АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц /790/6792/14
Головуючий 1 інстанції
Категорія:сімейні-поділ майна
Доповідач-Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді :
Гальянової І.Г.

суддів:
Колтунової А.І.

Костенко Т.М.

при секретарі:
Сватенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Фермерського господарства «Зоря» на
ухвалу Дзержинського районного суду
м.Харкова від 01 вересня 2014 року у
справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до
фермерського господарства «Зоря» та
ОСОБА_5 про зобов»язання вчинити певні
дії та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА :

28 серпня 2014 року представник
позивача - фізичної особи підприємця
ОСОБА_4 звернувсь у суд з позовом в
якому просив зобов»язати відповідачів
- юридичну особу: фермерське
господарство «Зоря» та фізичну особу:
ОСОБА_5 солідарно виконати в натурі
забов»язання за договором
контрактації бн від 28.01.2014 року шляхом
на передання на сільськогосподарські
підприємства : товариство з обмеженою
відповідальністю «АСТІ» Варваровський
елеватор» або філію «Степовий
елеватор» ТОВ «АТ Каргіл» ячмінь в
кількості 946, 31 тон та пшеницю в
кількості 2653, 3 тони та стягнути з них
солідарно на його користь штрафні
санкції в розмірі 1889584, 60 грн.( а.с.1-4).

Як на підставу своїх вимог
посилається на те, що 28.01.2014 року між
позивіачем та ФГ «Зоря» був укладений
вказаний договір, відповідно до
пунктів 1.1. та 5.3. умов якого, відповідач
забов»язувався зібрати та поставити
йому власним транспортом до 20.07.2014 року:
ячмінь в кількості 946, 31 тонн та пшеницю
в кількості 2653, 3 тони, а 15.09.2014 року -
соняшника 8523, 59 тонни та кукурудзи- 181, 8
тонни на заготівельні підприємств, які
вкаже позивач, однак відповідач ФГ
«Зоря»на день подачі позову
зобов»язання щодо поставки ячміня та
пшениці не виконав, у зв»язку з чим на
підставі пунктів 8.2-8.5, 5.9 та 5.9.1
вважає,що відповідача ФГ
«Зоря»підлягають стягненню пеня та
штраф. Як на підставу солідарного
обов»язку відповідача ОСОБА_5
представник позивача, з посиланням на
вимоги ч.1 ст. 553, ч.1 ст. 554 ЦК України
посилається на наявність укладеного
між ним та позивачем 03 березня 2014 року
договору поруки відповідно до умов
якого останній поручався за виконання
ФГ «Зоря » обов»язків за вказаним
договором контрактації від 28.01.2014 року,
як в частині поставки товару, так і в
частині сплати штрафних санкцій та
збитків.

Як на підставу того, що вказаний
спір підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства, представник
позивача посилається на роз»яснення,
які містяться в постанові № 5 від 30.03.2012
року пленуму Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів ,що виникають із
кредитних правовідносин».

Ухвалою суду від 01 вересня 2014 року
провадження у справі було відкрито.

01 вересня 2014 року представник
позивача звернувся у суд з заявою про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на сільськогосподарську
продукцію ФГ «Зоря», а саме: ячмінь в
кількості 946,31 т, пшеницю в кількості
2653,3 т, соняшник в кількості 8523,59 т,
кукурудзу в кількості 181,8 т, де б вони не
знаходились та накладення арешту на
майно відповідачів в межах грошової
частини позовних вимог в розмірі 1 899
584,60 грн., посилаючись , що невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду та такий вид
забезпечення позову не може
перешкоджати господарській діяльності
відповідача ( а.с.64-65).

Ухвалою суду від 01 вересня 2014 року
вказану заяву задоволено та накладено
арешт як на зазначену
сільськогосподарську продукцію ФГ
«Зоря» , а також на майно та грошові
кошти як ФГ «Зоря», так і ОСОБА_5 в межах
суми боргу 1 899 584, 60 грн..

В апеляційній скарзі представник
Фермерського господарства «Зоря
просить скасувати вказану ухвалу суду
як незаконну. Доводи апеляційної
скарги обгрунутовує тим, що в заяві
позивач не зазначив в чому полягає
загроза можливого невиконання чи
утруднення виконання рішення суду у
разі задоволення позовних вимог, а
також що вжиття таких заходів обмежить
можливість ФГ «Зоря» тривалий час
розпоряджатись своїми коштами ,що
завдасть шкоду господарству.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які з»явились,
перевіривши виділений із справи
матеріал та доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

За змістом ч.3 ст. 303 ЦПК
України,апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги , якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов»язковою підставою для скасування
судового рішення.

Задовольняючи заяву позивача щодо
забезпечення позову , суд виходив з
того, що заявлений вид забезпечення
позову є співмірним із заявленими
вимогами , а також вчиняє дії для
невиконання інших зобов»язань та
наявність підстав щодо можливої
реалізації продукції, невжиття таких
заходів може утруднити виконання
можливого рішення суду.

Однак погодитись з таким
висновком суду не можна.

Як свідчить позовна заява
представника позивача, сторонами у
справі є: позивач: фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 та
відповідачі: юридична особа фермерське
господарство «Зоря» та фізична особа
ОСОБА_5.

При цьому, доказів того, що як на
час укладання з ОСОБА_5 договору поруки,
так і на час звернення позивача у суд з
зазначеним позовом, що поручитель мав
чи має можливість виконати в натурі
зобов»язання ФГ «Зоря» , а саме:
поставити позивачу зазначену
сільськогосподарську продукцію,
матеріали справи не містять.

Таким чином виниклий між
позивачем та ФГ «Зоря» щодо виконання
в натурі умов договору контрактацій та
стягнення за його невиконання штрафних
санкцій, у відповідності до ст. 15 ЦК
України, ст.ст. 1, 12 Господарського
Кодексу України віднесено до
компетенції господарського суду.

Згідно до вимог ст. 16 ЦПК України,
не допускається об»єднання в одне
провадження вимог, які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, якщо інше не встановлено
законом.

Згідно до роз»ясень. які містяться
в п.4 Постанови Пленуму Верховного суду
України «Про застосування
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої інстанції
» оскільки згідно зі ст. 16 ЦПК України
не допускається об»єднання в одне
провадження вимог, які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, якщо інше не встановлено
законом, суд відкриває провадження у
справі в частині вимог, які належать до
цивільної юрисдикції , і відмовляє у
відкритті провадження у справі щодо
вимог, коли їх розгляд проводиться за
правилами іншого судочинства.

Суд першої інстанції при
відкритті провадження у справі в
частині позовних вимог позивача до ФГ
«Зоря» на вказані вище обставини
справи та вимоги норм процесуального
права уваги не звернув та вказані
порушення судом першої інстанції при
відкритті провадження у справі
призвели до неправильного вирішення
судом питання про забезпечення позову
позивача в частини накладення арешту
на вказану сільськогосподарську
продукцію майно та грошові кошти ФГ
«Зоря» , і це у відповідності до вимог
п.4 ч.1 ст. 311, п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України, є
обов»язковою підствою для скасування
ухвали суду в цій частині та відмови в
задоволенні заяви позивача в цій
частині, з зазначених вище підстав.

При цьому судова колегія вважає
безпідставними посилання представника
позивача як на підставу того, що
виниклий між позивачем та
відповідачами спір підлягає розгляду
в порядку цивільного судочинства, на
роз»яснення, які містяться в постанові
№ 5 від 30.03.2012 року пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів ,що виникають із кредитних
правовідносин», оскільки вказані
роз»яснення стосуються кредитних
правовідносин, тоді як між позивачем та
ФГ «Зоря » виник спір щодо виконання
договору контрактації, а між позивачем
та ОСОБА_5 виникли правовідносини,
пов»язані з його порукою саме за
невиконання ФГ «Зоря » цього договору.

Ухвала суду в частині забезпечення
позову позивача шляхом накладення
арешту на грошові кошти та майно
відповідача ОСОБА_5 в межах суми боргу
1 899 584, 60 грн.. сторонами в апеляційному
порядку не оскаржується, а тому
законність і обгрунтованість ухвали
суду в цій частині судом апеляційної
інстанції не перевіряється.

За таких обставин в цій частині
ухвала суду підлягає залишенню її без
змін

Керуючись ст. 303, п.4 ст. 311, п.2 ч.1 ст.
312 , ст. ст.315, 319, 324, 218 ЦПК України, судова
колегія,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Фермерського
господарства «Зоря» задовольнити
частково.

Змінити ухвалу Дзержинського
районного суду м.Харкова від 01 вересня
2014 року, скасувавши її в частині
задоволення заяви фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 про
забезпечення позову та накладення
арешту на сільськогосподарську
продукцію фермерського господарства
«Зоря» (51326, Дніпропетровська обл.,
Юр»ївський район, село Вербуватівка,
вул. Центральна, буд 53-Б,
ідентифікаційний код 20273119), а саме:
ячмінь в кількості 946,31 тонн, пшеницю в
кількості 2653,30 тонн, соняшник в
кількості 8523,59 тонн, кукурудзу в
кількості 181,80 тонн, де б це майно не
знаходилось та накладення арешту на
грошові кошти та майно фермерського
господарства « Зоря» в межах суми боргу
1899584,60 грн.

В задоволенні заяви в цій частині
ОСОБА_4 відмовити.

В іншій частині ухвалу суду
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає як
така, що не перешкоджає подальшому
провадженню у справі.

Головуючий , суддя :

Судді :