Справа № 536/1788/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
Кременчуцький районний суд
Полтавської області в складі:
головуючого - судді Клименко С.М.

за участю секретаря Кірікової В.С.

заявника ОСОБА_1 та її представника
адвоката ОСОБА_2

представника заінтересованої особи
Управління Державної міграційної
служби України в Полтавській області -
начальника Кременчуцького РС УДМС
України в Полтавській області
Марчишиної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в залі
судових засідань в місті Кременчуці
справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа: Управління
Державної міграційної служби України в
Полтавській області про встановлення
факту проживання на території України
на час набрання чинності Закону
України «Про громадянство»

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з заявою, доповненою до початку
судового розгляду, про встановлення
факту проживання на території України
на час набрання чинності Закону
України «Про громадянство» та просила
встановити факт її постійного
проживання на території України в
АДРЕСА_1 Кременчуцького району
Полтавської області на момент
проголошення незалежності України 24
серпня 1991 року.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1
в своїй заяві зазначила, що вона
народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року в
м.Арташат Вірменської РСР. Наприкінці
1990 року разом з батьками переїхала на
постійне місце проживання в Україну в
с.Майбородівка Кременчуцького району
Полтавської області, де навчалась в ЗОШ
І-Ш ступенів з 1996 року по 2004 рік, а з 01
вересня 2005 року по 25 червня 2008 року в
Кременчуцькому професійному ліцеї
ім.А.С.Макаренко. В теперішній час
проживає в АДРЕСА_1. Але при зверненні
до Кременчуцького районного сектору
Управління Державної міграційної
служби України в Полтавській області
їй було відмовлено в видачі паспорта
громадянина України з тих підстав, що
документально не доведено факт її
постійного проживання на території
України станом на 24 серпня 1991 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та
її представник адвокат ОСОБА_2 заяву
підтримали та просили задовольнити,
про обставини та підстави пояснили
так, як це викладено в заяві.

Представник заінтересованої особи
Управління Державної міграційної
служби України в Полтавській області -
начальник Кременчуцького РС УДМС
України в Полтавській області
Марчишина Н.М. в судовому засіданні не
заперечувала проти задоволення заяви.

Заслухавши пояснення сторін, їх
уповноважених представників,
дослідивши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що в задоволенні заяви
слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах встановлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу свої вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК
України передбачено, що доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин.

Згідно ст. 3 Закону України „Про
громадянство України" громадянами
України є усі громадяни колишнього
СРСР, які на момент проголошення
незалежності України (24 серпня 1991 року)
постійно проживали на території
України.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб.

Судом встановлено, що заявник
ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року в
місті Арташат Вірменської РСР, що
підтверджується свідоцтвом про
народження виданим 03.06.1989 року, актовий
запис № 288, місце реєстрації:
Арташатський район, відділ ЗАГСу,
батьками зазначені: ОСОБА_5 і ОСОБА_6. Із
листа адресованого ОСОБА_1 від 09.08.2014
року за № 742 та підписом завідувача
Кременчуцького РС УДМС України в
Полтавській області Н.М. Марчишиної
вбачається, що для отримання
громадянства України потрібно рішення
суду, яким підтверджується факт
постійного проживання особи на
території України станом на 24 серпня 1991
року. Згідно свідоцтва виданого 21
червня 2004 року та довідки
Майбородівської ЗОШ І-Ш ступенів там
навчалась ОСОБА_1 з 1996 року по 19.06.2004
року. Відповідно до додатка до диплома
кваліфікованого робітника ОСОБА_1
навчалась з 01 вересня 2005 року по 25
червня 2008 року в Кременчуцькому
професійно-технічному училищі ім.А.С.
Макаренко.

Із виписки із домової книги № 4,7
Майбородівської сільської ради за № 6
від 27.05.2013 року вбачається, що ОСОБА_7
вибула 20 листопада 1991 року до Вірменії
та згідно записів по господарської
книги № 1 з ОСОБА_7 з 30 квітня 2004 року
прописані діти за її реєстрацією
АДРЕСА_1 Кременчуцького району
Полтавської області, зокрема, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що протирічить поясненням
заявника, що вона наприкінці 1990 року з
батьками переїхала в АДРЕСА_1
Кременчуцького району Полтавської
області.

Рішенням Кременчуцького районного
суду від 02 лютого 2013 року, яке набрало
чинності, встановлено факт постійного
проживання на території України
АДРЕСА_1 Полтавської області ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Айгепат Арташатського
району республіки Вірменія, на момент
проголошення незалежності України 24
серпня 1991 року. Відомості про
перебування заявника ОСОБА_1 за
зазначеною адресою та в зазначений час
в згаданому рішенні відсутні.

Згідно висновку начальника ВГІРФО
Кременчуцького РВ УМВС України в
Полтавській області затвердженого
начальником Кременчуцького РВ УМВС
України в Полтавській області 23 квітня
2004 року, ОСОБА_7 проживає з
неповнолітніми дітьми, в тому числі і з
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Майбородівка
та що 04. 03. 1991 року вона вступила в шлюб
з громадянином Вірменії ОСОБА_5, який
зареєстрований в відділі ЗАГС
Арташатського району республіки
Вірменія, 20 листопада 1991 року вибула до
республіки Вірменія разом з сім'єю, де
була прописана 27 грудня 1991 року в
с.Айгепош Арташатського району, в 1993
році переїхала з сім'єю в
с.Майбородівка, де проживала без
прописки, з Вірменії була виписана 23
лютого 2001 року. Зазначений висновок
відомостей про перебування заявника
ОСОБА_1 разом з батьками станом на 24
серпня 1991 року на території України не
містить.

Акт про підтвердження факту
проживання складений 27 травня 2013 року
в складі комісії про те, що ОСОБА_1
станом на 24 серпня 1991 року проживала в
АДРЕСА_1 Кременчуцького району
Полтавської області не містить
посилань на підставі яких подій чи
обставин він складений, що дало
підстави комісії зробити такий
висновок, тому суд його, як доказ
відхиляє.

Аналіз встановлених обставин по
справі в судовому засіданні
підтверджених належними доказами та
зазначених правових норм дає підстави
для висновку суду про відсутність
доказів перебування заявника ОСОБА_1
на території України станом на 24 серпня
1991 року та про відмову в задоволенні
заяви.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 256-259 ЦПК
України, на підставі п.1 ч.1 ст.3 Закону
України «Про громадянство України»,
суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні заяви про
встановлення факту проживання на
території України на час набрання
чинності Закону України «Про
громадянство» відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської
області через Кременчуцький районний
суд на протязі 10 днів з дня після його
проголошення всіма учасниками процесу.

У разі застосування ст.218 ЦПК
України скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
повного рішення.

Суддя
С. М. Клименко