Справа №2-1050/11 06.10.2014 06.10.2014 06.10.2014
Провадження №22-ц/784/2252/14
Суддя першої інстанції - Боброва
Суддя-доповідач апеляційного суду -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів - Шаманської Н.О., Крамаренко
Т.В.,

із секретарем судового засідання -
Романенко Ю.О.,

за участю: позивачки - ОСОБА_2 її
представника - ОСОБА_3, відповідачки -
ОСОБА_4 її представника - ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 24 червня 2014 року по
цивільній справі

за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_4

про

визначення порядку користування
земельною ділянкою

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2008 року ОСОБА_2 звернулась з
позовом до ОСОБА_4

про визначення порядку
користування земельною ділянкою.

Позивачка зазначала, що їй на праві
приватної власності належить 1/4
частини житлового будинку АДРЕСА_1.
Відповідачці належить 3/4 частин
вказаного житлового будинку.
Домоволодіння розташоване на
земельній ділянці площею 374 кв.м.
Вказана земельна ділянка знаходиться у
спільному користуванні.

Посилаючись на викладене та на те, що
дійти згоди щодо порядку користування
вказаною земельною ділянкою не
можливо, у зв'язку з чим постійно
виникають конфлікти з цього приводу,
позивачка просила суд визначити
порядок користування земельною
ділянкою.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 24 червня 2014 року позов
задоволено.

Визначено порядок користування
земельною ділянкою АДРЕСА_1 за першим
варіантом судової
будівельно-технічної експертизи № від
17.03.2014 року.

Виділено в користування ОСОБА_2 з
часткою 1/4 житлового будинку, земельну
ділянку, площею 111,0 кв.м., в тому числі:
під будівлями - 88,4 кв.м., під особисте
користування - 22,6 кв.м.

Виділено в користування ОСОБА_4 з
часткою 3/4 житлового будинку, земельну
ділянку, площею 225 кв.м., в тому числі:
під будівлями - 95,9 кв.м., під особисте
користування - 159,1 кв.м. Вирішено
питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просила рішення суду скасувати та
ухвалите нове, яким у задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
таке встановлено судом, що згідно
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу від 19 березня 1988 року
за р.№2-729 ОСОБА_2 належить - 1/4
домоволодіння АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 - 3/4
вказаного домоволодіння на підставі
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу від 2 серпня 1979 року
за р.№3280 (а.с.3-4, 78).

Співвласниці ОСОБА_2 з часткою 1/4
належить - жилий будинок літ. «А» з
навісом літ «а» та господарські
будівлі - літ.»Н» - гараж.

ОСОБА_4 з часткою 3/4 належить - житловий
будинок «Б» та господарські споруди
літ. «В» - гараж, літ. «Ж» - вбиральня,
літ. «Г» літня кухня, літ. «Д» санвузол,
літ. «У» - душ.

Відповідно до рішення Миколаївської
міської ради від 6 січня 1970 року
АДРЕСА_1, було виділено земельну
ділянку площею 351 кв.м., в подальшому на
підставі рішення виконавчого комітету
Миколаївської міської ради від 4 січня
1977 року №21 за вказаною адресою було
виділено земельну ділянку площею 374
кв.м. (а.с. 65, 79).

Оскільки питання про передачу вказаної
земельної ділянки у власність
співвласникам спірного будинку не
вирішувалось, то вона перебуває у їх
спільному користуванні відповідно до
положень ст. ст. 92, 120, 126, 158 ЗК України,
ст. 377 ЦК України.

Сторони перебувають між собою в
неприязних стосунках, а тому не можуть
дійти згоди щодо порядку користування
земельною ділянкою.

У пунктах 21,22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16 квітня 2004
року «Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» роз'яснено, що
громадяни, яким жилий будинок,
господарські будівлі та споруди і
земельна ділянка належать на праві
спільної сумісної власності,
використовують і розпоряджаються
земельною ділянкою спільно.
Використання і розпорядження
земельною ділянкою, що належить цих
об'єктів і земельної ділянки
пропорційно розміру часток у спільній
власності на даний будинок.

Наступні зміни в розмірі часток у
спільній власності на жилий будинок і
господарські будівлі, що сталися у
зв'язку з прибудовою, надбудовою або
перебудовою, не тягнуть за собою змін
установленого порядку використання та
розпорядження земельною ділянкою.

У той же час, при вирішенні питання
поділу вказаної земельної ділянки,
необхідно вираховувати можливості
нормального користування будинком і
здійснення догляду за ним,
розташування господарських будівель,
споруд, можливість проходу та заїзду з
вулиці на подвір'я, тощо, а також вимоги
санітарних правил і правил
протипожежної безпеки. При цьому суд
може залишити в спільному користуванні
лише ділянки, роздільне користування
якими встановити неможливо.

Якщо при вирішенні спору суд
установить, що співвласники визначили
порядок користування й розпорядження
земельною ділянкою, для зміни якого
немає підстав, він ухвалює рішення про
встановлення саме такого порядку.

Як вбачається з геодезичної зйомки,
фактично площа земельної ділянки
складає 366 кв.м., в користуванні ОСОБА_2
перебуває земельна ділянка площею 111
кв.м., а у користуванні ОСОБА_4 земельна
ділянка площею 255 кв.м., оскільки на
спірній земельній ділянці знаходиться
огорожа, що поділяє її між
співвласниками (а.с.80-81).

Також, експерт у висновку
будівельно-технічної експертизи №125-022
від 17 березня 2014 року з урахуванням
відповідної огорожі на спірній
земельній ділянці, яка згідно до
технічних паспортів існує ще з 1974 року
визначила два варіанти користування
земельною ділянкою.

За першим варіантом експертизи у
відповідності сформованого порядку
користування між співвласниками, у
користуванні ОСОБА_2 знаходиться на
19,5 кв.м. більше від площі, що
приходиться на її 1/4 частку, а у ОСОБА_4
відповідно на 19,5 кв.м. менше.

Між тим, на час придбання права
власності на жилий будинок сторонами
вказаний порядок користування
земельною ділянкою вже існував, який
було встановлено попередніми
власниками і який є обов'язковим для
наступних власників.

Другий варіант будівельно-технічної
експертизи щодо порядку користування
земельної ділянки у відповідності до
ідеальних часток співвласників з
урахуванням побажанням відповідачки -
ОСОБА_4 передбачає необхідність
переносу внутрішньої поділяючої
огорожі в лівий бік на відстані 1,53 м,
довжиною - 15,86 м при цьому підлягає
демонтажу права зовнішня стіна
житлового будинку літ. «А» шириною -
0,93м, довжиною - 10,66м. При
запропонованому варіанті вхід на
частину земельної ділянки ОСОБА_2 буде
виконуватися через прохід шириною 1,77м,
що є порушенням вимог п. 7,5 ДБН В.3.2-2-2009
«Реконструкція та капітальний ремонт
жилих будинків».

Хоча перший варіант передбачає
зменшення земельної ділянки
відповідачки, але з урахуванням,
конфігурації спірної земельної
ділянки, можливості нормального
користування будинком і здійснення
догляду за ним сторонами, розташування
господарських будівель, споруд,
можливість проходу та заїзду з вулиці
на подвір'я, саме за першим варіантом
висновку експертизи суд першої
інстанції обґрунтовано визначив
порядок користування земельною
ділянкою між сторонами, якій склався.

Посилання в апеляційній скарзі на
те, що судом не прийнято до уваги, що
рішення виконкому Заводської
районної ради народних депутатів м.
Миколаєва від 20 січня 1995 року №11, яким
ОСОБА_2 надано дозвіл на оформлення -
прийняття в експлуатацію
перебудованого сараю та капітально
відремонтованого житлового будинку
із збільшенням розмірів завдовжки, на
підставі постанови Заводського
районного суду м. Миколаєва від 12
березня 2013 року скасоване є
безпідставними, оскільки встановлений
порядок користування земельною
ділянкою не підлягає зміні.

Таким чином, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду,
ухваленого з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 24 червня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: