У Х В А Л А

іменем україни

1 жовтня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Гірницької сільської ради
Дубенського району Рівненської
області про скасування державних актів
на право приватної власності на
земельні ділянки та усунення перешкод
у користуванні земельною ділянкою за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Дубенського міськрайонного суду
Рівненської області від 10 квітня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 3 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 21 березня 2008 року рішенням
Гірницької сільської ради Дубенського
району Рівненської області йому надано
дозвіл на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність для будівництва,
обслуговування житлового будинку
площею 0,25 га та ведення особистого
селянського господарства площею 0,5230 га
у межах у межах с. Злинець із земель
запасу Гірницької сільської ради.

Після виготовлення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок та, маючи намір приватизації
земельних ділянок, він з'ясував, що їх
фактичні межі і розміри не співпадають
із межами і розмірами ділянок, які йому
передавалися відповідно до рішення
сільської ради (згідно з викопіюванням
плану землекористування). Земельні
ділянки, які йому виділялись, межують з
різних сторін із ділянками ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, які самовільно зайняли
частину його земельних ділянок.

9 жовтня 2013 року рішенням Гірницької
сільської ради йому відмовлено у зміні
існуючих суміжних меж земельної
ділянки із сусідніми земельними
ділянками з тих підстав, що ОСОБА_5 меж
не порушував, а змінити межу із
земельною ділянкою ОСОБА_4 неможливо у
зв'язку із її забудовою. Рекомендовано
виготовити проект відведення
земельної ділянки по фактичному
проходженню суміжних меж.

Зазначав, що ОСОБА_4 незаконно отримав
державний акт на право власності на
суміжну земельну ділянку, оскільки до
її складу увійшла частка його
земельної ділянки; ні він, ні його мати,
ОСОБА_6, як попередній землекористувач,
меж земельної ділянки ОСОБА_4 не
погоджували, що є обов'язковим при
приватизації земельної ділянки.

Враховуючи викладене, вважаючи свої
права порушеними, позивач просив суд
скасувати державні акти на право
приватної власності на земельні
ділянки, видані ОСОБА_4; усунути
перешкоди у користуванні ним
земельними ділянками, які чинять
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, стягнути з
відповідачів на його користь понесені
судові витрати.

Рішенням Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 10
квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 3 липня 2014 року, у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
передати справу на новий судовий
розгляд.

Колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судом установлено, що 21 березня 2008 року
рішенням Гірницької сільської ради
Дубенського району Рівненської
області № 261 припинено право власності
ОСОБА_6, матері позивача, на земельні
ділянки для будівництва,
обслуговування житлового будинку
площею 0,25 га та ведення особистого
селянського господарства площею 0,60 га
у межах у межах с. Злинець на підставі
добровільної відмови. Вказані земельні
ділянки переведено до земель запасу
Гірницької сільської ради (а. с. 107).

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЗК України
припинення права власності на земельну
ділянку у разі добровільної відмови
власника землі на користь держави або
територіальної громади здійснюється
за його заявою до відповідного органу.

21 березня 2008 року ОСОБА_3 рішенням
Гірницької сільської ради Дубенського
району Рівненської області № 262 надано
дозвіл на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність для будівництва,
обслуговування житлового будинку
площею 0,25 га та ведення особистого
селянського господарства площею 0,5230 га
у межах у межах с. Злинець із
земель запасу Гірницької сільської
ради (а. с. 7).

На час розгляду справи (з листопада 2012
року) у позивача наявна замовлена ним
проектна документація на вказані
земельні ділянки.

Згідно з ч. 9 ст. 118 ЗК України (у
редакції, яка була чинною на момент
виникнення спірних правовідносин) Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
двотижневий строк з дня отримання
погодженого проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки (а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність.

Жодних доказів, які б підтверджували
факт погодження відповідним органом
цієї проектної документації, а також
рішення органу місцевого
самоврядування про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки та надання її у
власність позивачу, матеріали справи
не містять.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що позивач на час вирішення спору
не набув права власності на вказані ним
у позові земельні ділянки, а тому
відповідачі не чинять перешкод у
користуванні ним ще не набутої у
встановленому законом порядку землі.

При цьому спір між сторонами
вирішувався комісією з вирішення
земельних питань Гірницької сільської
ради 9 жовтня 2013 року і порушення прав
позивача не встановлено.

Крім того, посилання ОСОБА_3 про те, що
при приватизації земельної ділянки
відповідачем підпис на
погоджувальному акті його матері не
належить, чим порушені права матері,
безпідставні, оскільки його мати за
захистом своїх прав не зверталась.

Зазначені висновки суду відповідають
обставинам справи, які судом
установлені відповідно до вимог
процесуального закону, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані,
а доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 10
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Рівненської області від 3
липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О.
Лесько

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко