Справа № 357/4154/2014-ц Головуючий у І
інстанції Гапоненко А.П.Провадження №
22-ц/780/5513/14 Доповідач у 2
інстанції МельникКатегорія 50
УХВАЛА

Іменем України

23 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко
Ю.О.,

та секретаря Микитенко Д. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 07 серпня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з вищевказаним позовом та просила
стягнути з відповідача на її користь
аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 визначивши її у частці 1/3 від
всього доходу до їх повноліття
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму відповідного віку дитини.

Позовні вимоги обґрунтовувані тим, що з
23.07.2010 року по 09.10 2013 року вона
перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею
та перебувають на її утриманні. Також
зазначала, що відповідач ухиляється
від утримання дітей і матеріальної
допомоги добровільно не надає.

ОСОБА_1 звернувся до суду із
зустрічним позовом про оспорювання
батьківства посилаючись на те, що
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 року народження не
є його дитиною, тому просив суд
виключити його відомості про батька
дитини із актового запису про
народження.

Ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 05 червня 2014 року позови сторін
об'єднані в одне провадження.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 07 серпня 2014 року позов ОСОБА_2
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання синів
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини з
усіх видів його заробітку, але не менше
30 відсотків прожиткового мінімуму,
встановленого законом для дітей
відповідного віку, щомісячно починаючи
з 02 квітня 2014 року і до досягнення ними
повноліття, та судовий збір у розмірі 243
грн. 60 коп.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_1
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням, ОСОБА_1 звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким в
позові ОСОБА_2 про стягнення аліментів
відмовити, а його зустрічний позов
задовольнити, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає справу в межах заявлених
вимог на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у цих сторін виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, сторони перебували
в зареєстрованому шлюбі з 23.07.2010 року по
09.10.2013 року, на даний час проживають
окремо. Від даного шлюбу мають двох
неповнолітніх синів ОСОБА_4 -
ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_5 (
а.с. 3, 4).

Судом першої інстанції також
встановлено, що діти знаходяться на
утриманні матері, яка бажає офіційно
отримувати аліменти на утримання
синів. Спільне подружнє життя між
сторонами не склалося, а відповідач
добровільно матеріальної допомоги не
надає, позивачка не може самостійно
утримувати дітей.

Задовольняючи первісний позов, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з положень ст.180 СК України, оскільки
батьки зобов'язані утримувати дітей до
досягнення ними повноліття, тому
відповідач, як батько, повинен надавати
матеріальну допомогу на утримання
своїх синів до досягнення ними
повноліття, в зв'язку з чим, позов
підлягає задоволенню в частині
стягнення аліментів на утримання
дітей.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п. 17 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 15 травня 2006 року
"Про застосуванням судами окремих норм
Сімейного кодексу при розгляді справ
щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той з них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3
ст. 181 СК України аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька ( ст. 183 цього
Кодексу) або в твердій грошовій сумі
(ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Щодо відмови в задоволенні зустрічного
позову про оспорювання батьківства,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вірно встановив характер
спірних правовідносин та дійшов до
правомірного висновку,оскільки
відповідно до положень ч.1 ст.126 СК
України походження дитини від батька
визначаються за заявою жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою. Така заява може бути подана
як до, так і після народження дитини до
державного органу реєстрації актів
цивільного стану.

Відповідно до ч.5 ст.136 СК України не має
право оспорювати батьківство особа,
записана батьком дитини, якщо в момент
реєстрації себе батьком дитини вона
знала, що не є її батьком.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, як підставу для
скасування рішення суду, законності та
обґрунтованості рішення суду не
спростовують, оскільки відповідно до
ст. 309 ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування рішення суду
лише, якщо ці порушення призвели до
неправильного вирішення справи,
натомість справа судом вирішена
правильно, відповідно до норм
матеріального права та з дотриманням
норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували
законність та обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга ОСОБА_1
не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно
і всебічно з'ясовані всі обставини
справи, дана належна правова оцінка
доказам, висновки суду відповідають
фактичним обставинам справи, а
ухвалене рішення відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів Апеляційного суду
Київської області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 07 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: