У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Остапчука Д.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,
за касаційними скаргами ОСОБА_3 та
ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_3, на
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 2 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом. Зазначав, що 5
липня 2011 року за попереднім договором
він надав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 19
000 доларів США, в якості сплати за Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1. Оскільки
договір купівлі-продажу квартири
укладений не був, а відповідач кошти не
повернула, просив стягнути їх із
врахуванням індексу інфляції, трьох
процентів річних та процентів за
користування ними.

Заочним рішенням Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 грудня 2013 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
суму основного боргу за договором
позики у розмірі 29 187, 54
доларів США, що в гривневому
еквіваленті становить 239 337 грн
83 коп., в тому числі: 19000 доларів США -
сума основного боргу, 873,92 доларів США
урахування встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, 2254, 83
доларів США - три відсотки річних від
простроченої суми за весь час
прострочення, 7058,79 доларів США -
відсотки від суми позики з розрахунку
облікової ставки НБУ. Вирішено питання
про стягнення судових витрат.

Додатковим рішенням Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
21 квітня 2014 року заочне рішення
доповнено. Стягнуто із ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 29 187, 54 доларів США, що в
гривневому еквіваленті становить 239337
грн 83 коп., яка складається із 19000
доларів США - сума основного боргу, 873,92
доларів США - розмір індексу інфляції
за період із 5 липня 2011 року по 12
листопада 2013 року, 2254,83 доларів США -
три відсотки річних за період
прострочення із 5 липня 2011 року по 12
листопада 2013 року, 7058,79 доларів США -
відсотки від суми позики з розрахунку
облікової ставки НБУ за період із 5
липня 2011 року по 25 жовтня 2013 року.
Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 2 липня
2014 року заочне рішення Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 грудня 2013 року та додаткове рішення
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 21 квітня 2014 року
скасовано, ухвалено нове рішення про
часткове задоволення позову. Стягнуто
із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аванс у
розмірі 147 600 грн. Вирішено питання про
стягнення судових витрат. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_3 та ОСОБА_5,
який діє від імені ОСОБА_3, просять
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про часткове задоволення позову, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що оскільки договір купівлі-продажу
квартири укладений не був, то передана
відповідачу сума у розмірі 18000 доларів
США є авансом, який підлягає поверненню
позивачу. Відмовляючи у задоволенні
позову про стягнення трьох відсотків
річних від простроченої суми за весь
час прострочення та відсотків від суми
позики з розрахунку облікової ставки
НБУ, апеляційний суд виходив із того, що
вимоги ст. 625 ЦК України до попереднього
договору не застосовуються. Суд першої
інстанції помилково виходив з того, що
правовідносини між сторонами виникли у
зв'язку з укладенням договору позики.

Однак, повністю погодитись з такими
висновками неможливо.

З матеріалів справи вбачається, що за
підписаним сторонами попереднім
договором від 5 липня 2011 року ОСОБА_4
відповідно до його умов отримала від
ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 19 000 доларів
США в якості сплати за Ѕ частину
квартири АДРЕСА_1.

Вважаючи ці кошти авансом і вирішуючи
питання про його повернення у розмірі
18000 дол. США, апеляційний суд не звернув
уваги на те, що за попереднім договором
позивач передав відповідачу 19000 дол.
США, ніякої оцінки цим обставинам не
дав. Крім того, апеляційний суд не
врахував, що ОСОБА_3 просив стягнути 19 000
дол. США у національній валюті України
на момент ухвалення рішення.
Визначаючи розмір коштів
еквівалентний 18000 доларам США у
національній валюті, апеляційний суд
не зазначив, який курс гривні до долара
був встановлений НБУ на час ухвалення
ним рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав
встановлених ст. 11 ЦК України (ч. 2 ст. 509
ЦК України). Однією з встановлених ч. 2
ст. 11 ЦК України підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків є, зокрема,
договори.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

У відповідності до ч. 1 ст. 635 ЦК України
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором.

Відповідно до п.п. 3.3 підписаного
сторонами попереднього договору винна
сторона зобов'язана у повному обсязі
компенсувати іншій стороні заподіяні
нею збитки.

Отже, сторони уклали договір у
розумінні Цивільного кодексу України,
який породив у них грошове зобов'язання
в разі не укладення договору
купівлі-продажу квартири не пізніше 20
серпня 2011 року.

Судом установлено, що договір
купівлі-продажу сторонами укладено не
було. ОСОБА_3 вказував, що договір не був
укладений з вини відповідача. Отже, при
доведеності цієї обставини у останньої
виник обов'язок по поверненню
отриманих нею від позивача коштів.

За таких обставин, апеляційний суд
дійшов помилкового висновку про те, що
попередній договір не створює для його
сторін будь-яких грошових зобов'язань і
приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних
правовідносин не може бути
застосовано.

Таке не відповідає правовому висновку,
викладеному Верховним Судом України у
постанові 6-90цс13, прийнятій ним за
результатами розгляду справи в порядку
Глави 3 Розділу V ЦПК України.

Вважаючи, що між сторонами виникли
правовідносини з приводу укладення
попереднього договору купівлі-продажу,
апеляційний суд не дав ніякої оцінки
рішенню Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 26 листопада 2012
року ухваленому у справі між тими ж
сторонами про визнання договору
купівлі-продажу таким, що відбувся.

Відмовляючи у задоволенні цього
позову, суд вказав у рішенні про те, що з
врахуванням встановлених обставин
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 5 липня
2011 року договір купівлі-продажу є
нікчемним договором, оскільки не був
нотаріально посвідчений, та фактично
за своєю правовою природою є договором
позики.

З огляду на положення ч. 3 ст. 61 ЦПК
України, суд мав дати оцінку
зазначеному у вказаному рішенні,
зокрема, чи є таке обставинами,
встановленими судовими рішення, які не
підлягають доказуванню, - чи правовим
висновком, зробленим судом відповідно
до встановлених обставин на підставі
поданих доказів.

Якщо зазначене у судовому рішенні є
правовим висновком, то він не є
обов'язковим для суду при вирішенні
іншого спору між тими ж сторонами при
умові встановлення таких обставин, які
впливають на його суть, і не були
предметом доведення у попередній
справі.

Наведені порушення судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
(ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, тому ухвалене ним
рішення не може вважатись законним і
обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК
України підлягає скасуванню, а справа
передачі на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_5, який
діє від імені ОСОБА_3, задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 2 липня
2014 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук
Д.О. Остапчук