АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у І інстанції - Козленко Г.О.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого судді Андрієнко
А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Редька О.А.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 09 серпня 2013 року у справі за
позовом Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Альфа-Гарант» до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди в порядку регресу,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, в якому просив суд
стягнути з відповідача грошові кошти в
розмірі виплаченого страхового
відшкодування - 24990 грн. та судовий збір
у розмірі 249,90 грн., обґрунтовуючи тим,
що 20.10.2009 року між ТзДВСК «Альфа-Гарант»
та ОСОБА_2 було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, оформлений Поліс №ВС9439926 3
типу. Строк дії договору з 20.10.2009 року по
19.10.2010 року. За даним договором
забезпечений транспортний засіб - Toyota
Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1. 25.06.2010
року приблизно о 18 год. 00 хв. по вул.
Дегтярівська в м. Києві, ОСОБА_2,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, не витримала безпечної
швидкості руху та не дотрималась
безпечної дистанції, внаслідок чого
скоїла зіткнення з транспортним
засобом ВАЗ, реєстраційний номер
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 Вина
відповідача підтверджується
Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 06.08.2010 року. Згідно зі
звітом №08/10-14 від 12.08.2010 року вартість
матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу ВАЗ 21093,
складає 31 281,58 грн. Пунктом 2 Полісу №
ВС9439926 передбачено, що ліміт
відповідальності ТзДВ «Альфа-Гарант»
за шкоду заподіяну майну складає 25 500
грн., також договором передбачено
фрашизу в розмірі 510 грн. 20.07.2010 року до
ТзДВ «Альфа-Гарант» звернувся власник
пошкодженого транспортного засобу ВАЗ
21093 ОСОБА_4 з заявою на виплату
страхового відшкодування. 20.12.2010 року
на виконання своїх зобов'язань згідно з
Договором ТзДВ «Альфа-Гарант»
виплатило страхове відшкодування в
розмірі 24 990 грн. за вирахуванням
франшизи та в межах ліміту
відповідальності. Тому ТзДВ
«Альфа-Гарант» у порядку регресу
перейшло право вимоги до
страхувальника - ОСОБА_2- в розмірі
виплаченого страхового відшкодування
24 990 грн.

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 09 серпня 2013
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ТзДВ «СК
«Альфа-Гарант» відшкодування витрат в
порядку регресу у розмірі 24 990 грн. та
судові витрати в розмірі 249,90 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 14 липня 2014 року заяву
відповідача про перегляд заочного
рішення суду залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову, вказуючи на те, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, зібраним доказам не
дав належної оцінки та допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права.

В суді апеляційної інстанції апелянт
підтримала апеляційну скаргу, просила
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача просив
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.10.2010 року між
ТзДВ «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 було
підписано поліс обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № ВС/9439926 (а.с.4).

25.06.2010 року в м. Києві по вул.
Дегтярівська сталась
дорожньо-транспортна пригода з вини
ОСОБА_2, що підтверджується копією
постанови Солом'янського районного
суду м. Києва від 06 серпня 2010 року (а.с.11).

У результаті даної
дорожньо-транспортної пригоди був
пошкоджений автомобіль ВАЗ державний
номер знак НОМЕР_2, під керуванням водія
ОСОБА_3, що підтверджено довідкою ВДАІ з
обслуговування адміністративної
території Шевченківського району АТІ
підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в
м. Києві (а.с.10).

10.07.2010 ОСОБА_4 звернулась до ТзДВ
«Альфа-Гарант» із заявою про виплату
страхового відшкодування у зв'язку із
настанням страхового випадку (а.с.8-9).

Згідно зі звітом № 08/10-14 від 12.08.2010 року,
складеним СПД ОСОБА_5, розмір
матеріального збитку становить 31 281,58
грн. (а.с.14-19).

Відповідно до рахунку страхового
відшкодування та страхового акта
№ЦВ/10/0304 від 20.12.2010 року ТзДВ
«Альфа-Гарант» сума страхового
відшкодування становить 24 990 грн. (а.с.30).

Згідно з платіжним дорученням №3382 від
20.12.2010 року ВАТ ТзДВ «Альфа-Гарант»
перерахувало ОСОБА_4 страхове
відшкодування в розмірі 24 990 грн. (а.с. 32).

Відповідно до ст.. 1191 ч.1 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку щодо стягнення з
відповідачки на користь страхової
компанії 24 990 грн. в порядку регресу,
оскільки ТзДВ «Альфа-Гарант» виконав
свої зобов'язання перед позивачем
після настання страхового випадку
відповідно до полісу страхування і у
нього виникло право зворотної вимоги
до винної особи, яка під час ДТП
перебувала у стані алкогольного
сп'яніння.

За таких обставин колегія суддів
не приймає до уваги доводи апелянта про
те, що вона добровільно відшкодувала
шкоду потерпілому, оскільки її
цивільно-правова відповідальність
була застрахована. Однак, апелянт не
позбавлена можливості вирішити
питання про повернення безпідставно
отриманих потерпілим коштів.

Колегія суддів також не приймає до
уваги посилання апелянта на те, що
справа була розглянута за її
відсутності, оскільки відповідно до
норм діючого ЦПК України постановлення
заочного рішення суду передбачено
законом.

Колегія суддів прийшла до
висновку про те, що суд першої
інстанції повно і всебічно

з'ясував обставини справи, зібраним
доказам дав належну оцінку та прийшов
до правильного висновку про
доведеність позовних вимог позивачем.

Постановлене судом рішення
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Солом'янського районного
суду м.Києва від 9 серпня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подання до
цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :