Справа № 758/5026/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарях - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

представника позивачки - ОСОБА_1

представник відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з
позовом до відповідача про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей в твердій грошовій сумі в
розмірі 2400 гривень щомісячно,
починаючи з моменту звернення і до їх
повноліття.

Свою вимогу позивачка мотивує тим, що
вона перебуває в шлюбних відносинах з
відповідачем з 1998 року. Від шлюбу мають
доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Посилається на те,що відповідач
матеріально сім'ю не підтримує та
грошей на утримання дітей не надає,
незважаючи на те, що може це робити чим
порушує права та законні інтереси
дітей. Вони з відповідачем проживають
відокремлено один від одного,ведуть
роздільне господарство, мають різний
бюджет. Діти повністю знаходиться на
її утриманні, вона опікується ними.На
прохання мирно врегулювати фінансове
питання на утримання дітей, останній не
погоджується.

Зазначає, що відповідач ухиляється від
виконання свого батьківського
обов'язку щодо виховання та розвитку
дітей, надання матеріальної допомоги.
Відповідач інших стягнень по
виконавчим документам не має, не має
постійного місця роботи, має мінливий
та нестабільний дохід і вважає може
здійснювати виплату аліментів на їх
утримання в зазначеному розмірі.

Посилається на те, що відповідач не
приймає участі у вихованні доньок ,
періодично зі слів старшої доньки
надавав кишенькові кошти, а вона зі
свого боку прикладає всі зусилля для
забезпечення потреб неповнолітніх
доньок у їх повноцінному харчуванні,
навчанні, оздоровленні, прийнятних
умовах життя, придбанні необхідного
дитячого одягу та взуття, та у інших
життєвих потребах та потребах розвитку
дітей.

Обгрунтовує вимоги тим, що спільне
життя з відповідачем не склалось через
взаємну психологічну несумісність та
відсутність гармонії у сімейних
стосунках, небажання мати міцну сім'ю. В
зв'язку з вищевикладеним вимушена
звертатись до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивачка,
представник позивачки підтримали
позовні вимоги, обґрунтувавши
поясненнями, просять вимоги
задовольнити в обсязі передбаченої
законом суми і вважають, що відповідач
повинен сплачувати аліменти в розмірі
2400 гривень в твердій грошовій сумі,
щомісячно, з моменту подачі позову і до
повноліття дітей, виходячи з
матеріального стану її та відповідача
та прожиткового мінімуму, розміру
необхідної допомоги на утримання
дітей, витрат необхідних для
всебічного розвитку дітей.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнає , в частині розміру стягнення
аліментів в твердій грошовій сумі
заперечує, пояснюючи тим, що на даний
час виходячи з матеріального стану та
наданих ним суду доказів він здійснює
утримання дітей,готує їм та приймає
участь у придбанні їм необхідних речей,
коли діти звертаються до нього надає і
кишенькові гроші і в середньому у нього
на місяць це складає 3000 гривень,
заперечує також і проти того, що не
займається вихованням дітей, вважає, що
підстав для стягнення аліментів на
утримання дітей не має та не згоден з
мотивами викладеними позивачкою в
позовній заяві та посиланням
позивачки на ту обставину, що не
надавав матеріальної допомоги, не
здійснював піклування про сім'ю,
просить в задоволенні вимог відмовити.

Представник відповідача в судовому
засіданні також заперечує проти вимог
позивачки,обгрунтувавши поясненнями,
просить в задоволенні вимог
відмовити,оскільки вважає,що позов не
доведений та необгрунтований.

Заслухавши пояснення позивачки,
представника позивачки,
відповідача,представника відповідача,
неповнолітню доньку сторін ОСОБА_5,
свідка, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 79 Сімейного кодексу
України, аліменти присуджуються за
рішенням суду від дня подання позовної
заяви.

Згідно ст. 80 Сімейного кодексу України,
аліменти присуджуються одному з
подружжя у частці від заробітку (доходу
) другого з подружжя і (або) у твердій
грошовій сумі.

Відповідно до статті 141 СК України,
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України, батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні
розміру аліментів суд враховує - стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини; стан здоров"я та матеріальне
становище платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина інші
обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину за
жодних обставин не може бути меншим за
неоподатковуваний мінімум доходів
громадян.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має не регулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача,
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі. Розмір
аліментів, визначений судом у твердій
грошовій сумі, підлягає індексації
відповідно до закону.

З'ясування наявності вищенаведених
обставин і вимагає від суду абз. 3 п. 17
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
від 15.05.2006 року за № 3.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного
кодексу України - регулювання сімейних
відносин має здійснюватись з
максимально можливим врахуванням
інтересів дитини, непрацездатних
членів сім'ї.

Крім того, відповідно до Конвенції про
права дитини від 20.11.1989 року - статею 3
зазначено - в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

У відповідності до ст.24 Конвенції про
права дитини, дитина має право на
користування найбільш досконалими
послугами системи охорони здоров'я та
засобами лікування хвороб і
відновлення здоров'я.

Відповідно до статті 27 Конвенції,
батько (-ки) або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

За змістом ст. 18 Конвенції, суд повинен
докласти всіх можливих зусиль для того,
щоб забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини. Батьки
несуть основну відповідальність за
виховання та розвиток дитини. Найкращі
інтереси дитини є предметом їх
основного піклування.

Згідно статті 11, сім'я є природним
середовищем для фізичного, духовного,
інтелектуального, культурного,
соціального розвитку дитини, її
матеріального забезпечення і несе
відповідальність за створення
належних умов для цього. Батько і мати
мають рівні права та обов'язки щодо
своїх дітей. Предметом основної
турботи та основним обов'язком батьків
є забезпечення інтересів своєї дитини.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51
Конституції України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону
дитинства» визначено, що кожна дитина
має право на рівень життя достатній для
її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного та
соціального розвитку.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про
охорону дитинства», на кожного з
батьків покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини.

Відповідно до статті 150 СК України,
батьки зобов'язані виховувати дитину в
дусі поваги до прав та свобод інших
людей, любові до своєї сім'ї та родини,
свого народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток.

Як встановлено в судовому засіданні
сторони знаходяться в зареєстрованому
шлюбі.Від шлюбу сторони мають доньку
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4-5).

Суд вважає, що відповідно до пояснень
позивачки,відповідача,свідка,неповнол
ітньої доньки сторін, наданих суду
матеріалів, враховуючи матеріальний
стан як позивачки так і відповідача,
підлягає задоволенню стягнення
аліментів з відповідача в твердій
грошовій сумі, в зазначеному
розмірі,щомісячно,починаючи з 06.05.2014
року і до досягнення дітьми
повноліття,оскільки відповідач має
мінливий, не постійний дохід , не має
постійного місця роботи, і тому є
підстави для визначення розміру
аліментів в твердій грошовій сумі в
розмірі 2400 гривень , оскільки
заперечуючи проти позову відповідач
посилався на те, що щомісячно ним на
дітей витрачаються кошти в розмірі
близько 3000 гривень.

Крім того, суд враховує також і те,що не
спростовано відповідачем і та
обставина, що він останні декілька
років періодично знаходиться за
адресою місця реєстрації,фактично між
сторонами склався порядок
користування в квартирі, оскільки
відповідачем в одній із кімнат
встановлений замок і доступу в неї
іншим членам сім'ї не має, та пояснення
доньки сторін , що фактично вихованням
та утриманням їх з сестрою займається
матір, яка сплачує також і їх
перебування у навчальних закладах та
додаткових витратах на їх розвиток та
додаткових заняттях, що спростовує
заперечення відповідача про те, що він
утримує дітей в міру його можливостей,
купує їм їжу та одяг та інші необхідні
речі нарівні з позивачкою і навіть
більше часу проводить з дітьми ніж
вона та готує їм їжу.

Критично суд ставиться і до показів
свідка - матері відповідача,оскільки
остання негативно ставиться до
позивачки, не вважає її дружиною сина
та не вважає ,що між ними існує сім'я і
покази її не можна вважати
достовірними.

Крім того, при визначенні зазначеного
розміру аліментів суд враховує суму
заробітної плати позивачки і тому
виходячи з засад розумності,
справедливості вважає, що останній
взмозі здійснювати виплату аліментів в
розмірі 2400 гривень на дітей,
відповідно до вимог закону.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Будь-яких інших належних та допустимих
доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК
України, які б підтверджували не
можливість сплати відповідачем
зазначеного розміру аліментів, що
могло б слугувати підставою для
відмови в задоволенні позову
відповідачем та його представником
суду не надано.

Суд оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
посилались сторони, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин та
правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин,
приходить до висновку що позовні
вимоги позивачки знайшли своє
доведення в судовому засіданні, є
такими, що ґрунтуються на вимогах
чинного законодавства, а тому
підлягають задоволенню.

Крмі того, суд вважає необхідним
стягнути з відповідача на користь
держави судовий збір в розмірі 243
гривень 60 копійок, відповідно до вимог
ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 79, 80,
84, 91, 141, 180-185, 191, 199 Сімейного кодексу
України,Конституції України, Закону
України «Про охорону дитинства»,
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
від 15.05.2006 року за № 3, Конвенції про
права дитини від 20.11.1989 року, керуючись
ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 218, 221, 223, 267 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м. Києва, не працюючого
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1),
зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_5 на
користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_2) аліменти на утримання доньки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі 2400
(дві тисячі чотириста) гривень,
щомісячно, починаючи з 06.05.2014 року і до
досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави
судовий збір в розмірі 243 гривень 60
копійок.

Допустити негайне виконання рішення, в
частині стягнення аліментів, у межах
суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко