АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22ц-791/2620/2014 р.
Головуючий в І інстанції: Рябова
Доповідач: Полікарпова О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року жовтня місяця 01 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

ГоловуючогоПолікарпової
О.М.СуддівСемиженка Г.В. Прокопчук
Л.П.При секретаріМироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 06 серпня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_5 до Херсонської
міської ради про визнання права
користування житловим приміщенням та
зобов'язання укласти договір найму
жилої кімнати,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до Херсонської міської
ради про визнання права користування
житловим приміщенням та зобов'язання
укласти договір найму жилої кімнати,
посилаючись на те, що 16.12.2010 року на
підставі спільного рішення
адміністрації та профспілкового
комітету ВАТ «Херсонський бавовняний
комбінат» йому було видано ордер на
заняття житлової площі в гуртожитку
АДРЕСА_1, на підставі якого він вселився
до гуртожитку, де проживає і зараз.
Після вселення в житлово-комунальному
відділі ВАТ «ХБК» йому був відкритий
особовий рахунок НОМЕР_1 для сплати
квартплати та комунальних послуг.
Рішенням виконавчого комітету
Херсонської міської ради №332 від 18.09.2012
року вищевказаний гуртожиток ВАТ «ХБК»
було передано на баланс Департаменту
житлово-комунального господарства
Херсонської міської ради, а остання
відмовила йому в укладенні договору
найму та у визнанні за ним права
користування вказаним житловим
приміщенням, у зв'язку з тим, що йому
надавався дозвіл на тимчасове
проживання без взяття на реєстраційний
облік.

Позивач вважає, що житлова площа була
надана йому для постійного проживання,
а тому просив визнати за ним право
користування житловою кімнатою
АДРЕСА_2 м. Херсоні та зобов'язати
Херсонську міську раду укласти з ним
договір найму зазначеної житлової
кімнати.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 06 серпня 2014 року у
задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5
подав на нього апеляційну скаргу і
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права просив рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
відповідність оскаржуваного рішення
вимогам закону, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
його позову, суд першої інстанції
виходив з того, що на даний час позивач
проживає у вказаній кімнаті без
законних на то підстав, у зв'язку з чим
право постійного користування
житловим приміщенням у вказаній
кімнаті не набув, а, відповідно,
відсутні й підстави для укладення з ним
договору найму.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду про те, що заявлені
позивачем вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.129 ЖК України, на
підставі рішення про надання жилого
приміщення в гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу, а також для
укладення договору найму.

Згідно ст.128 ЖК України жила площа у
гуртожитку надається за спільним
рішенням адміністрації підприємства,
установи, організації чи органу
кооперативної або іншої громадської
організації та відповідного
профспілкового комітету.

З аналізу викладених норм права
випливає, що гуртожитки, як житловий
фонд спеціального призначення, можуть
використовуватись виключно для
забезпечення потреб у тимчасовому
житлі осіб, визначених у ст.127 ЖК , і
надаватися з дотриманням порядку,
передбаченого ст. 128, 129 ЖК.

У відповідності з вимогами ст. ст. 127-131
ЖК України для проживання робітників,
службовців, студентів, учнів, а також
інших громадян у період роботи або
навчання можуть використовуватись
гуртожитки.

Судом встановлено, що згідно ордеру
№2561 від 16.12.2010 року на житлову площу в
гуртожитку, виданого ВАТ «ХБК» ОСОБА_5
надано право на зайняття жилої площі в
гуртожитку АДРЕСА_3, без реєстрації, на
період з 16.12.2010 року по 16.06.2011 року. В
ордері є посилання на спільне рішення
адміністрації та профспілкового
комітету бавовняного комбінату від
16.12.2010 року.

Відповідно до довідки КП
«Дніпровський» від 20.08.2013 року №1-13,
ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1
особовий рахунок НОМЕР_2,
заборгованості по комунальних
платежах станом на 01.08.2013 року немає.

З довідки ВАТ «ХБК» видно, що спільне
рішення адміністрації та
профспілкового комітету бавовняного
комбінату щодо поселення ОСОБА_5 в
архіві відсутнє.

Порядок користування жилою площею в
гуртожитках визначається
законодавством.

Примірним положенням про гуртожитки,
затвердженим постановою Ради
Міністрів УРСР від 03.06.1986 року, № 208,
встановлено порядок надання жилої
площі в гуртожитках підприємств,
установ, організацій, користування
цими гуртожитками та їх утримання, воно
передбачає, що ордер є єдиною підставою
для вселення на надану жилу площу у
гуртожитку і не надає власнику
(адміністрації) гуртожитку повноважень
на укладення договору найму жилого
приміщення з мешканцями гуртожитку.

Оцінивши в сукупності надані докази та
врахувавши наведені вимоги закону, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що позивачем не доведено
порушення його прав
балансоутримувачем гуртожитку і не
наведено правових підстав для
зобов'язання відповідача укласти з ним
договір найму жилого приміщення,
розміщеного у гуртожитку.

Доводи апеляційної скарги не містять
посилань на докази, які б спростовували
висновки суду першої інстанції.
Посилання апелянта на невідповідність
виданого йому ордеру типовій формі не
може бути прийнято до уваги, оскільки
на підставі цього ордеру він вселився у
спірне приміщення і недійсним ордер до
теперішнього часу не визнано.

Виходячи із викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і підстав для
його скасування та ухвалення нового
рішення не має з наведених вище
підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 06 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий:

Судді: