Справа
Провадження №2/522/3801/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - судді Кравчук Т.С.,

при секретарі - Антонецькому С.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» за участю третіх
осіб приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, Другого
Приморського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

17.10.2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» (далі по тексту - ТОВ «ОТП
Факторинг Україна») про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню, посилаючись на
те, що 14.10.2013 року їй стало відомо, що
11.09.2013 року Другим Приморським відділом
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції (далі по
тексту - Приморський відділ ДВС)
відкрито провадження на підставі
виконавчого напису №5078 від 19.07.2013 року,
вчиненого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, про
стягнення з неї, позивачки, боргу у сумі
444 653,03 гривень шляхом звернення
стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка
була нею, позивачкою, передана в
іпотеку за Іпотечним договором
№PML-501/042/2005 від 19.08.2005 року (далі по
тексту - Іпотечний договір) в
забезпечення Кредитного договору
№ML-501/042/2005 від 05.08.2005 року (далі по
тексту - Кредитний договір), укладеним
нею, позивачкою, із ПАТ «ОТП Банк», яке є
правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», яке є
правонаступником АКБ «Райфайзенбанк
Україна», який в подальшому за
договором відступлення прав вимоги
від 10.12.2005 року відступив свої права за
Кредитним договором відповідачу ТОВ
«ОТП Факторинг Україна».

Позивачка вважає, що виконавчий напис
№5078 від 19.07.2013 року вчинено приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_2 з
порушенням ст.ст.87,88 Закону України
«Про нотаріат» та пунктів 282,284
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України №20/5 від 03.03 2004 року, так
як відповідач не надав нотаріусу
документи, які підтверджували б факт
безспірності заборгованості за
Кредитним договором. При цьому
позивачка посилається на те, що в
Приморському районному суді м.Одеси
розглядається цивільна справа за
позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до
неї, ОСОБА_1, про стягнення
заборгованності по Кредитному
договору, що є підтвердженням
наявності спору про суму боргу між
боржником та стягувачем, а відтак -
нотаріусу не було надано документів,
які б підтверджували безспірність, яка
необхідна при вчиненні виконавчого
напису.

Крім того, позивачка обгрунтовує
незаконність вчинення виконавчого
напису №5078 від 19.07.2013 року тим, що
звернення на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1 можливе лише за
рішенням суду, так як на момент
укладення Іпотечного догвору Законом
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень» не
було передбачено такого позасудового
способу звернення стягнення на предмет
застави, як вчинення нотаріусом
виконавчого напису.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі, просив суд задовольнити
позовні вимоги, а саме: скасувати та
визнати таким, що не підлягає виконанню
виконавчий напис, вчинений 19.07.2013 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 за номеро
в реєстрі №5078 за Іпотечним договором
№PML-501/042/2005 від 19.08.2005 року про звернення
стягнення на квартиру, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1.

Представник відповідача ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» та третя особа
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали,
просили відмовити у позові, надали суду
письмові заперечення проти позову.

Представник третьої особи
Приморського відділу ДВС не з'явився.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх
представників, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
розгляд і вирішення справ в судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК
України).

У відповідності зі ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 05.08.2005 року між
ОСОБА_1 та Публічним акціонерним
товариством «ОТП Банк», яке є
правонаступником Закритого
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
яке є правонаступником Акціонерного
комерційного банку «райфайзенбанк
Україна», уклали Кредитний договір
№ML-501/042/2005.

З метою забезпечення виконання в
повному обсязі зобов'язань за
Кредитним договором, між сторонами
19.08.2005 року було укладено Іпотечний
договір №PML-501/042/2005, за яким ОСОБА_1
надала в іпотеку власну квартиру
АДРЕСА_1.

Судом з'ясовано, що між ПАТ «ОТП Банк»
та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було
укладено Договір купівлі-продажу
кредитного портфелю №б/н від 10.12.2010
року та Договір відступлення прав
вимоги від 10.12.2010 року, за умовами яких
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло
право вимоги за укладеним з ОСОБА_1
Кредитним договором та Іпотечним
договором.

В зв'язку з невиконанням вимог ТОВ
«ОТП Факторинг Україна», викладених у
письмовій вимозі до позивачки про
погашення заборгованості за Кредитним
договором від 16.05.2013 року, відповідач
звернувся до приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою
про вчинення виконавчого напису.

Приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 на
підставі статті 87 Закону України «Про
нотаріат» та пункту 1 Переліку
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29.06.1999року №1172,
було вчинено виконавчий напис за
номером в реєстрі №5078 від 19.07.2013 року,
відповідно до якого запропоновано
звернути стягнення на нерухоме майно, а
саме: квартиру АДРЕСА_1, що належить на
праві власності ОСОБА_1

Відповідно до ст.33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Статтею 35 вказаного Закону
встановлено, що у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Тобто, вказаними нормами передбачено
право іпотекодержателя розпочати
звернення стягнення на предмет іпотеки
на підставі виконавчого напису
нотаріуса у разі незадоволення
іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя
про виконання порушеного боржником
зобов'язання у тридцятиденний строк.

Статтею 87 Закону України «Про
нотаріат» та положеннями глави 16
«Вчинення виконавчих написів» Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 22.02.2012
року за №296/5,

передбачено, що для стягнення грошових
сум або витребування від боржника
майна нотаріуси вчиняють виконавчі
написи на документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до частини 1 статті 88
Закону України «Про нотаріат» нотаріус
вчиняє виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пункту 1 постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів» від 29.06.1999 року №1172 для
одержання виконавчого напису для
стягнення заборгованості за
нотаріально посвідченими угодами
подаються, зокрема, оригінал
нотаріально посвідченої угоди;
документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Тобто, вказаними приписами
законодавства встановлено, що нотаріус
при вчиненні виконавчого напису про
звернення стягнення на предмет іпотеки
не перевіряє безспірність
заборгованості, не встановлює права та
обов'язки учасників правовідносин, а
лише перевіряє наявність документів з
урахуванням положень Переліку, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку.

Судом встановлено, що для вчинення
виконавчого напису приватному
нотаріусу Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
відповідачем були надані усі
встановлені вищенаведеними
нормативними актами документи, які
необхідні для вчинення виконавчого
напису, а відтак суд суд дійшов
висновку, що ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернувшись до нотаріуса із
заявою про вчинення виконавчого напису
правомірно реалізував своє право на
захист свого цивільного права, а
нотаріус правомірно вчинила
виконавчий напис №5078 від 19.07.2013 року.

Обгрунтування ОСОБА_1 своїх позовних
вимог з посиланням на положення Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень» суд
вважає помилковими, так як згідно ст.1
цього Закону він визначає правовий
режим регулювання обтяжень рухомого
майна, встановлених з метою
забезпечення виконання зобов'язань, а
також правовий режим виникнення,
оприлюднення та реалізації інших прав
юридичних і фізичних осіб стосовно
рухомого майна. Натомість виконавчий
напис №5078 від 19.07.2013 року було вчинено
стосовно нерухомого майна - квартири
АДРЕСА_1.

З огляду на вищевикладене та
сукупність досліджених судом доказів,
які спростовують доводи позивачки, суд
приходиться до висновку, що позовні
вимоги є безпідставними, а тому вважає
за необхідне залишити їх без
задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України суд, -

ВИРІШИВ|розв'язав|:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» за участю третіх осіб
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, Другого
Приморського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня його проголошення
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Одеської області
через Приморський районний суд м.Одеси.
Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
13.10.2014