Справа № 409/86/12
Провадження № 2/209/17/13
У Х В А Л А

31 липня 2014 року
Дніпровський районний суд м.
Дніпродзержинська

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді Ковальової
А.Б.

при секретарі Золотих Л.М.

розглянувши в судовому засіданні
заяву ОСОБА_1 про прийняття
додаткового рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 09 жовтня
2013 року відмовлено в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 до Виконавчого
комітету Дніпровської районної в
місті Дніпродзержинську ради, ОСОБА_1,
Фонду комунальної власності м.
Дніпродзержинська міської ради, треті
особи - ТОВ «Абонент ХХІ», Дніпровський
РВ в м. Дніпродзержинську ГУ ДМС
України в Дніпропетровській області
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення, визнання права на
проживання та користування квартирою,
визнання недійсними рішення виконкому
Дніпровської районної Ради м.
Дніпродзержинська, ордеру на квартиру,
розпорядження Фонду комунальної
власності м. Дніпродзержинська та
свідоцтва про право власності на житло
та задоволений зустрічний позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,
усунення перешкод та вселення, яке
після апеляційного оскарження,
набрало законної сили.

08 липня 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду із заявою про
прийняття додаткового рішення, в якій
просить суд скасувати ухвалу
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська у цивільній справі
№ 409/86/12 про заборону реєстрації права
власності на квартиру АДРЕСА_1.

В судове засідання сторони та їх
представники не з'явилися, про дату та
місце розгляду заяви про ухвалення
додаткового рішення були повідомлені
належним чином, про причини неявки суд
не повідомили. Суд вважає за можливе
розглянути заяву про ухвалення
додаткового рішення за відсутності
сторін та їх представників, що не
суперечить вимогам ст. 220 ч.3. ЦПК
України, згідно якої присутність
сторін при розгляді заяви про
ухвалення додаткового рішення не є
обов'язковою.

Відповідно до п.1 частини 1 ст. 220 ЦПК
України, суд, що ухвалив рішення, може
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, чи з власної ініціативи
ухвалити додаткове рішення, якщо
стосовно якої-небудь позовної вимоги,
з приводу якої сторони подавали
докази і давали пояснення, не ухвалено
рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що заява ОСОБА_1 про ухвалення
додаткового рішення задоволенню не
підлягає, оскільки в своїй заяві
ОСОБА_1 не зазначає стосовно якої
позовної вимоги, з приводу якої
сторони подавали докази і давали
пояснення, не ухвалено рішення.

Що стосується вимог заявника про
скасування ухвали суду про заборону
реєстрації права власності на спірну
квартиру, то ці вимоги повинні
розглядатися за відповідною заявою
про скасування заходів забезпечення
позову згідно вимог ст. 154 ЦПК України,
при тому, що така заява ОСОБА_1 не
надана.

Керуючись п.1. частини 1 ст. 220 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні заяви
ОСОБА_1 про прийняття додаткового
рішення у цивільній справі № 409/86/12 за
позовом ОСОБА_2 до Виконавчого
комітету Дніпровської районної в
місті Дніпродзержинську ради, ОСОБА_1,
Фонду комунальної власності м.
Дніпродзержинська міської ради, треті
особи - ТОВ «Абонент ХХІ», Дніпровський
РВ в м. Дніпродзержинську ГУ ДМС
України в Дніпропетровській області
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення, визнання права на
проживання та користування квартирою,
визнання недійсними рішення виконкому
Дніпровської районної Ради м.
Дніпродзержинська, ордеру на квартиру,
розпорядження Фонду комунальної
власності м. Дніпродзержинська та
свідоцтва про право власності на житло
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про виселення, усунення
перешкод та вселення.

Ухвала може бути оскаржена
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали, або протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя
А.Б. Ковальова