Справа № 1324/454/11
Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/4687/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Азенко М.В.

з участю: позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Трускавецького міського суду
Львівської області від 20 червня 2012 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Відкритого акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» в особі філії
Відкритого акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» Львівського
регіонального управління № 3 (10) про
порушення договірних зобов'язань та
стягнення шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до Відкритого акціонерного
товариства комерційний банк «Надра» в
особі філії Відкритого акціонерного
товариства комерційний банк «Надра»
Львівського регіонального управління
№ 3 (10) в якому просив:

1) зобов'язати ВАТ КБ «Надра» в особі
філії ВАТ КБ «Надра» Львівського РУ
Трускавецьке відділення № 10 виконати
умови договору № 334506 строкового
банківського вкладу (депозиту) «Мій
вибір» оформленого в рамках Тарифного
пакету ТП Базовий № 865261 в десятиденний
термін;

2) стягнути з ВАТ КБ «Надра» в особі
філії ВАТ КБ «Надра» Львівського РУ
Трускавецьке відділення № 10 у користь
ОСОБА_2 належних йому 15 455 доларів США,
що по курсу НБУ становить 123 264,44 грн.;

3) зобов'язати ВАТ КБ «Надра» в особі
філії ВАТ КБ «Надра Львівського РУ
Трускавецьке відділення № 10
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
відсотки у відповідності до договору №
334506 строкового банківського вкладу
(депозиту) «Мій вибір» оформленого в
рамках Тарифного пакету ТП Базовий №
865261;

4) стягнути з ВАТ КБ «Надра» в особі
філії ВАТ КБ «Надра» Львівського РУ
Трускавецьке відділення № 10 в користь
ОСОБА_2 втрати від інфляції в сумі 29 090,19
грн.

5) стягнути з ВАТ КБ «Надра» в особі
філії ВАТ КБ «Надра» Львівського РУ
Трускавецьке відділення № 10 в користь
ОСОБА_2 три проценти річних за весь
період прострочення виплати грошового
зобов'язання в сумі 9634,89 грн.;

6) стягнути з ВАТ КБ «Надра» в особі
філії ВАТ КБ «Надра» Львівського РУ
Трускавецьке відділення № 10 в користь
ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 8000,00
гривень;

7) стягнути з ВАТ КБ «Надра» Львівського
РУ Трускавецького відділення № 10 в
користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі
1820,00 гривень.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 12 березня 2008 року він уклав з
Трускавецьким відділенням № 3 (10) Філії
ВАТ КБ «Надра» договір № 334506
строкового банківського вкладу
(депозиту) «Мій вибір» оформленого в
рамках тарифного пакету ТП Базовий №
865261, терміном на 12 місяців. Згідно умов
вказаного договору позивач як власник
передав, а відповідач - банк прийняв
грошову суму вкладу і зобов'язувався
виплатити позивачу суму вкладу та
проценти на умовах та порядку
визначеному цим договором. 10 березня 2009
року позивач звернувся із письмовою
заявою до банку про повернення йому
вкладу в розмірі 15 455 дол. США та
відсотків у розмірі 10,8 % річних у
зв'язку із закінченням строку дії
договору, проте банк свої зобов'язання,
передбачені договором не виконав.
Позивач звертався із повторними
заявами до банку про повернення йому
вкладу, але банк відмовився повернути
йому вклад.

Зазначає, що діями банку йому була
заподіяна моральна шкода, яку просив
стягнути з відповідача, а також вказує,
що банк повинен на підставі ст. 625 ЦК
України, сплатити йому суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення та
три проценти річних від простроченої
суми. Просив задовольнити його позов.

Рішенням Трускавецького міського суду
Львівської області від 20 червня 2012 року
позов задоволено частково та стягнуто
з відповідача в користь ОСОБА_2
сплачений ним судовий збір в розмірі 1700
грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 120 грн. В
задоволенні решти позову - відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач.

Рішення суду оскаржив позивач в
частині відмови йому у позові про
стягнення 3% річних, інфляційних втрат
та відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просив рішення суду змінити та
стягнути в його користь втрати від
інфляції в розмірі 29 090,19 грн., три
проценти річних в розмірі 9634,89 грн. та
заподіяну моральну шкоду у розмірі 8000
грн.

Заперечуючи проти апеляційної скарги
відповідач вважає рішення суду
законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши доводи позивача ОСОБА_2 на
підтримання апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
передбачених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково: рішення
суду в частині відмови у позові про
стягнення трьох процентів річних від
простроченої суми та судового збору
підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1
ст.309 ЦПК України з ухваленням у цій
частині нового рішення про часткове
задоволення позову, мотиви рішення про
відмову у стягненні інфляційних втрат
підлягають скасуванню із зазначенням
інших підстав для відмови у позові в
цій частині, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову в
цілому і у стягненні трьох відсотків
річних та інфляційних втрат, зокрема,
суд виходив з того, що станом на 28.04.2012р.
заборгованість банку перед позивачем
ОСОБА_2 відсутня, а 3% річних та
інфляційні втрати як фінансові санкції
не підлягають стягненню у зв'язку із
запровадженням мораторію у ВАТ УБ
«Надра» на задоволення вимог
кредиторів у період з 10.02.2009р. до 11.02.2011р.

Відмовивши у задоволенні позову
повністю, суд разом з тим стягнув з
відповідача в користь позивача
понесені ним судові витрати у повному
розмірі.

Проте погодитись з такими висновками
суду не можна, оскільки суд дійшов їх
внаслідок порушення норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 12
березня 2008р. між позивачем ОСОБА_2 та
ВАТ КБ «Надра» в особі Трускавецького
відділення № 3 філії ВАТ КБ «Надра»
було укладено договір № 334506 строкового
банківського вкладу (депозиту) «Мій
вибір» оформлений в рамках Тарифного
пакету ТП Базовий № 865261 в сумі 15455
доларів США строком на 12 місяців.
Процентна ставка по вкладу встановлена
в розмірі 10,8% річних. Дата повернення
вкладу - 12 березня 2009 року (а.с.13).
Відповідно до заяви від 10 березня 2009р.
позивач ОСОБА_2 просив повернути йому
повністю банківський вклад та
нараховані відсотки у зв'язку із
закінченням терміну дії договору
(а.с.14).

Звітом за операціями по поточному
рахунку № НОМЕР_3 підтверджується, що
на виконання умов договору № 334506 на
поточний рахунок позивача 12 березня
2009р. були переведені відсотки в розмірі
1660,89 доларів США, а 31 грудня 2009р. була
зарахована сума банківського вкладу в
розмірі 15 455.00 доларів США (а.с.65).

Відповідно до положень ч.2 ст.214 ЦПК
України при виборі правової норми, що
підлягає застосуванню до спірних
правовідносин, суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п.1ч.1 ст. 355 цього
Кодексу.

Як передбачено в ч.1 ст.360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

При розгляді справ № 3-12 гс 10 (постанова
від 8 листопада 2010 року); № 3-11гс 10
(постанова від 15 листопада 2010 року); №
6-38 цс11(постанова від 24 жовтня 2011 року)
Верховним Судом України зроблено
висновки, відповідно до яких за змістом
ч.2 ст.625 ЦК нарахування інфляційних
втрат на суму боргу та трьох процентів
річних входять до складу грошового
зобов'язання і є особливою мірою
відповідальності боржника за
прострочення грошового зобов'язання,
оскільки виступають способом захисту
майнового права та інтересу, який
полягає у відшкодуванні матеріальних
втрат кредитора від знецінення
грошових коштів унаслідок інфляційних
процесів та отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові і не є
штрафними санкціями, у зв'язку з чим дія
мораторію на задоволення вимог
кредиторів відповідно до ст.ст. 58, 85
Закону від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ
«Про банки та банківську діяльність»
на них не поширюється.

У зв'язку із цим колегія суддів вважає
неправильними висновки суду першої
інстанції щодо підстав відмови у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення інфляційних втрат та 3%
річних із застосуванням до спірних
правовідносин інституту мораторію на
задоволення вимог кредиторів,
передбаченого законом України «Про
банки і банківську діяльність».

Нормами Закону України від 3 липня 1991р.
№ 1282-ХІІ «Про індексацію грошових
доходів населення» індекс інфляції - це
показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купує населення для
невиробничого споживання, а ціни в
Україні встановлюються в гривні.
Офіційний індекс інфляції, що
розраховується Державним комітетом
статистики України, визначає рівень
знецінення національної грошової
одиниці України, тобто купівельної
спроможності гривні, а не іноземної
валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення
підлягає лише грошова одиниця України -
гривня, а іноземна валюта, яка була
предметом договору, індексації не
підлягає (рішення Верховного Суду
України від 28 березня 2012р. у справі №
6-36736 вов10). Тому норми ч.2 ст.625 ЦК щодо
сплати боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції
поширюються лише на випадки
прострочення грошового зобов'язання,
яке визначене у гривні.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції позивач визнав, що вклад з
процентами був йому повернутий у
доларах США з пропуском передбаченого
договором строку.

З врахуванням наведеного правові
підстави для нарахування інфляційних
втрат відсутні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з п. 3.4.4 укладеного між сторонами
договору банківського вкладу оплата
процентів і повернення вкладу
здійснюється шляхом перерахування
коштів на поточний рахунок вкладника в
останній день строку вкладу, а також у
випадках дострокового розірвання
договору.

З матеріалів справи вбачається, що сума
депозиту була перерахована на поточний
рахунок позивача 31 грудня 2009р., і тим
самим відповідач виконав свої
зобов'язання щодо повернення депозиту,
проте з порушенням строку, оскільки
такий мав бути зарахований на поточний
рахунок позивача 12 березня 2009р. (а.с.65).

За таких обставин з відповідача на
користь позивача слід стягнути 3%
річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України
від простроченої суми.

Відтак, до стягнення підлягає 374,73
доларів США - 3% річних (15 455,00 доларів США
(сума вкладу) х 3%/365 х 295 днів (час
прострочення з 12.03.2009 року (дата
закінчення терміну вкладу) по 31.12.2009
року (дата перерахування вкладу на
поточний рахунок позивача).

Відповідно до наданих у п.14 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 14
від 18 грудня 2009 року «Про судове
рішення у цивільній справі» роз'яснень,
згідно з частиною першою статті 192 ЦК
законним платіжним засобом,
обов'язковим до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України, є грошова одиниця України -
гривня. У зв'язку з цим при задоволенні
позову про стягнення грошових сум суди
повинні зазначати в резолютивній
частині рішення розмір суми, що
підлягає стягненню, цифрами і словами у
грошовій одиниці України - гривні. При
стягненні періодичних платежів суд має
вказати період, протягом якого
проводиться виконання.

У разі пред'явлення позову про
стягнення грошової суми в іноземній
валюті суду слід у мотивувальній
частині рішення навести розрахунки з
переведенням іноземної валюти в
українську за курсом, встановленим
Національним банком України на день
ухвалення рішення.

Курс гривні до долара США, встановлений
Національним банком України з 14 години
28 липня 2014 року (день ухвалення
апеляційним судом рішення) становить
11,85. Отже, до стягнення підлягає сума 4440
грн.55 коп. (374,73х11,85).

З врахуванням того, що договором
строкового банківського вкладу від 12
березня 2008р. не передбачено
відшкодування моральної шкоди, суд
правильно прийшов до висновку, що
правові підстави для її стягнення
відсутні, тому доводи апеляційної
скарги у цій частині не заслуговують на
увагу як безпідставні.

Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК
України з відповідача слід частково
стягнути судові витрати від суми
задоволених позовних вимог, сплата
яких позивачем підтверджена
квитанціями (а.с.12).

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п. 4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст.
314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

в и р і ш и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Трускавецького міського суду
Львівської області від 20 червня 2012 року
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог про стягнення трьох
процентів річних від простроченої суми
та стягнення 1700 грн. судового збору
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра» про стягнення трьох
відсотків річних та судового збору
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк «Надра»
(04053, м. Київ, вул. Артема, 15, відділення
ПАТ КБ «Надра» Львівське регіональне
управління, ідентифікаційний код 20025456,
м. Львів, вул. Пекарська, 7, 79008) в користь
ОСОБА_2 (прож. АДРЕСА_1, 82200,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 374, 73
дол. США, що в еквіваленті становить 4440
(чотири тисячі чотириста сорок) грн. 55
коп. три проценти річних за період з 12
березня 2009р. по 31 грудня 2009р. від
простроченої суми.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк «Надра»
(04053, м. Київ, вул. Артема, 15, відділення
ПАТ КБ «Надра» Львівське регіональне
управління, ідентифікаційний код 20025456,
м. Львів, вул. Пекарська, 7, 79008) в користь
ОСОБА_2 (прож. АДРЕСА_1, 82200,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 318
(триста вісімнадцять) грн. 80 коп.
судового збору та 120 (сто двадцять) грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ з дня набрання рішенням
апеляційного суду законної сили.

Головуючий
Т.Г. Мусіна

Судді:
І.В. Бермес

Р.В. Савуляк