Провадження № 2/521/7110/14
У Х В А Л А

І м е н е м           У к р а ї н и

30 жовтня 2014
року

м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду
міста Одеси Гуревський В.К.,
розглянувши матеріали позовної заяви
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_1 про скасування
ухвал про накладення арешту та
зобов’язання вчинити певні дії, й
перевіривши виконання вимог статей
107-121 ЦПК України, –

в с т а н о в и в :

Позивач 29 жовтня 2014 року звернувся до
суду із вимогами про скасування ухвал
Малиновського районного суду м. Одеси
від 18 листопада 2009 року та від 19
листопада 2009 року про накладення
арешту на рухоме та нерухоме майно в
порядку ч. 3 ст. 154 ЦПК України, та
зобов’язання Реєстраційну службу
Головного управління юстиції в
Одеській області вчинити певні дії,
зазначивши в позовній заяві позивача
ПАТ «Дельта Банк», представника
позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без
визначенням його статусу по цій справі.

Позивач в обґрунтування своїх вимог
посилається на ч. 3 ст. 154 ЦПК України, за
якою заходи забезпечення позову можуть
бути скасовані судом, який розглядає
справу. По означеній справі
провадження ще не відкривалося, а тому
суд поки не проводить її розгляд. За
таких обставин ПАТ «Дельта банк» мав
звернутися до суду із заявою про
скасування арешту по тій справі, що
розглядається і в якій застосовані
заходи забезпечення позову. В порядку
самостійного позовного провадження
скасування заходів забезпечення
позову не розглядаються.

У зв’язку з тим, що ПАТ «Дельта банк»
подано саме позовну заяву, то вона має
бути розглянута як позов про
звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження», особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй а не боржникові, може
звернутись до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Згідно із абзацу 3 пункту 16 постанови
Пленуму Верховного суду України від 26
грудня 2003 року №14 «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження» вимоги інших осіб щодо
належності їм, а не боржнику майна, на
яке накладено арешт, вирішуються
шляхом пред'явлення ними відповідно до
правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК, ст. 12
ГПК) позову до боржника та особи, в
інтересах якої накладено арешт, про
визнання права власності на майно і
звільнення його з-під арешту. В такому ж
порядку розглядаються вимоги осіб, які
не є власниками майна, але володіють
ним на законних підставах.

Таким чином, суд вважає за необхідне
роз’яснити позивачу право на
звернення до суду із позовом про
звільненням майна з-під арешту із
зазначенням відповідачів, тобто
обтяжувачів: Відділу державної
виконавчої служби Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції та
Другого Суворовського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції; та
третьої особи: ОСОБА_3 та надати час для
усунення недоліків позовної заяви.

У випадку, якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк
виконає всі вимоги, передбачені ст. ст.
119, 120 ЦПК України, позовна заява буде
вважатися поданою у день первісного її
подання до суду.

Керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 121 Цивільного
процесуального кодексу України, –

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
скасування ухвал про накладення арешту
та зобов’язання вчинити певні дії –
залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення
вказаних в ухвалі судді недоліків, який
не може перевищувати п’яти днів з дня
отримання ухвали позивачем, інакше
його позовна заява буде вважатися
неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Суддя
Гуревський В.К.