Ухвала

іменем україни

01 жовтня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Дьоміної О.О.,

суддів: Попович О.В., Савченко В.О.,
Ступак О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виключення відомостей про батька з
актового запису про народження дитини,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 23 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
виключення відомостей про батька з
актового запису про народження дитини.

Зазначав, що у період з лютого 1989 року
до квітня 2012 року він перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, а також
підтримував стосунки з відповідачем,
яка ІНФОРМАЦІЯ_1 року народила доньку
ОСОБА_4, і він хибно вважаючи себе
батьком дитини, написав відповідну
заяву до РАГСу, на підставі чого його
записано батьком ОСОБА_5.

Нещодавно, відповідач повідомила його,
що він не є батьком ОСОБА_4 й це
підтвердило його сумніви щодо
біологічного походження дитини.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2
добровільно провести експертизу не
погоджується, ОСОБА_1 просив позов
задовольнити та виключити відомості
про нього з актового запису про
народження ОСОБА_5

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 03
лютого 2014 року позов задоволено.

Виключено з актового запису,
зробленого відділом державної
реєстрації актів цивільного стану по м.
Мукачево Мукачівського міськрайонного
управління юстиції Закарпатської
області за №291 від 21 квітня 2011 року
про народження дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про ОСОБА_1, як
про батька ОСОБА_5

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 23 червня
2014 року, зазначене рішення
міськрайонного суду скасовано й в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення апеляційного суду скасувати,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, і залишити в силі рішення суду
першої інстанції, яке було помилково
скасовано.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення
зазначеним вимогам закону не
відповідають.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи
позов, суд першої інстанції, виходив з
наявності підстав для визнання факту
відсутності кровного споріднення між
ОСОБА_1 та дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
оскільки відповідач відмовилася від
проведення призначеної судом
генетичної експертизи.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що до участі у
справі не було залучено відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану по м. Мукачево Мукачівського
міськрайонного управління юстиції
Закарпатської області, який має
здійснювати виключення відомостей про
батька з актового запису про
народження дитини.

Проте, з такими висновками погодитися
не можна, оскільки суди попередніх
інстанцій дійшли їх без повного,
всебічного та об'єктивного з'ясування
обставин справи, прав і обов'язків
сторін у цих правовідносинах.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_2 народила доньку ОСОБА_4, батьком
якої було записано ОСОБА_1, який написав
до РАГСу відповідну заяву.

Відповідно до ч.1 ст.126 СК України
походження дитини від батька
визначається за заявою жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою. Така заява може бути подана
як до, так і після народження дитини до
органу державної реєстрації актів
цивільного стану.

Згідно ст.136 СК України особа, яка
записана батьком дитини відповідно до
статті 126 цього Кодексу, має право
оспорити своє батьківство, пред'явивши
позов про виключення запису про нього
як батька з актового запису про
народження дитини. У разі доведення
відсутності кровного споріднення між
особою, яка записана батьком, та
дитиною, суд постановляє рішення про
виключення відомостей про особу як
батька дитини з актового запису про її
народження. Не має права оспорювати
батьківство, зокрема, особа, записана
батьком дитини, якщо в момент
реєстрації себе батьком дитини вона
знала, що не є її батьком.

Як роз'яснено у п. п. 11, 12 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року №3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» роз'яснено, що оспорити
батьківство мають право особа, яка
записана батьком дитини в Книзі
реєстрації народжень (ст. 136 СК - шляхом
пред'явлення позову про виключення
відомостей про неї як батька з актового
запису про народження дитини, а також
жінка, котра народила дитину в шлюбі
(ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про
виключення із цього запису відомостей
про її чоловіка як батька дитини.
Предметом доказування в справах про
оспорювання батьківства є відсутність
кровного споріднення між особою,
записаною батьком, і дитиною.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла того, суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 17
жовтня 2013 року у даній справі було
призначено судово-біологічну
(імунологічну) експертизу, з метою
визначення наявності чи відсутності
кровного споріднення між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та дитиною ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте вирішивши питання про
призначення у справі судової
молекулярно-генетичної експертизи для
з'ясування наявності чи відсутності
кровного споріднення між позивачем та
дитиною, та встановивши ті обставини,
що відповідач ухиляється від її
проведення, не вирішив питання щодо
примусових заходів для забезпечення
проведення призначеної експертизи
відповідно до вимог ч. 2 ст. 146 ЦПК
України.

Апеляційний суд, у порушення ст. 303 ЦПК
України на зазначені порушення закону
судом першої інстанції уваги не
звернув та цих недоліків не усунув.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
послався лише на порушення прав
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану по м. Мукачево
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції Закарпатської
області, який не було залучено до
участі у справі, не конкретизувавши при
цьому в чому саме полягає таке
порушення.

Таким чином, у порушення вимог ст. ст. 10,
11, 60 ЦПК України суди попередніх
інстанцій не сприяли всебічному і
повному з'ясуванню дійсних обставин
справи, що мають визначальне значення у
її вирішенні, й допустили суттєву
неповноту у з'ясуванні таких обставин.
Висновки судів у порушення вимог
закону ґрунтуються на припущеннях.

Ураховуючи, що судами першої та
апеляційної інстанцій не дотримані всі
вимоги процесуального закону, що
унеможливило встановлення фактичних
обставин у справі, які мають значення
для правильного вирішення справи,
ухвалені судами рішення законними та
обґрунтованими визнати не можна, а тому
вони підлягають скасуванню з підстав,
передбачених ст. 338 ЦПК України з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 03
лютого 2014 року та рішення апеляційного
суду Закарпатської області від 23
червня 2014 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.О. Дьоміна

Судді:
О.В. Попович

В.О.
Савченко

О.В.
Ступак

С.П. Штелик