Провадження №2/748/524/14
Єдиний унікальний № 748/1801/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року

м. Чернігів

Чернігівський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого судді Кухти В.О.,

при секретарях Борисенко К.В., Тетусь
Я.В.,

за участю сторін та їх представників

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Чернігові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
частину будівельних матеріалів та
обладнання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з
позовною заявою, в якій просила визнати
за нею право власності на 1/2 частину
будівельних матеріалів та обладнання
використаних в процесі будівництва
будинку за адресою: АДРЕСА_1. В
обгрунтування позову зазначила, що
будівлю за цією адресою вона будувала
разом з чоловіком ОСОБА_3 під час шлюбу,
але будівництво не було завершене, а
чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

До початку розгляду справи по суті
позивач збільшила позовні вимоги та
просила визнати за не. право власності
на 1/2 частину будівельних матеріалів та
обладнання використаних в процесі
будівництва будинку за адресою:
АДРЕСА_1, як частину спільного майна
подружжя, а також на 1/4 цих матеріалів
та обладнання в порядку спадкування.

В судовому засіданні позивач та її
представник підтримали позовні вимоги
та додали, що позивач проживала з
чоловіком і після розірвання шлюбу та
вели спільне господарство і будинок
вони будували разом.

Відповідач та її представник проти
позову заперечили та зазначили, що
ОСОБА_3 з ОСОБА_1 проживав незначний час
після одруження, будинок він будував
сам протягом тривалого часу, позивач не
приймала участі в будівництві будинку.

Заслухавши сторони та дослідивши
докази у справі, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно ст.60 Сімейного кодексу України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного
кодексу України у разі розірвання
шлюбу судом шлюб припиняється у день
набрання чинності рішенням суду про
розірвання шлюбу.

Як випливає з рішення Чернігівського
районого суду від 28.10.2008 року позивач
та ОСОБА_3 уклали шлюб 16.11.1991 року, який
було розірвано за цим рішенням суду.
Рішення суду не оскаржувалося та
набрало законної сили 10.11.2008 року. Тобто
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було
припинено 10.11.2008 року.

В позовній заяві про розірвання шлюбу,
яку ОСОБА_1 підтримувала було вказано,
що вона проживала з чоловіком до 1998
року, спільного господарства з ним не
веде. При цьому відповідно до довідки
Улянівської сільської ради від 03.09.2014
року позивач проживала та була
зареєстрована разом з ОСОБА_3 за
адресою АДРЕСА_2, з 30.10.1999 року по 30.01.2002
року.

Дозвіл на будівництво будинку ОСОБА_3
був наданий 13.06.1991 року (а.с.13), 26.06.1991
року був складений акт виносу в натурі
меж земельної ділянки (а.с.15). За
технічним паспортом на цей будинок
(а.с.20-26) має 60% готовності та 35% зносу, а
веранда- 8% готовновсті та 35 % зносу.

Відповідно до свідоцтва про смерть
(а.с.6) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

За довідкою виконкому Улянівської
сільської ради від 23.06.2014 року ОСОБА_3 на
день смерті проживав разом з матір'ю
ОСОБА_2 в АДРЕСА_3. Вона ж відповідно до
довідки виконкому Улянівської
сільської ради здійснила його похорон.

Згідно з ч.6 ст.57 Сімейного кодексу
України суд може визнати особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
майно, набуте нею, ним за час їхнього
окремого проживання у зв'язку з
фактичним припиненням шлюбних
відносин.

На підтвердження позовних вимог
позивач посилається на показання
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які
дали показання що спірний будинок
побудувався приблизно за 3-4 роки після
одруження ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Проте,
зазначені показання свідків суд не
може покласти в основу рішення,
оскільки з тих часів минуло близько 20
років, а свідок ОСОБА_6 дала показання
зі слів своєї матері. Крім цього ці
показання суперечать показанням інших
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які дали
показання що будинок добудовувався вже
після розірвання шлюбу позивача та
ОСОБА_10. До того ж ОСОБА_3 у 2009 та 2010
роках придбавалися будівельні
матеріали (а.с.60-65), що підтверджує
показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про
те, що вони допомагали ОСОБА_3 проводити
будівельні роботи у цьому будинку в ці
роки.

Надані позивачем квитанції про
придбання будівельних матеріалів під
час шлюбу (а.с.70-75) не свідчать, що вони
були використані при будівництві
спірного будинку, до того ж деякі
матеріали вказані в квитанціях
(зокрема, плита газова та скло) зігдно
технічного паспорту відсутні у
спірному будинку.

Таким чином позивачем не доведено, що
спірний недобудований будинок був
побудований (у тому вигляді, у якому він
існує на даний час) за час шлюбу
позивача з ОСОБА_3 за їх спільні кошти.

Також відповідно до ч.1 ст.1261 Цивільного
кодексу України позивач як колишня
дружина не є спадкоємцем ОСОБА_3.

Враховуючи викладене в задоволенні
позову необхідно відмовити.

Судові витрати відповідно до вимог ст.88
ЦПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 57, 60, 114 Сімейного кодексу
України, ст.1261 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60,
209, 212, 213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності на
частину будівельних матеріалів та
обладнання - відмовити в повному
обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Чернігівської області через
Чернігівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
В.О. Кухта