Справа № 352/434/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2046/2014
Головуючий у 1 інстанції Гургула В. Б.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів:
Горблянського Я.Д., Соколовського В.М.,

секретаря: Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, відділу державної виконавчої
служби Тисменицького районного
управління юстиції про визнання права
власності та зняття арешту, за
апеляційною скаргою в.о. прокурора
Тисменицького району Мельничука В.І. на
рішення Тисменицького районного суду
від 27 березня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся суд з
позовом до ОСОБА_3, ВДВС Тисменицького
РУЮ про визнання права власності та
зняття арешту.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
між ним та ОСОБА_3 був укладений усний
правочин щодо купівлі транспортного
засобу RENAULT Trafik, 2002 р.в., шасі
№VIN НОМЕР_2, р.н. НОМЕР_1,
відповідно до якого він сплатив
відповідачу 10 500,00 дол. США,
що підтверджується розпискою від 12
листопада 2010 року.

У зв'язку з відсутністю коштів для
переоформлення автомобіля на позивача,
12 листопада 2010 року ОСОБА_3
видав довіреність, якою уповноважив
ОСОБА_2 користуватися та
розпоряджатися транспортним засобом,
належним ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
серії НОМЕР_3, виданого 2-им МРВ ДАІ м.
Калуш 29 травня 2007 року.

Посилаючись на те, що 16 січня 2014 року
державним виконавцем ВДВС
Тисменицького РУЮ Тимонько І.М.
складено акт опису і арешту майна
ОСОБА_3, яким накладено арешт на
зазначений автомобіль, хоча автомобіль
належить йому, просив визнати право
власності на транспортний засіб RENAULT
Trafik, 2002 р.в., р.н. НОМЕР_1 та зняти з нього
арешт.

Рішенням Тисменицького районного суду
від 27 березня 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
транспортний засіб RENAULT Trafik, 2002 р.в.,
шасі №VIN НОМЕР_2, р.н. НОМЕР_1. Знято арешт
з транспортного засобу RENAULT Trafik, 2002 р.в.,
шасі №VIN НОМЕР_2, р.н. НОМЕР_1.

В апеляційній скарзі на дане рішення
в.о. прокурора Тисменицького району
Мельничук В.І. посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
істотне значення для справи і на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Зазначає, що визнаючи право власності
на майно, суд не пересвідчився, чи
належить воно відповідачу, чи
перебуває в заставі, чи під іншою
забороною, чим порушив ст. 57 ЦПК України
щодо встановлення наявності чи
відсутності обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Вважає, що суд дійшов помилкового
висновку про наявність правових
підстав для задоволення позовних
вимог, оскільки позивачем не надано
доказів про реєстрацію у встановленому
порядку права власності на автомобіль,
не долучено належно оформлених
документів про вчинення правочину.
Довіреність та розписка не є
документами, що дають підстави для
визнання договору купівлі-продажу
укладеним, так як, договір доручення є
договором про представництво, а
розписка не може вважатися письмовою
формою договору купівлі-продажу,
оскільки сторони не досягли істотних
умов договору купівлі-продажу
автомобіля.

Крім того, постановою КМУ від 07 вересня
1998 року №1388 «Про затвердження Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів» передбачена
письмова форма договору
купівлі-продажу автомобіля, згідно п. 2
Правила є обов'язковими для всіх
юридичних і фізичних осіб.

Спірний автомобіль не був знятий з
обліку в органах ДАІ та залишається
зареєстрованим за ОСОБА_3, який є
фактичним власником та боржником у
виконавчому провадженні згідно
виконавчого листа №2-269 від 08 квітня 2013
року за позовом прокуратури
Івано-Франківської області про
стягнення з ОСОБА_3 на користь держави в
особі ВАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії Тисменицького
відділення №7326 заборгованості за
кредитним договором в розмірі 1 382 981,29
грн.

Враховуючи вищенаведене, просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовити.

В засіданні апеляційного суду
представник прокуратури
Івано-Франківської області Ворох А.В.
та представник ВДВС Тисменицького РУЮ -
Григорків С.І. апеляційну скаргу
підтримали з вищенаведених мотивів.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечив,
посилаючись на її безпідставність.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився,
хоча про час та місце судового розгляду
належним чином повідомлявся.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши письмові матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку про задоволення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду
першої інстанції не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4,
виданого 2-им МРВ ДАІ м. Калуш 29 травня
2007 року, ОСОБА_3 є власником
автомобіля RENAULT Trafik, 2002 р.в., р.н. НОМЕР_1.

Встановлено, що по усній домовленості
щодо купівлі транспортного засобу RENAULT
Trafik, 2002 р.в., шасі №VIN НОМЕР_2, р.н. НОМЕР_1,
12 листопада 2010 року ОСОБА_2 сплатив
ОСОБА_3 кошти за автомобіль в сумі 10 500,00
дол. США, що підтверджується розпискою.

Того ж дня ОСОБА_3 видав довіреність,
якою уповноважив ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_2, що діють самостійно,
керувати з правом використання за
межами України, а також розпоряджатися
(продати, здати в оренду) належним
ОСОБА_3 на праві власності транспортним
засобом RENAULT Trafik, 2002 р.в., шасі №VIN
НОМЕР_2, р.н. НОМЕР_1.

Для чого надав їм право представляти
інтереси власника в органах нотаріату,
Державтоінспекції або в будь-яких
інших установах, підприємствах та
організаціях, перед фізичними особами,
з усіх питань, пов'язаних з
експлуатацією та відчуженням
транспортного засобу.

Дана довіреність посвідчена приватним
нотаріусом Івано-Франківського
міського нотаріального округу ОСОБА_10
та зареєстрована в реєстрі за №3701.

Задовольняючи позов та визнаючи право
власності на транспортний засіб, суд
першої інстанції виходив з того, що
право власності на автомобіль перейшло
до позивача, оскільки ОСОБА_2
правомірно користується ним протягом
тривалого часу та є його добросовісним
набувачем.

Однак, зазначений висновок суду
зроблено з порушенням норм
матеріального права.

У справах за позовом про визнання права
власності на автомобіль із підстав
придбання його за договором
купівлі-продажу суд може задовольнити
такий позов у тому разі, коли
встановить, що сторонами були
додержані правила ЦК України щодо
укладення договору купівлі-продажу
такого майна. Зокрема, його змісту і
наявні умови виникнення права
власності за договором. Сама по собі
довіреність на право користування та
розпорядження майном не свідчить про
укладення сторонами договору
купівлі-продажу автомобіля.

Так, частиною 1 ст. 328 ЦК України
передбачено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 237 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє.

Представництво, яке ґрунтується на
договорі, може здійснюватися за
довіреністю (ч. 1 ст. 244 ЦК України).

Довіреністю є письмовий документ, що
видається однією особою іншій особі
для представництва перед третіми
особами. Довіреність на вчинення
правочину представником може бути
надана особою, яку представляють
(довірителем), безпосередньо третій
особі.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Належною формою договору
купівлі-продажу автомобіля є письмова,
що відповідає положенню п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК
України.

Письмова форма договору
купівлі-продажу автомобіля
передбачена й постановою Кабінету
Міністрів України від 7 вересня 1998 року
№ 1388 (із наступними змінами), якою
затверджені Правила державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин на
шасі, автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок (далі
Правила), згідно з п. 2 яких вони є
обов'язковими для всіх юридичних і
фізичних осіб.

Відповідно до зазначених Правил, перед
відчуженням транспортний засіб
повинен бути знятий з обліку в
підрозділі ДАІ.

Згідно з п. 40 Правил зняття з обліку
транспортних засобів проводиться
після їх огляду в підрозділах
Державтоінспекції на підставі заяви
власника, документа, що посвідчує
особу, виконавчого напису нотаріуса,
постанови державного виконавця або
рішення суду.

Відповідно до п. 8 зазначених Правил
правомірність придбання транспортного
засобу підтверджується зазначеними в
них документами, зокрема:
довідкою-рахунком, виданою за формою
згідно з додатком №1 до цих Правил;
договором та іншими посвідченими в
установленому порядку документами, що
встановлюють право власності на
автомобіль. Бланки довідок-рахунків є
бланками суворого обліку і
виготовляються в порядку,
передбаченому постановою Кабінету
Міністрів України від 19 квітня 1993 року
№283.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 не укладалося будь-яких
письмових угод щодо купівлі-продажу
спірного автомобіля, транспортний
засіб зареєстрований за ОСОБА_3,
позивач не скористався повноваженнями,
наданими довіреністю щодо зняття з
реєстрації автомобіля та реєстрації
його на себе чи інших третіх осіб.

Також встановлено, що рішенням
Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 16
березня 2010 року задоволено позов
Першого заступника прокурора
Івано-Франківської області в інтересах
держави в особі ВАТ «Державний Ощадний
банк України» в особі філії
Тисменицького районного відділення
№7327 ВАТ «Державний Ощадний банк
України» та стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ВАТ «Державний Ощадний банк
України» в особі філії Тисменицького
районного відділення №7327
заборгованість за кредитним договором
в сумі 1 382 981 грн. 29 коп.

На виконання зазначеного рішення, 16
січня 2014 року державним виконавцем
описано і накладено арешт на спірний
автомобіль.

Оскільки довіреність, на відміну від
договору, не є правовим оформленням
переходу права власності на
автомобіль, то колегія суддів вважає,
що видачу довіреності на транспортний
засіб, що був в експлуатації та має
особливості цивільного обороту, без
укладення договору купівлі-продажу не
можна вважати договором, що укладений
відповідно до закону та допускає
перехід права власності до особи, на
ім'я якої таку довіреність видано.

Таким чином, враховуючи, що оформлення
договору купівлі-продажу автомобіля
шляхом видачі довіреності та розписки
про одержання коштів не відповідає
вимогам законодавства, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
правових підстав для визнання за
позивачем права власності на спірний
автомобіль та зняття арешту.

У зв'язку з тим, що судом першої
інстанції невірно застосовано норми
матеріального права, колегія суддів
приходить до висновку про скасування
рішення суду з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу в.о. прокурора
Тисменицького району Мельничука В.І.
задовольнити.

Рішення Тисменицького районного суду
від 27 березня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, відділу
державної виконавчої служби
Тисменицького районного управління
юстиції про визнання права власності
та зняття з арешту відмовити.

Рішення набирає законної сили з часу
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання ним законної сили.

Головуюча
О.Ю. Беркій

Судді:
Я.Д. Горблянський

В.М. Соколовський