У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової
Є.П., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Олійник
А.С.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
виконавчого комітету Полтавської
міської ради про визнання незаконним
рішення про затвердження актів
державних комісій про прийняття в
експлуатацію завершених будівництвом
об'єктів нерухомого майна та визнання
незаконним розпорядження про
створення державної приймальної
комісії, за касаційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Київського районного суду м.
Полтави від 26 червня 2013 року, ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 2 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, просив визнати
незаконним розпорядження міського
голови Полтавської міської ради № 817-р
від 31 грудня 2008 року «Про створення
державної приймальної комісії про
прийняття закінчених будівництвом
об'єктів житлових будинків № № 5, 4 (5-й,
6-й пускові комплекси) у кварталі,
обмеженому вулицями Жовтнева, Артема,
Зигіна, Ватутіна» та рішення
виконавчого комітету Полтавської
міської ради № 26 від 21 січня 2009 року
«Про затвердження актів державних
комісій про прийняття в експлуатацію
завершених будівництвом об'єктів
житлових будинків № № 5, 4 (5-й, 6-й
пускові комплекси) у кварталі,
обмеженому вулицями Жовтнева, Артема,
Зигіна, Ватутіна».

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 25
липня 2007 року між ним та публічним
акціонерним товариством
«Полтава-банк» (далі - ПАТ
«Полтава-банк») було укладено договір
№ 81 про участь у Фонді фінансування
будівництва виду А, за умовами якого
останнє зобов'язувалось здійснювати
управління майном Фонду фінансування
будівництва з метою отримання ним у
власність двокімнатної квартири
АДРЕСА_1. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сучасний Дім»
(Забудовник) (далі - ТОВ «Сучасний дім»)
повинне було побудувати житлові
будинки № № 59-А, 61-А з благоустроєм
прибудинкової території та своєчасно
ввести їх в експлуатацію. На виконання
умов договору він своєчасно сплатив
кошти за квартиру. У день отримання
довідки про сплату коштів надав її
забудовнику, але акт прийому - передачі,
який надається в обмін на довідку, від
нього своєчасно не отримав. Йому стало
відомо, що забудовник без згоди
довірителів вніс зміни до проекту,
квартира збудована з недоліками, чим
завдано шкоду його власності.

Збудовані будинки по АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_3 (5-й і 6-й пускові комплекси) не
відповідають виданим дозволам на
виконання будівельних робіт.

Без згоди довірителів Управитель та
Забудовник змінювали технічні
характеристики об'єкта будівництва,
які повинен був контролювати
Управитель. Таку інформацію було
приховано від довірителів.

Усупереч ДБН 360-62 Забудовник вніс
незаконні зміни до проекту, внаслідок
чого відсутні протипожежні смуги біля
зазначених вище будинків, незаконно
зменшено прибудинкову територію, що
порушує права довірителів Фонду
фінансування будівництва та власників
квартир.

Рішенням міськвиконкому фактично
узаконено привласнення Забудовником і
Управителем спільної власності
довірителів, зокрема позивача.
Внаслідок незаконних змін до
проектно-кошторисної документації
протиправно переведено приміщення в
допоміжні нежилі приміщення.

У жовтні 2012 року позивач уточнив
позовні вимоги та додатково просив
визнати незаконним розпорядження
міського голови № 817 р від 31 грудня 2008
року про створення державної
приймальної комісії із приймання
закінчених будівництвом об'єктів
житлового будинку № 5, 4 (5-й, 6-й пусковий
комплекси) *у кварталі, обмеженому
вулицями Жовтнева, Артема, Зигіна,
Ватутіна.

Заяву про уточнення позовних вимог
мотивував тим, що встановлені вікна,
фасад, цоколь будинку по АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_3, а також прибудови до будинків
не відповідають проекту будинку та
паспорту на зовнішнє опорядження
будинку, тому при прийнятті будинку в
експлуатацію, члени державної
приймальної комісії діяли з порушенням
норм чинного законодавства.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 26 червня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Полтавської області від 2 жовтня 2013
року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати судові рішення у справі,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд виходив із
того, що оскільки позивачем укладений
договір про участь у Фонді
інвестування будівництва виду А з ПАТ
«Полтава-банк» з метою отримання ним у
власність нерухомого майна - квартири,
то він має право на захист своїх
порушених невизнаних або оспорюваних
прав відповідно до умов цього договору,
а оскаржувані ним рішення не
стосуються умов договору та не
порушують його права.

Із висновками судів першої та
апеляційної інстанцій не можна
погодитися з огляду на таке.

Судами встановлено, що 25 липня 2007 року
між ОСОБА_3 та ПАТ «Полтава-банк» було
укладено договір № 81 про участь у Фонді
фінансування будівництва виду А, за
умовами якого останнє зобов'язувалось
здійснювати управління майном Фонду
фінансування будівництва з метою
отримання ним у власність двокімнатної
квартири АДРЕСА_1.

ТОВ «Сучасний дім» зобов'язувалось
побудувати житлові будинки № № 59-А, 61-А
з благоустроєм прибудинкової
території та своєчасно ввести їх в
експлуатацію.

Відповідно до акта державної
приймальної комісії, що була створена
відповідно до розпорядження міського
голови Полтавської міської ради № 817-р
від 31 грудня 2008 року, житловий комплекс,
у тому числі й житловий будинок
АДРЕСА_4, був прийнятий в експлуатацію.

Указаний акт був затверджений рішенням
виконавчого комітету Полтавської
міської ради від 21 січня 2009 року.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 6 жовтня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2012
року та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 21
лютого 2013 року, в позові ОСОБА_3 про
визнання неправомірними дій при
прийнятті в експлуатацію об'єкта
будівництва, скасування рішення
виконавчого комітету Полтавської
міської ради № 26 від 21 січня 2009 року про
затвердження актів державних комісій,
скасування розпорядження виконавчого
комітету Полтавської міської ради № 817
від 31 грудня 2008 року про створення
державної приймальної комісії з
приймання завершеного будівництвом
об'єкта будівництва, визнання
протиправними дій інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Полтавській області при
прийомі та вводі в експлуатацію об'єкта
будівництва, скасування рішення
Полтавської міської ради № 353 від 28
грудня 2007 року відмовлено.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч 2.ст. 17 КАС
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій. Юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд у порушення
ст. ст. 303, 315 ЦПК України з огляду на
суб'єктний склад, підстави позову та
обраний позивачем спосіб захисту своїх
прав не з'ясував, чи підлягає спір
розгляду в суді у порядку цивільного
судочинства відповідно до ст. 15 ЦПК
України, чи не є позовні вимоги такими,
що були розглянуті по суті
адміністративним судом.

За таких обставин, ухвала апеляційного
суду відповідно до ст. 338 ЦПК України
підлягає скасуванню із направленням
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 2 жовтня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.І.
Євтушенко

Судді:
Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

А.С. Олійник