Справа № 572/1694/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року Сарненський районний
суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - Ведяніної
Т.О.

при секретарі - Мартинюк
І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Сарни справу
за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулось до суду із позовом, в якому
просить звернути стягнення на предмет
іпотеки - житловий будинок загальною
площею 67,3 кв.м. (житловою площею 31,5 кв.м.)
по АДРЕСА_1, шляхом проведення
прилюдних торгів в рахунок погашення з
вартості предмета іпотеки
заборгованості ОСОБА_2 перед Публічним
Акціонерним Товариством КБ
«Приватбанк» за кредитним договором №
ROK0GA00000024 від 5 листопада 2007 року на суму
боргу 93 482 грн. 91 коп. з наданням права
від імені відповідача укладати договір
купівлі-продажу з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки, з отриманням позивачем
кадастрового номеру земельної ділянки,
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість, тобто з
можливістю здійснювати позивачем всіх
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки.

Виселити ОСОБА_2 із житлового
будинку по АДРЕСА_1.

Крім цього, просить стягнути з
ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
понесені судові витрати.

Представник позивача в судовому
засіданні пояснив, що відповідачем
ОСОБА_2 з позивачем ПАТ КБ «Приватбанк»
було укладено договір кредитування, на
забезпечення якого передано в іпотеку
житловий будинок, розташований по
АДРЕСА_1. В зв'язку із тривалим
невиконанням відповідачем зобов'язань
за вказаним вище договором, є
необхідність звернути стягнення на
предмет іпотеки. Таким чином,
представник позивача подані вимоги
підтримує у повному обсязі.

Відповідач та представник
відповідача заявлений до ОСОБА_2 позов
визнали частково. Відповідач пояснила,
що не заперечує, щодо того, що дійсно
отримала кошти у позивача за договором
кредитування та не оспорює суму боргу,
однак, на даний момент через збіг
життєвих обставин не може сплачувати
кошти в рахунок погашення
заборгованості, а тому просить не
звертати стягнення на предмет іпотеки -
житловий будинок, вказаний у позові,
оскільки це є єдине житло сім'ї ОСОБА_2

Представник відповідача -
ОСОБА_3 просить, враховуючи наведені
відповідачем обставини, стягнути з
відповідача суму боргу, зазначену у
позові, не звертаючи стягнення на
предмет іпотеки - житловий будинок
відповідача.

Дослідивши докази, надані
сторонами, врахувавши думку сторін, суд
дійшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК
України - у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Із копії іпотечного
договору без номера від 5 листопада 2007
року (п.35 договору - предмет договору)
вбачається, що між ОСОБА_2
(іпотекодавець) та ПАТ КБ «Приватбанк»
в особі директора Сарненського
відділення Рівненської філії ЗАТ КБ
«Приватбанк» (іпотекодержатель) з
метою забезпечення виконання
позичальником (ОСОБА_2) зобов'язання,
яке випливає із кредитного договору №
ROK0GA00000024 від 5 листопада 2007 року (яке
полягає в поверненні кредиту, наданого
у вигляді не поновлюваної лінії,
відсотків, винагороди , пені, штрафних
санкцій в тому числі), передає в іпотеку
кредитодавцеві житловий будинок
загальною площею 67,3 кв.м. (житловою
площею 31,5 кв.м.) по АДРЕСА_1, який
належить на праві власності ОСОБА_2
відповідно до договору купівлі -
продажу від 27 липня 2007 року.

Пунктами 18.8.1, 18.8.2, 18.9 цього ж
договору передбачено право
іпотекодержателя звернути стягнення
на предмет іпотеки у випадках
порушення ОСОБА_2 умов зобов'язання за
кредитним договором.

Копії кредитного договору №
ROK0GA00000024 від 5 листопада 2007 року та копія
додаткової угоди до вказаного договору
від 28 лютого 2013 року, які надані
позивачем по справі, доводять, що
ОСОБА_2 дійсно уклала з ПАТ КБ
«Приватбанк» договір кредитування, за
умовами якого отримала грошові кошти в
сумі 50 000 грн., які зобов'язувалась
повертати щомісяця в період з 1 по 5
число зі сплатою відсотків, винагороди
за надання фінансового інструменту та
пені - у разі порушення прийнятих на
себе зобов'язань (п.п. 7.1, 2.1.3, 2.2.7).

Кредитний договір № ROK0GA00000024
від 5 листопада 2007 року та договір
іпотеки від 5 листопада 2007 року
підписані сторонами по справі, що
свідчить, на думку суду про те, що
сторони досягли домовленості з усіх
суттєвих умов укладення договорів та
погоджувались на такі умови.

Відповідачем порушені
зобов'язання, прийняті відповідно до
зазначеного вище договору, що
визнається самим відповідачем та
доводиться розрахунком заборгованості
за вказаним вище кредитним договором,
згідно із яким станом на 9 квітня 2014
року загальна заборгованість ОСОБА_2
перед ПАТ КБ «Приватбанк» становить 93
482 грн. 91 коп., а тому суд вважає
правомірною вимогу позивача щодо
звернення стягнення на предмет іпотеки
- належний на праві власності ОСОБА_2
житловий будинок по АДРЕСА_1.

Статтею 35 Закону України «Про
іпотеку», а саме - ч.1 передбачено, що у
разі порушення основного зобов'язання
та/або умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
від`ємним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцяти денний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги.

На виконання вказаної вище
норми позивачем 2 березня 2014 року
відповідачу було направлено письмове
повідомлення про необхідність
виконання останньою умов кредитного
договору, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк»
вправі задовольнити свої вимоги шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

З огляду на наведене,
враховуючи надані позивачем докази,
суд вважає вимогу про звернення
стягнення на предмет іпотеки - належний
ОСОБА_2 на праві власності житловий
будинок АДРЕСА_1 обґрунтованими, а тому
позов в цій частині підлягає до
задоволення.

Одночасно позивачем ставиться
вимога про виселення позивача із
займаного приміщення та зняття її з
реєстрації за вказаною адресою.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України -
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Частиною 3 вказаної вище норми
передбачено, що звернення стягнення на
передане в іпотеку жиле приміщення є
підставою для виселення всіх громадян,
що мешкають у ньому, за вийнятками,
встановленими законом.

Таким чином, вбачаються підстави для
виселення позивача, що мешкає по
АДРЕСА_1, тобто із житла, на яке звернуто
стягнення як на предмет іпотеки.

Факт проживання відповідача - ОСОБА_2 у
вказаному вище житлі доводиться
довідкою № 4317 від 23 вересня 2014 року,
виданою Немовицькою сільською радою
Сарненського району Рівненської
області.

На підставі наведеного, суд
вважає, що вимога позивача про
виселення відповідача із спірного
житла також підлягає до задоволення
(доказів добровільного виселення
позивача із приміщення, що є предметом
іпотеки суду не надавалось).

У позовній заяві позивачем
заявлено вимогу про виселення із
спірного житла окрім позивача інших
осіб, які проживають або зареєстровані
у будинку, що є предметом іпотеки. Із
витребуваної судом на підставі ст.137
ЦПК України довідки, вбачається, що у
спірному житлі проживає лише
відповідач. Доказів на доведення факту
проживання інших осіб у цьому
помешканні, згідно із вимогами ст.60 ЦПК
України позивачем надано не було.

При вирішенні спору про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд має дати оцінку співмірності суми
заборгованості за кредитом та вартості
іпотечного майна.

Із розрахунку заборгованості за
договором № ROK0GA00000024 від 5 листопада 2007
року, укладеним між сторонами по
справі, встановлено, що борг ОСОБА_2
перед ПАТ КБ «Приватбанк» становить 93
482 грн. 91 коп.

Копія договору іпотеки від 5
листопада 2007 року (п.35.5) доводить, що
вартість предмету іпотеки - житлового
будинку, належного ОСОБА_2 становить 75
000 гривень.

Таким чином, звернення стягнення
на житловий будинок АДРЕСА_1 не завдає
збитків іпотекодержателю і не змінює
обсягу його прав, а тому позов в
частині звернення стягнення на
вказаний житловий будинок підлягає до
задоволення.

Представником відповідача
зазначалось, що суд має стягнути з
відповідача на користь позивача суму
богу за кредитним договором, не
звертаючи стягнення на предмет
іпотеки, оскільки це єдине житло ОСОБА_2
Однак, на думку суду, такої можливості
немає, оскільки суд розглядає справу у
межах заявлених вимог, а такої позовної
вимоги позивачем заявлено не було, із
зустрічним позовом відповідач не
зверталась, а тому суд вирішує питання
лише щодо правомірності та можливості
задоволення вимоги про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.88 ЦПК України -
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати.

Платіжні доручення від 14 квітня
2014 року, наявні в матеріалах справи,
доводять оплату позивачем 1178 гривень 43
копійки судових витрат, які підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача, оскільки суд дійшов висновку
про обґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону
України «Про іпотеку» - у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки у рішенні
суду, окрім іншого, має зазначатись
початкова ціна предмета іпотеки для
його подальшої реалізації. У ч.6 ст.38
цього ж Закону зазначено, що ціна
продажу предмету іпотеки
встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна. Вартість майна узгоджена
сторонами при укладенні договору
іпотеки і становить 75 000 грн., а тому
саме ця вартість майна і має
зазначатись як вартість предмету
іпотеки.

Позивачем, також, ставиться
вимога про надання права від імені
відповідача укладати договір
купівлі-продажу з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки, з отриманням позивачем
кадастрового номеру земельної ділянки,
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість, тобто з
можливістю здійснювати позивачем всіх
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки.

Суд вважає, що ця вимога є
похідною від вимоги щодо звернення
стягнення на предмет іпотеки, а тому
дії позивача щодо реалізації предмету
іпотеки не потребують додатково
судового рішення для підтвердження
правомірності їх здійснення, а тому
позовна вимога в цій частині не
підлягає до задоволення.

Таким чином, позов ПАТ КБ
«Приватбанк» підлягає до часткового
задоволення.

На підставі наведеного,
ст.ст.11, 627, 628, 589, 590 ЦК України, керуючись
ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
«ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет
іпотеки : житловий будинок загальною
площею 67,3 кв.м. (житловою площею 31,5 кв.м.)
по АДРЕСА_1, шляхом проведення
прилюдних торгів за ціною предмету
іпотеки - 75 000 грн., в рахунок погашення з
вартості предмета іпотеки
заборгованості ОСОБА_2 перед ПУБЛІЧНИМ
АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПРИВАТБАНК»
за кредитним договором № ROK0GA00000024 від 5
листопада 2007 року на суму боргу 93 482 грн.
91 коп.

Виселити ОСОБА_2 із житлового
будинку по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
«ПРИВАТБАНК» 1178 гривень 43 копійки
понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

СУДДЯ підпис

Копія
вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області
Т.О.Ведяніна