Номер провадження: 22-ц/785/6071/14
Головуючий у першій інстанції Єршова
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючого
судді - Сидоренко І.П., суддів -
Погорєлової С.О., Сєверової Є.С., при
секретарі - Колмакові В.І., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Приморського районного суду м.Одеси
від 26 лютого 2014року по справі ПАТ
«Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення в солідарному
порядку заборгованості за кредитним
договором, -

встановила:

22 травня 2012р. представник ПАТ «КБ
«Надра» звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач
послався на те, що 30 жовтня 2006р. між
банком та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір на суму 38000доларів
США під 9%річних строком до 29 жовтня 2012р.
В цей же день між банком та ОСОБА_3 було
укладено договір поруки.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачами своїх обов'язків, станом
на 12 січня 2012р. утворилась
заборгованість у сумі 41470,05 доларів США,
яка складається з заборгованості :

- по кредиту в сумі 26469,35 доларів США
(еквівалент 211484грн.81коп);

- по відсоткам - 7114,59 доларів США
(еквівалент 56844грн.15коп.);

- пені за прострочення сплати кредиту -
399,62 доларів США (еквівалент
3191грн.88коп.);

- штраф за порушення виконання умов
договору - 3800доларів США (еквівалент
30361грн.24коп.).

На підставі наведеного, представник
позивача просив суд стягнути на
користь банку з відповідачів в
солідарному порядку кредитну
заборгованість у розмірі 41470,05 доларів
США, що еквівалентно 331337грн.40коп. та
судовий збір в розмірі 3219грн. (а.с.2-5).

Відповідачі позов не визнали.

Рішенням суду від 26 лютого 2014р. позов
ПАТ «КБ «Надра» задоволений (а.с.107-109).

Судом стягнуто в солідарному порядку з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Комерційний Банк «НАДРА»
заборгованість за кредитним договором
№ 05/10/2006/840-К/437 від 30 жовтня 2006р. у
розмірі 41470,05 доларів США, що в
еквіваленті дорівнює 331337грн.40коп., в
тому числі: по кредиту - 26469,35 доларів
США, що в еквіваленті дорівнює
211484грн.81коп.; по відсоткам - 7114,59 доларів
СІЛА, що в еквіваленті дорівнює
56844грн.15коп.; пеня за прострочення
сплати кредиту - 399,62 доларів США, що в
еквіваленті дорівнює 3192грн.88коп.;
заборгованість по комісії - 3686,49
доларів США, що в еквіваленті дорівнює
29454грн.32коп.; штраф за порушення
виконання умов договору - 3800 доларів
США, що в еквіваленті дорівнює
30361грн.24коп., судовий збір у розмірі
3219грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового про відмову у
задоволені позовних вимог банку у
повному обсязі, при цьому апелянт
посилається на те, що судом першої
інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права,
а рішення суду винесено з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи. Судом не враховано, що на
момент звернення банку до суду з даним
позовом, строк на який було надано
кредит ще не сплинув, а повідомлення
про необхідність сплати прострочених
платежів та взагалі факту їх наявності
він не отримував. Також вважав
неправомірним стягнення з нього пені
та штрафу (а.с.115-119).

Відповідач ОСОБА_3 рішення суду не
оскаржила.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції ОСОБА_2, апеляційну скаргу
підтримав, просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення апелянта, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позов банку, суд першої
інстанції виходив з того, що кредитний
договір та договір поруки укладені у
відповідності до вимог діючого
законодавства, відповідачі допустили
порушення умов договору і свої
зобов'язання за договором не виконують,
що призвело до утворення
заборгованості по кредиту.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, оскільки вони
відповідають обставинам справи,
зібраним доказам, яким суд дав належну
оцінку та нормам ЦК України.

Судом першої інстанції були
встановлені факти і відповідні їм
правовідносини, які виникли між
сторонами.

30 жовтня 2006р. між ВАТ «Комерційний банк
«Надра», правонаступником якого є ПАТ
«Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_2
був укладений Кредитний договір №
05/10/2006/840-К/437, відповідно до якого ОСОБА_2
був наданий кредит в сумі 38000 доларів
США під 9 % річних з кінцевим терміном
повернення кредиту та процентів за ним
встановлено не пізніше 29 жовтня 2012р.
(а.с.12-14).

Банк виконав умови кредитного договору
належним чином, надавши ОСОБА_2 кредит у
сумі 38000 доларів США (еквівалент у
гривні 191900грн.), що підтверджується
заявою на видачу готівки № NL-1 (а.с.18).

30 жовтня 2006р. між ВАТ «КБ «Надра» та
ОСОБА_3 було укладено Договір поруки за
№05/10/2006/840-П/437, відповідно до якого
ОСОБА_3 поручилася перед Кредитором за
належне виконання ОСОБА_2 зобов'язань
згідно Кредитного договору №
05/10/2006/840-К/437 (а.с.15). Зазначеним
договором була встановлена солідарна
відповідальність боржника і
поручителя перед кредитором, що
відповідає вимогам ч.2 ст. 554 ЦК України.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.4 Договору
поруки, поручитель відповідає перед
Кредитором за виконання Зобов'язань у
повному об'ємі всім належним йому на
праві власності майном та грошовими
коштами (а.с.15).

30 жовтня 2006р. між ВАТ «КБ «Надра» та
ОСОБА_2 був укладений договір застави,
згідно п. 1.1. якого заставодавець для
забезпечення виконання в повному
обсязі своїх зобов'язань за Кредитним
договором передав у заставу
заставодержателю автомобіль марки «LEXUS
RX 350», 2006року випуску, реєстраційний №
НОМЕР_1, що належить йому на праві
власності (а.с.16).

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 не
були виконанні належним чином умови
кредитного договору по поверненню
кредитних грошових коштів, внаслідок
чого перед банком за договором
кредитування у нього виникла
заборгованість по кредиту станом на 12
січня 2012року у розмірі 41470,05 доларів
США, що еквівалентно 331337грн.40коп., яка
складається з:

- кредиту - 26469,35 доларів США (еквівалент
211484грн.81коп);

- відсотків - 7114,59 доларів США
(еквівалент 56844грн.15коп.);

- пені за прострочення сплати кредиту -
399,62 доларів США (еквівалент
3191грн.88коп.);

- штрафу за порушення виконання умов
договору - 3800доларів США (еквівалент
30361грн.24коп.)

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Згідно
ст.525 ЦПК України, одностороння відмова
від виконання договірного зобов'язання
не допускається.

Згідно до ч.ч.2,3 ст.533 ЦК України, якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.
Використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.

На підставі викладеного, оцінюючі
зібрані по справі докази в їх
сукупності, виходячи із встановленого
в судовому засіданні факту неналежного
виконання ОСОБА_2, кредитних
зобов'язань та з боку ОСОБА_3 умов
договору поруки суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
пред'явлені позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального
права поручитель хоча й пов'язаний із
боржником певними зобов'язальними
відносинами, є самостійним суб'єктом у
відносинах із кредитором. Поручитель,
зокрема, має право висувати
заперечення проти кредитора і в тому
разі, коли боржник від них відмовився
або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього
Кодексу).

Судова колегія, не приймає до уваги
доводи апелянта відносно того, що суд
необґрунтовано стягнув пеню та штраф, з
урахуванням наступного.

Виходячи з положень статей 6, 626-631, 526 ЦК
України, укладений договір є
обов'язковим для належного виконання
сторонами, відповідно до його умов,
вимог Цивільного Кодексу та інших
актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від виконання
договірного зобов'язання не
допускається.

На підставі ч.І ст.549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума, яку боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Відповідно до ч.3 цієї же
статті, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконання грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 5.2 Кредитного договору від 30
жовтня 2006р. передбачено, що у разі
прострочення Позичальником строку
сплати мінімально необхідного платежу
по погашенню Кредиту, визначеного у
п.3.4.3 цього Договору, а також у випадку
прострочення строку дострокового
виконання зобов'язань позичальника
щодо повернення Кредиту, сплаті всіх
нарахованих процентів та можливих
штрафних санкцій у строк, визначений у
п.4.2.3. цього договору, позичальник
сплачує банку пеню у розмірі 1% від
несвоєчасно сплаченої суми за кожен
день прострочення.

Судом встановлено, що 08 лютого 2012р. банк
направив ОСОБА_2 претензію щодо
повернення заборгованості по
кредитному договору, яку ОСОБА_2
отримав 17 лютого 2012р. (а.с.9,10). ОСОБА_2
перестав взагалі сплачувати
заборгованість по кредитному договору
з березня 2009р. (а.с.6). Тому банк
обґрунтовано нарахував ОСОБА_2 пеню у
розмірі 399,62 доларів США, що
еквівалентно 56844грн.15коп.

Доводи апелянта, щодо нарахування
пені у розмірі 1% не відповідає вимогам
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» є безпідставними,
оскільки цей Закон не регулює виниклі
між сторонами по даній справі
правовідносини.

Так, відповідно до преамбули
вищевказаного Закону: «Цей закон
регулює договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань. Суб'єктами зазначених
правовідносин є підприємства,
установи та організації незалежно від
форм власності та господарювання, а
також фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності. Дія
цього Закону не поширюється на
порядок нарахування та сплати пені,
штрафних та фінансових санкцій за
несвоєчасну сплату податків,
податкового кредиту та інших платежів
до бюджетів усіх рівнів і
позабюджетних фондів, передбачених
чинним законодавством України, а
також на відносини, що стосуються
відповідальності суб'єктів переказу
грошей через платіжні системи».

Крім того, розмір пені
встановлений у кредитному договорі від
30 жовтня 2006р. не перевищує розмір
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який нарахована пеня.

Сплата штрафу передбачена п.5.1 та 5.3.
Кредитного договору (а.с.12-14).

Пунктом 5.1 Кредитного договору
встановлено, що у разі порушення
позичальником умов цільового
використання Кредиту, та/або умов
страхування, визначеного п.1.2 та п.4.3.14.
цього Договору, позичальник
зобов'язаний сплатити Банку штраф у
розмірі 24% від суми коштів,
використаних не за цільовим
призначенням, та/або страхової суми,
також Банк має право вимогати
дострокового виконання позичальником
виконання зобов'язань по цьому
Договору.

Пункт 5.3 Кредитного договору у разі
порушення позичальником вимог п.п.4.3.2,
4.3.4,4.3.10,4.3.12.,4.3.13. цього договору,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку штраф у розмірі 10% від суми
Кредиту, визначеного п.1.1. цього
договору, за кожний випадок. Тому Банк
обґрунтовано згідно п.5 кредитного
договору нарахував боржнику штраф у
розмірі 10% від суми Кредиту, що склало
38000доларів США, що еквівалентно
30361грн.24коп.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог та на підставі наданих сторонами
доказів.

Відповідачі не надали суду першої
інстанції та апеляційної інстанції
доказів на підтвердження своїх
заперечень проти позову банку.

Разом з тим, колегія суддів вважає,
що суд безпідставно стягнув з
відповідачів солідарно судові витрати,
оскільки це суперечить вимогам ч. 1 ст. 88
ЦПК України, та при цьому суд не
зазначив на чию користь слід стягнути
ці судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

Судові витрати у вигляді судового
збору в сумі 3219грн., які Банк сплатив
при подачі позовної заяви підлягають
стягненню з відповідачів у рівних
частках відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст.88 ЦПК України з
відповідачів на користь Банку підлягає
стягненню в рівних частинах судовий
збір у сумі 1609грн.50коп. з кожного. Тому
рішення суду підлягає зміні в частині
стягнення судового збору, який слід
стягнути у розмірі 1609грн.50коп. з
кожного з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 26 лютого 2014року змінити в
частині стягнення судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
ПАТ «Комерційний банк «Надра» судовий
збір у розмірі 1609грн.50коп. з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили рішення апеляційного
суду шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
І.П.Сидоренко

Судді:
Є.С.Сєвєрова

С.О.Погорєлова