Справа №486/461/14-ц 14.10.2014 14.10.2014 14.10.2014
Провадження №22-ц/784/2338/14 Головуючий
першої інстанції: Бобровський І.М.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
Ухвала

Іменем України

14 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання -
Харитоновій І.В.,

за участю:

- позивачки ОСОБА_2,

- представника відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

- відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_6,

ОСОБА_5 , діючого в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_7,

на рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 18 липня
2014 року, з урахуванням ухвали
того ж суду від 12 серпня 2014 року про
виправлення описки, у справі за

позовом

ОСОБА_2, діючої також і в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_8, та ОСОБА_3
до ОСОБА_5, діючого також в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_7, ОСОБА_6,
комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційне об'єднання»
про зміну договору найму, покладення
зобов'язання щодо укладення окремих
договорів найму та відкриття окремих
особових рахунків,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_2, діючи
також в інтересах неповнолітнього сина
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3
звернулися з позовом до ОСОБА_5,
діючого також і в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційне
об'єднання» (далі - КП «ЖЕО») про зміну
договору найму, покладення
зобов'язання щодо укладення окремих
договорів найму та відкриття окремих
особових рахунків.

В обґрунтування позову позивачі
вказували, що у 2004 році їх сім'я, до
складу якої входили і відповідачі, а
всього шестеро осіб, отримала ордер на
спірну чотирьохкімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

Вони всі у ній зареєстровані та
проживають. У січні 2012 року їх сім'я
розпалася, ОСОБА_2 розірвала шлюб із
ОСОБА_5, тому фактично утворилося дві
сім'ї.

Позивачка з сином від першого
шлюбу ОСОБА_3 та неповнолітнім сином
ОСОБА_8, проживають своєю сім'єю, а з
відповідачем ОСОБА_6 проживають його
сини від першого шлюбу: неповнолітній
ОСОБА_7, та повнолітній ОСОБА_6

В добровільному порядку сторони
не можуть досягти згоди щодо зміни
договору найму, тому позивачі
звернулися до суду. Квартира не
приватизована, загальною площею
116,4 кв.м, а житловою 62,2 кв.м, має два
санвузла, кухню, столову, тому може
бути розділена без порушення
житлових прав усіх її мешканців.

Посилаючись на викладені обставини
та вимоги ст. 104 ЖК України, позивачі
просили виділити в їх користування
житлові кімнати № 11, площею 9,4 кв.м та №
12, площею 22,8 кв.м, з прилеглим балконом
№ 14, площею 3,2 кв.м.

В користування відповідачів
виділити житлові кімнати № 6, площею
19,3 кв.м та № 7, площею 10,7 кв. м, з
прилеглим балконом № 13, площею 3,1 кв.м.

В загальному користуванні залишити:
коридор № 1, площею 15,7 кв.м, кухню № 5,
площею 7,7 кв.м, столову № 4, площею 12,6
кв. м, санвузли № 2 та № 9, тамбури.

Зобов'язати КП «ЖЕО» укласти окремі
договори найму на квартиру та відкрити
окремі особові рахунки.

Заперечуючи проти позову
відповідачі посилались на порушення
своїх прав, оскільки позивачі
запропонували варіант за яким у їх
користування виділяється менше
житлової площі.

Представник відповідача КП «ЖЕО»
проти поділу квартири не заперечував,
вказував, що у разі задоволення позову
вони відкривають окремі особові
рахунки сторонам у справі, а
повноважень на укладання договорів
найму підприємство не має.

Рішенням Южноукраїнського
міського суду Миколаївської області
від 18 липня 2014 року, з урахуванням
ухвали того ж суду від 12 серпня 2014 року
про виправлення описки, позовні
вимоги задоволено частково.

Виділено в користування
позивачів у спірній квартирі житлові
кімнати № 11, площею 9,4 кв.м та № 12,
площею 22,8 кв.м, з прилеглим балконом №
14, площею 3,2 кв.м.

Виділено в користування
відповідачів житлові кімнати № 6,
площею 19,3 кв.м та № 7, площею 10,7 кв. м, з
прилеглим балконом № 13, площею 3,1 кв.м.

В спільному користуванні
залишені місця загального
користування: коридор, кухня, столова,
два санвузли. Відмовлено у задоволенні
позовних вимог до КП «ЖЕО».

В апеляційній скарзі відповідачі,
посилаючись на незаконність судового
рішення просили його скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з такого.

Як вбачається із матеріалів
справи, чотирьохкімнатна квартира № 40
надана ОСОБА_2 на сім'ю із 6 осіб згідно
ордера, виданого 17 серпня 2004 року на
підставі рішення виконкому
Южноукраїнської міської ради від 24
червня 2004 року № 371, а саме:
ОСОБА_2, її синові - ОСОБА_3, чоловіку
ОСОБА_5, синам - ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 (а.с. 4, 7).

З 27 травня 2005 року в зазначеній
квартирі, яка не приватизована, всі
вони зареєстровані та проживають.

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2
розірвано 21 січня 2012 року й шлюбні
стосунки припинено (а.с. 6).

Позивачка проживає сім'єю з сином
від першого шлюбу ОСОБА_3 та
неповнолітнім сином ОСОБА_8, на
утримання якого за рішенням суду
відповідач ОСОБА_5 сплачує аліменти.

З відповідачем ОСОБА_5
проживають його сини від першого шлюбу:
неповнолітній ОСОБА_7 та повнолітній
ОСОБА_6.

В добровільному порядку сторони
не можуть досягти згоди щодо порядку
користування квартирою.

За змістом ст. 104 ЖК України суд
вправі задовольнити вимоги члена сім'ї
наймача про поділ жилого приміщення,
якщо жилу площу, що припадає на нього
може бути виділено у вигляді
ізольованого приміщення, яке
складається із однієї або кількох
кімнат, розмір якої не менше
встановленого для надання одній особі.

При поділі жилого приміщення за
вимогою члена сім'ї наймача йому може
бути виділено ізольоване жиле
приміщення розміром менше, ніж
припадає на нього. Однак, поділ не може
бути допущений, коли це призведе до
штучного погіршення житлових умов
позивача і викличе необхідність
постановки його на квартирний облік, як
такого, що потребує поліпшення
житлових умов.

Рівень середньої забезпеченості
громадян жилою площею в населеному
пункті визначається і періодично
переглядається виконавчими комітетами
обласних, Київської і
Севастопольської міських рад народних
депутатів спільно з радами профспілок,
виходячи із даних статистичної
звітності.

Відповідно до постанови № 4
виконавчого комітету Миколаївської
обласної ради народних депутатів і
президії обласної ради профспілок від
23 січня 1992 року встановлено, що такими,
що потребують поліпшення житлових умов
визнаються громадяни, які мають жилу
площу не більше 7 кв.м на одну особу в
містах і селищах міського типу.

Рівень середньої забезпеченості
громадян жилою площею в м. Миколаєві
становить 8 кв.м, а у всіх інших
населених пунктах області 9 кв.м на
кожну особу.

Із викопіювання плану по
поверхам житлового будинку
вбачається, що квартира № 80, загальною
площею 116,4 кв. м, складається із
чотирьох житлових ізольованих кімнат,
житловою площею 62,2 кв.м, а саме: 9,4 кв.
м, 22,8 кв. м, 10,7 кв. м, 19,3 кв.м.

Квартира має два санвузли, кухню
площею 7,7 кв. м, столову площею 12,6 кв.м,
три коридори, один із яких № 1 площею
15,7 кв.м.

Таким чином, кожний із
проживаючих у спірній квартирі
мешканців має право на 10,36 кв. м
житлової площі.

Виділяючи ОСОБА_2, яка діє також і
інтересах неповнолітнього ОСОБА_8, та
ОСОБА_3 (всього на 3 особи) житлові
кімнати площею 9,4 кв. м та 22,8 кв.
м, а відповідачам ОСОБА_6, ОСОБА_5, який
також діє в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_7 (всього на 3 особи), житлові
кімнати площею 19,3 кв.м та 10,7
кв.м, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що вирішення спору у
такий спосіб виключить можливість
спільного користування усією
квартирою та не призведе до штучного
погіршення житлових умов.

Доводи відповідачів в
апеляційній скарзі про порушення їх
житлових прав є безпідставними, всього
відповідачам виділено 30 кв. м житлової
площі або по 10 кв.м на кожного (частка
кожного 10,36 кв.м). Зменшення їх часток у
спірному помешканні є мізерним і
таким, що суттєво не впливає на їхні
житлові права ( всього на 1 кв. м або на
0,33 кв. м на кожного із трьох осіб).

Інші доводи апеляційної скарги,
які стосуються стягнення з позивачів
грошової компенсації за перевищення
частки, є необґрунтованими, оскільки не
відповідають вимогам закону.

Враховуючи викладене, колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування або зміни оскаржуваного
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_5,
діючого також в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_7, відхилити, а
рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 18 липня
2014 року, з урахуванням ухвали того ж
суду від 12 серпня 2014 року про
виправлення описки, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: