки, що належить йому на
праві власності.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2500
грн. спричиненої моральної шкоди та 487
грн. 20 коп. судових витрат, згідно
долучених квитанцій, всього 2987 грн. 20
коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Надвірнянський районний суд.

Суддя
Грещук Р.П.

Повний текст рішення виготовлено
24.10.2014 року