справа № 361/6261/14-ц
провадження № 2/361/2425/14
29 вересня 2014 року
Броварський міськрайонний суд
Київської області у складі:
головуючого-судді Телепенька А.Д.,при
секретарі Балабан І.М.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні квартирою шляхом
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом, у якому
зазначив, що 09 серпня 2011 року він уклав
договір купівлі-продажу квартири із
ОСОБА_5, за умовами якого придбав
Його право власності на цю квартиру
підтверджується вищевказаним
договором купівлі-продажу квартири,
посвідченим державним нотаріусом
Броварської міської державної
нотаріальної контори Київської
області Журавською В.В., зареєстрованим
в реєстрі за № 1-2335 та витягом про
державну реєстрацію прав Комунального
підприємства Броварської міської ради
«Броварське бюро технічної
Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, будь-який тип обтяження на
квартиру АДРЕСА_1 відсутній.
Після придбанням ним даної квартири, за
адресою її знаходження залишився
зареєстрованим син колишньої власниці
квартири - відповідач ОСОБА_4
З часу заселення до квартири АДРЕСА_1,
тобто з 10 серпня 2011 року, і до цього часу
відповідач жодного разу в ній не
з'явився, місце його проживання чи
перебування йому не відоме.
На неодноразові звернення до ОСОБА_4 з
проханням добровільно знятися з
реєстраційного обліку, останній
відповідав лише обіцянками.
Подальша реєстрація відповідача за
адресою місцезнаходження квартири
порушує його права як власника
вказаної квартири, оскільки він несе
додаткові фінансові витрати на її
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.
Оскільки, в добровільному порядку
відповідач ОСОБА_4 не бажає знятися з
реєстраційного обліку в квартирі
АДРЕСА_1, вимушений звернутися із цим
позовом до суду.
Враховуючи, викладене просив визнати
ОСОБА_4 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1
Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не
з'явився, подав до суду заяву, у якій
вказав, що позов підтримує, проти
заочного розгляду справи не заперечує
та просив провести розгляд справи без
Відповідач ОСОБА_4 до суду повторно не
з'явився, про місце, дату та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини неявки до суду не
Зі згоди позивача суд виносить рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі факти та відповідні
Судом встановлено, що 09 серпня 2011 року
між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, посвідчений державним
нотаріусом Броварської міської
державної нотаріальної контори
Київської області Журавською В.В.,
зареєстрованим в реєстрі за № 1-2335.
Згідно із витягом про державну
реєстрацію прав Комунального
підприємства Броварської міської ради
«Броварське бюро технічної
інвентаризації» № 31114104 від 29
серпня 2011 року, ОСОБА_3 є власником
Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна № 32504141 від 09 серпня 2011 року,
будь-який тип обтяження на квартиру
Із довідки № 389 від 12 березня 2013 року,
виданої Комунальним підприємством
Броварської міськради Київської
області «Служба замовника» позивач
ОСОБА_3 проживає в квартирі АДРЕСА_1 В
квартирі крім нього зареєстровані:
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4,
Із депутатського акту № 17-14/279 від 17
липня 2014 року, складеного депутатом
Броварської міської ради Київської
області ОСОБА_8, вбачається, що факт
проживання відповідача ОСОБА_4 у
квартирі АДРЕСА_1 не встановлено.
У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.
Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
Відповідно до ч. 4 ст. 60 доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.
Пленум Верховного Суду України у п. п. 26,
27 постанови № 2 від 12 червня 2009
року «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» роз'яснив, що під час
судового розгляду предметом
доказування є факти, якими
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше юридичне
значення для вирішення справи (причини
пропуску позовної давності тощо) і
підлягають встановленню при ухваленні
рішення. Суд не бере до розгляду докази,
які не стосуються предмета
доказування. Виходячи з принципу
процесуального рівноправ'я сторін та
враховуючи обов'язок кожної сторони
довести ті обставини, на які вона
посилається, необхідно в судовому
засіданні дослідити кожний доказ,
наданий сторонами на підтвердження
своїх вимог або заперечень, який
відповідає вимогам належності та
допустимості доказів (ст. ст. 58, 59 ЦПК
України) в порядку, передбаченому ст.
ст. 85, 187, 189 ЦПК України.

За змістом ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що ґрунтують
вимоги і заперечення для вирішення
справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
письмових доказів, речових доказів,
зокрема звуко - і відеозаписів,
висновків експертів.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

На підставі ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним користування
та розпорядження своїм майном.

Оцінивши докази у їх сукупності,
враховуючи, що реєстрація відповідача
ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 перешкоджає
позивачу ОСОБА_3 вільно володіти,
користуватися та розпоряджатися своїм
майном, суд дійшов висновку про
задоволення позову шляхом визнання
ОСОБА_4, таким, що втратив право
користування даною квартирою.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 11, 16, 57-60, 212-215, 224-226 ЦПК України,
суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем апеляційна скарга на заочне
рішення може бути подана протягом
десяти днів з дня його проголошення до
Апеляційного суду Київської області
через Броварський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Телепенько А. Д.