Справа № 441/321/14
Головуючий у 1 інстанції: Яворська
Провадження № 22-ц/783/3503/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 27 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась в Городоцький
районний суд з позовом, до ОСОБА_2, про
поділ спільного майна подружжя,
вимоги в основному мотивує тим, що
11.10.2002 р. між нею та відповідачем
укладено шлюб, який рішенням
Городоцького районного суду
Львівської області від 05.03.2012 р.
розірвано. За час перебування в шлюбі,
сторонами був придбаний транспортний
засіб - автомобіль «GEELY- JL 7162» 2008 року
випуску, на підставі договору
купівлі-продажу № 185 від 04.06.2008
р. Шлюбний договір між сторонами не
укладався, а тому, покликаючись на ч.1
ст. 70 СК України, вважає, що частка
майна дружини та чоловіка є рівними.
Тому позивачка просить задовольнити
позов, поділити спільне майно, та
присудити їй половину вартості
автомобіля марки «GEELY- JL 7162» загальною
вартістю 63 497 грн. 79 коп., а саме
30 000 (тридцять тисяч) гривень, з
урахуванням зносу.

Рішенням Городоцького районного
суду Львівської області від 27 березня
2014 року позов задоволено. Визнано
належним на прав спільної сумісної
власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5
автомобіль «GEELY- JL 7162» 2008 року випуску.
Розділено майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виділивши в приватну
власність ОСОБА_2 автомобіль «GEELY- JL 7162».
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
грошову компенсансацію різниці
вартості автомобіля в сумі 30 000
(тридцять тисяч) гривень. Вирішено
питання судових витрат.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2
подавши апеляційну скаргу, у якій
зазначає, що рішення потребує
скасуванню. Вказує, що ціна позову
визначена позивачем та ціна позову, яка
встановлена судом першої інстанції не
відповідає дійсній вартості спірного
майна на момент пред'явлення позову,
оскільки не враховано, що на момент
звернення до суду з позовом, даний
автомобіль має експлуатаційний знос і
нормативний пробіг, внаслідок його
експлуатації протягом понад п'яти
років з моменту придбання, що впливає
на дійсну вартість спірного майна.
Звертає увагу, що половина вартості
спірного автомобіля може бути
підтверджена лише висновком експерта.

Просить скасувати рішення
Городоцького районного суду
Львівської області від 27 березня 2014
року та залишити позовну заяву без
розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, представника ОСОБА_4,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. На
підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції в повній мірі не
відповідає зазначеним вимогам.

Районним судом встановлено, що згідно
рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 15.03.2012 року шлюб
між сторонами розірвано.

Під час перебування у шлюбі у сторін
народилася дочка - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується копією свідоцтва
про народження (а.с. 16).

Як встановлено матеріалами справи, а
саме довідкою про доходи, ОСОБА_3 працює
у Військово-медичному клінічному
центрі західного регіону та її дохід за
шість місяців складає 19 445 грн. 47 коп., в
тому числі матеріальна допомога в сумі
1841 грн. 50 коп. (а.с.18)

Власником автомобіля GEELY MK, 2008 року
виписку є ОСОБА_2 відповідно до
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу та договору
купівлі-продажу №185 від 04.06.2008 року (а.с.
43-50). Даний автомобіль застрахований
згідно договору добровільного
страхування транспортного засобу №
05/КЕ 036050 (а.с. 6-11).

Як встановлено, що згідно
наряду-замовлення від 06.08.2009 р. та від
07.09.2010 р. автомобіль піддавався ремонту
та технічному обслуговуванню (а.с.12-13а).

Статтею 60 Сімейного кодексу України
передбачено, що майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Колегія суддів вважає, що районним
судом вірно враховано та застосовано
норми закону, а саме ст.ст. 63,65, 68, 69, 70, 71
Сімейного кодексу України.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у
спільній сумісній власності, може бути
поділене між співвласниками за
домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 10 червня 2014 року у даній
справі призначено автотоварознавчу
експертизу, згідно висновку якої
ринкова вартість автомобіля «GEELY MK»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на
момент огляду 28.08.2014 року, становить 56
190, 06 грн. (п'ятдесят шість тисяч сто
дев'яносто гривень 06 копійок).

Задовольняючи позов ОСОБА_3 районний
суд прийшов до висновку про
задоволення позову ОСОБА_3 та визнав
належним на праві спільної сумісної
власності подружжя автомобіль «GEELY- JL
7162» 2008 року випуску та розділено його
виділивши в приватну власність
ОСОБА_2 даний автомобіль. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову
компенсацію різниці вартості
автомобіля в сумі 30 000 грн.

Однак колегія суддів в повній мірі не
погоджується з даним висновком суду
першої інстанції, в частині стягнення
грошової компенсації різниці вартості
автомобіля виходячи із наступного.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21.12.2007р. №11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» передбачено,
що поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК та ст.
372 ЦК. Вартість майна, що підлягає
поділу, визначається за погодженням
між подружжям, а при недосягненні згоди
- виходячи з дійсної його вартості на
час розгляду справи.

Однак стягуючи з ОСОБА_2 в користь
ОСОБА_3 30 000 грн., районний суд в повній
мірі не врахував положень
вищезазначених роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що має суттєве
значення для вирішення справи.

Таким чином колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
Городоцького районного суду
Львівської області від 27 березня 2014
року слід змінити в частині стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову
компенсацію різниці вартості
автомобіля, а саме зменшити її розмір
до 28 095 грн. 03 коп. враховуючи висновок
Львівського НДІСЕ № 2329 судової
автотоварознавчої експертизи.

Окрім того, статтею 88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Тому, оскільки позов задоволено
частково з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає
стягненню судовий збір в розмірі по 280
грн. 95 коп. з кожного в користь держави.

Враховуючи усі обставини
справи та зібрані докази, колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення
необхідно змінити.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права.

Відповідно до ч.2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 209, 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 314, 316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Городоцького районного
суду м. Львова від 27 березня 2014 року
змінити.

Позов ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 грошову компенсацію різниці
вартості автомобіля в сумі 28 095 грн. 03
коп.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
судовий збір по 280 грн. 95 коп. з
кожного в користь держави.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішення законної сили.

Головуючий
Струс Л.Б.

Судді
Шандра М.М.

Шумська Н.Л.