Справа № 369/9368/14-ц
Провадження №2/369/3739/14
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

15.10.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі

головуючої судді
Медвідь Н.О.

при секретарі
Ткаченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної
служби Києво-Святошинського району
Київської області, третя особа
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу про
скасування заборони та зобов»язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
даним позовом , посилаючись на те, що
16.06.1999 між ним та ОСОБА_2 було укладено
договір купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_1.

Рішенням Києво- Святошинського
районного суду Київської області від
19.11.2003 договір купівлі-продажу визнано
недійсним, визнано за ним право
власності на будинок.

30.05.2012 ним було отримано акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,2074 га, по АДРЕСА_2.

11.06.2008 між Акціонерним банком
«Факторіал-Банк» та ОСОБА_3, який на той
час фактично не був власником, було
укладено договір іпотеки, за яким в
іпотеку банку було передано майнові
права на будинок та земельну ділянку,
що розташована за тією ж адресою та має
кадастровий номер :002:0025.

Приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
на вказане майно було накладене
обтяження.

Києво-Святошинським районним судом
визнано недійсним іпотечний договір,
але існування заборони на відчуження
належного йому майна обмежує його
права як власника .

Тому просив зобов'язати Реєстраційну
службу Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
зареєструвати в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно
припинення обтяження щодо земельної
ділянки площею 0,21 га, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
:01:002:0025 та припинення іпотеки
щодо домоволодіння, яке знаходиться за
цією адресою.

В судовому позивач та представник
позов підтримали.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, про день слухання справи
повідомлявся належним чином, причини
неявки суду не повідомив, своїх
заперечень проти позову не надав. Зі
згоди позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Третя особа в судове засідання не
з»явилась, про день слухання справи
повідомлялась.

Суд, вислухавши осіб, які приймають
участь у розгляді справи, вивчивши
матеріали справи, в позові відмовляє з
наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач є
власником будинку АДРЕСА_1, що
підтверджується Витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 19516908 від 14.07.08.

Також згідно Державному акту серія ЯМ
№ 941488 на право власності на земельну
ділянку є власником земельної ділянки
площею 0,2074 га, по АДРЕСА_2 з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.

11.06.2008 між Акціонерним банком
«Факторіал-Банк» та ОСОБА_3 було
укладено договір іпотеки № П_001/КІ_08, за
яким в іпотеку банку було передано
майнові права на його будинок та
земельну ділянку, що розташована за
адресою будинку та має кадастровий
номер :002:0025.

Приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
на вказане майно було накладене
обтяження № 7375547 (по земельній ділянці)
та № 7398172 (по домоволодінню).

Але Києво-Святошинським районним
судом визнано недійсним іпотечний
договір № П_001/КІ_08 від 11.06.08.

Частиною 1 ст. 41 Конституції України
кожному громадянину України
гарантується право володіння,
користування та розпоряджання своєю
власністю.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно п. 12 положення «Про районні,
районні у містах, міські (міст
обласного значення), міськрайонні,
міжрайонні управління юстиції» Наказ
Міністерства юстиції України 23.06.2011 №
1707/5 Реєстраційна служба відповідно до
покладених на неї завдань здійснює
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
відповідно до закону.

Згідно п. 20 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2013 р. № 868 За результатами
розгляду заяви та документів,
необхідних для проведення державної
реєстрації прав, державний реєстратор
приймає рішення про державну
реєстрацію прав або рішення про
відмову в такій реєстрації. У разі
проведення державної реєстрації прав
на житловий будинок, будівлю або
споруду одночасно з державною
реєстрацією прав на земельну ділянку,
на якій вони розташовані, державний
реєстратор приймає одне рішення про
державну реєстрацію прав або рішення
про відмову в такій реєстрації щодо
таких об'єктів.

Згідно п. 28 порядку державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав виключно
за наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

У ст. 3 ЦК України передбачено, що
загальними засадами цивільного
законодавства є: 1) неприпустимість
свавільного втручання у сферу
особистого життя людини; 2)
неприпустимість позбавлення права
власності, крім випадків, встановлених
Конституцією України та законом; 3)
свобода договору; 4) свобода
підприємницької діяльності, яка не
заборонена законом; 5) судовий захист
цивільного права та інтересу; 6)
справедливість, добросовісність та
розумність.

У відповідності ло ст.. 1 Протоколу № 1
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожна фізична
або юридична особа має право мирно
володіти своїм майном . Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах , передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

У ч.ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України зазначено, що
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Статтею 386 ЦК України держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності. Власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Зважаючи на позицію Верховного Суду
України, викладену у Постанові Пленуму
«Про судове рішення у цивільній
справі» № 14 від 18 грудня 2009 року,
оскільки правом на звернення до суду за
захистом наділена особа в разі
порушення, невизнання або оспорювання
саме її прав, свобод чи інтересів, то
суд повинен встановити, чи були
порушені, невизнані або оспорені права,
свободи чи інтереси цих осіб, а якщо
були, то вказати, чи є залучений у
справі відповідач відповідальним за
це.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи вище перелічені правові
норми та рекомендації Верховного суду
України в розрізі наданих суду
матеріалів, суд вважає, що перше, що
повинен був довести суду позивач, це
наявність у нього прав, свобод чи
інтересів, які були порушені, невизнані
чи оспорені відповідачем.

Проте, з огляду на наявні в справі
матеріали, позивач та представник його
наголошували, що ними були подані усі
документи для реєстрації прав та їх
обтяжень, але реєстратор відмовив йому
у реєстрації прав та обтяжень, проте
суду не надано доказів, що ним виконані
усі умови реєстратора для виконання
цих дій, а тому суд вважає, що рішення
реєстратора про відмову у реєстрації
прав та їх обтяжень від 18.06.2014 винесено
на законних підставах а тому є
правомірним.

В судовому засіданні не доведено факту
наявності порушення прав власності
позивача на будинок та земельну
ділянку з боку відповідача , не
доведено факту протиправної поведінки
відповідача, та причинний зв»язок з
можливим порушенням прав його на
земельну ділянку , про що зазначено
вище.

Тобто, позивач також представник не
довели тих обставин на які посилалися
як на підставу позовних вимог, не
надали докази в обґрунтування цих
вимог, що є їх обов»язком відповідно
до засад змагальності процесу за ст.. 10
ЦПК України . При цьому суд створив всі
умови для змагального процесу ,
роз»яснював позивачу та його
представнику їх права та обов»язки.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх
сукупності, дійшов висновку про
необґрунтованість та недоведеність
вимог позивача, оскільки вони не
відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК
України.

Враховуючи наведене на підставі ЗУ
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень",
керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Реєстраційної
служби Києво-Святошинського району
Київської області, третя особа
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу про
скасування заборони та зобов»язання
вчинити певні дії, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя: