АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/1893/14
інстанції: Майдан С.І.
Доповідач: Пузанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року жовтня місяця 14 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової
Л.В.Суддів:Фурман Т.Г. Чиркової К.Г.при
секретарі:Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 03 квітня
2014 року в справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, посилаючись на те, що між
позивачем та ОСОБА_6 18.12.2007 року
укладено кредитний договір, за умовами
якого останній, шляхом перерахунку на
картковий рахунок, надано кредит в
іноземній валюті в сумі 5000 доларів США
зі сплатою процентів за користування
грошовими коштами у розмірі 24 % на рік, з
кінцевим терміном повернення 17.06.2009
року.

ОСОБА_6 зобов'язалася погасити кредит
частинами, сплачуючи щомісячно
заборгованість за кредитом, відсотками
та комісією у визначеному графіком
розмірі, а у випадку порушення
зобов'язань - сплачувати відсотки за
користування кредитом у розмірі 48 % на
рік, розрахованих від суми залишку
несплаченої заборгованості.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_6
своїх зобов'язань за кредитним
договором банком укладені з ОСОБА_5 та
ОСОБА_7 договори поруки, за якими
останні зобов'язалися відповідати
перед банком за виконання
позичальником всіх своїх зобов'язань
за кредитним договором.

Посилаючись на порушення
відповідачами договірних зобов'язань
та невиконання ними вимоги про
повернення частини кредиту, що
залишилася, та сплати процентів,
позивач просив суд стягнути з них у
солідарному розмірі заборгованість за
кредитним договором в сумі 6789,01 доларів
США, яка складається з заборгованості
за кредитом - 1992,19 доларів США,
заборгованості зі сплати процентів за
користування кредитом - 4443,73 доларів
США, штрафу (фіксована частина) - 31,29
доларів США, штрафу (процентна
складова) - 321,80 доларів США та понесені
судові витрати.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 03 квітня 2014 року
позов задоволено. Суд вирішив питання
розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, зазначаючи, що рішення
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а висновки суду щодо отримання
позичальником кредитних коштів та
наявності заборгованості за кредитним
договором не відповідають обставинам
справи та суперечать нормам ЦК України,
що регулює спірні правовідносини,
окрім того, вважає, що рішення
постановлено без врахування положень
ч. 4 ст. 559 ЦК України щодо обчислення
строку пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів, а також без
застосування до спірних правовідносин
наслідків спливу позовної давності,
визначених ст. 267 ЦК України.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду не надходили. В судовому
засіданні представник позивача доводи
скарги не визнав, рішення суду просив
залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Судом встановлено, що 18 грудня 2007 року
позивач уклав із ОСОБА_6 кредитний
договір, за умовами якого остання
отримала кредит в сумі 5000 доларів США з
кінцевим терміном повернення
кредитних коштів до 17 червня 2009 року зі
сплатою 24 % річних за користування
грошовими коштами, або 48 % річних у разі
неповернення кредиту в строки,
встановлені графіком.

При цьому ОСОБА_6 зобов'язалася
щомісячно частково погашати кредит та
сплачувати відсотки за користування
кредитними коштами шляхом сплати
визначених графіком, що є додатком до
договору, платежів (а.с. 14).

Для забезпечення виконання ОСОБА_6
зобов'язань за вказаним кредитним
договором 18 грудня 2007 року банк уклав
договори поруки з ОСОБА_5 та ОСОБА_7,
відповідно до яких останні виступили
поручителями перед банком за виконання
позичальником свого обов'язку
повернути кредит та сплатити проценти.

Умовами договорів встановлена
солідарна відповідальність
поручителів та боржника і визначено
обсяг відповідальності поручителя той
же, що і у боржника (а.с. 17).

Починаючи з грудня 2008 року ОСОБА_6 свої
зобов'язання щодо повернення грошових
коштів та сплати процентів за
користування кредитом належним чином
не виконувала і у визначений договором
строк позичені грошові кошти та
нараховані на них проценти банку не
повернула.

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа
(кредитодавець)зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

При вказаних обставинах, враховуючи, що
ОСОБА_6 не надала суду належних та
допустимих доказів у підтвердження
припинення її зобов'язань перед банком
шляхом виконання, чи з інших
передбачених законом підстав, а банк
підтвердив надання кредиту шляхом
перерахування грошових коштів на
відкритий на ім'я ОСОБА_6 картковий
рахунок, колегія суддів погоджується з
висновком суду про те, що заявлені
позивачем до позичальника вимоги щодо
повернення кредиту, процентів за
користування грошовими коштами,
неустойки є обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Висновки суду у зазначеній частині
відповідають обставинам справи в
межах наданих сторонами та досліджених
в судовому засіданні доказів і нормам
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини.

Разом з тим, поклавши на поручителів
солідарну відповідальність за
зобов'язаннями ОСОБА_6, суд не врахував
положення ст. 559 ЦК України, яка регулює
припинення поруки і відповідно до
частини четвертої якої порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Умовами укладених із ОСОБА_5 та ОСОБА_7
договорів поруки встановлено, що
договори вступають в силу з моменту їх
підписання і діють до повного
виконання зобов'язань за кредитним
договором (пункт 10).

Строк після закінчення якого порука
припиняється, договорами не
встановлено, а згідно пункту 11
договорів сторони прийшли до згоди, що
строк (позовна давність) в межах якого
сторони можуть звернутися до суду з
вимогою про захист свого права або
інтересу встановлюється протягом п'яти
років (а.с. 17).

Враховуючи, що строк поруки не є
строком для захисту порушеного права, а
це строк існування самого зобов'язання
та зважаючи на наведені вище обставини
і норми матеріального права, які
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, колегія суддів
приходить до висновку, що у ПАТ КБ
«Приватбанк» виникло право пред'явити
вимоги до поручителів позичальника в
день, слідуючий за днем настання строку
виконання основного зобов'язання, яким
є 17 червня 2009 року.

Отже, припинення поруки ОСОБА_5 та
ОСОБА_7 відбулося через шість місяців
від дня настання строку виконання
ОСОБА_6 основного зобов'язання (17.06.2009
року) - 17 грудня 2009 року, а тому
пред'явивши позов до поручителів 28.11.2013
року позивач як кредитор не має права
на його задоволення, оскільки із
закінченням строку поруки припинилося
матеріальне право.

Застосовуючи до спірних правовідносин
правові норми, колегія суддів враховує
висновки Верховного Суду України,
викладені в рішеннях, прийнятих за
результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстав,
передбачених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
які є обов'язковими для суду
відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України
(постанова від 29 січня 2014 року в справі
№ 6-155 цс13; постанова від 17 вересня 2014
року в справі № 6-125 цс14; постанова від 17
вересня 2014 року в справі № 6-6 цс14).

Таким чином, зважаючи на наведене,
рішення суду в частині стягнення з
ОСОБА_5, ОСОБА_7 солідарно з ОСОБА_6
заборгованості за кредитним договором
та судових витрат підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні позову ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

В зв'язку з цим, відповідно до положень
ст. 88 ЦПК України зміні підлягає
розподіл судових витрат, які у
понесеному позивачем та документально
підтвердженому розмірі (524 грн. 44 коп.)
підлягають стягненню з відповідача
ОСОБА_6 (а.с. 26).

Крім того, стягуючи з відповідачів
штраф у розмірі 31,29 доларів США (що
еквівалентно 250 грн.) - фіксована
частина, суд не зважив, що такий вид
неустойки, передбачений п. 5.10
кредитного договору за порушення
позичальником строків платежів за
договором терміном більше, ніж 120 днів у
розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову.

При цьому, фіксована частина штрафу
встановлена в сумі 250 грн. і її
перерахунок в еквівалент іноземної
валюти не передбачено, тому рішення
суду в частині стягнення фіксованого
штрафу підлягає відповідній зміні.

Доводи апеляційної скарги в решті
частині не ґрунтуються на законі,
належних доказах і, як такі, що висновки
суду не спростовують підлягають
відхиленню.

Рішення суду в частині позовних вимог,
заявлених до ОСОБА_6, ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його скасування та ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позову в цій частині відсутні.

На підставі викладеного, ч. 4 ст. 559 ЦК
України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 частково
задовольнити.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 03 квітня 2014 року в
частині стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_7
солідарно з ОСОБА_6 заборгованості за
кредитним договором та судових витрат
скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовити за
необґрунтованістю.

Це ж рішення суду в частині стягнення
фіксованого штрафу та розподілу
судових витрат змінити. Стягнути з
ОСОБА_6 на користь публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» понесені судові
витрати у розмірі 542,44 грн. (п'ятсот
сорок дві гривні 44 коп.) і вважати, що
розмір стягнутої з ОСОБА_6 суми
фіксованого штрафу становить 250 грн.

В решті частині це ж рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з дня
його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: