АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі: головуючого
- Левенця Б.Б.

суддів: Махлай Л.Д., Шиманського В.Й.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Голосіївського районного суду
міста Києва від 22 липня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
припинення права власності на частку у
спільній власності, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із позовом, на обґрунтування якого
зазначила, що відповідно до свідоцтва
про право власності від 05 травня 1999
року, разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є
співвласником квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Московського районного суду
міста Києва від 21 листопада 2000 року
встановлено порядок користування
зазначеною квартирою, відповідно до
якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виділено
кімнату 11,6 кв.м. та кімнату 11,7 кв.м., а
ОСОБА_1 кімнату 17,4 кв.м.

Посилаючись на те, що цивільною
дружиною ОСОБА_1. - ОСОБА_4 подано позов
до суду про визнання права на
проживання у вказаній квартирі,
просила призначити оцінку майна, а саме
квартири АДРЕСА_1, окремо розміру
частки ОСОБА_1 та встановити можливість
грошової компенсації за виділену
частку ОСОБА_1 (а.с.1-3)

Ухвалою Голосіївського районного суду
міста Києва від 22 липня 2014 року по
справі призначено судову
будівельно-технічну експертизу, на час
проведення якої зупинено провадження
по справі. (а.с.34-35)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просив зазначену ухвалу
скасувати. (а.с.39-40)

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав
скаргу і просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі
до суду не прибули, були сповіщені
належним чином про що у справі є докази.

Представник ОСОБА_5 просила відкласти
розгляд справи посилаючись на
відрядження проте доказів поважності
причин неявки до суду не надано. (а.с.55-56)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305
ЦПК України, колегія суддів визнала
повідомлення належним, а неявку такою,
що не перешкоджає апеляційному
розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, обговоривши
доводи скарги, перевіривши законність
і обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Даних, які б вказували, що оскаржувана
ухвала постановлена в порядку ст. 135 ЦПК
України (забезпечення доказів)
матеріали справи не містять.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 143 ЦПК України,
для з'ясування обставин, що мають
значення для справи і потребують
спеціальних знань у галузі науки,
техніки, ремесла, тощо, суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 202 ЦПК України,
суд може за заявою особи, яка бере
участь у справі, а також з власної
ініціативи зупинити провадження у
справі у випадках призначення судом
експертизи.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 12
червня 2009 року «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства, що регулюють
провадження у справі до судового
розгляду» для з'ясування обставин, що
мають значення для справи і потребують
спеціальних знань у галузі науки,
мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
призначає експертизу, коли
необхідність експертного висновку
випливає з обставин справи і поданих
доказів.

Під час судового розгляду предметом
доказування є факти, якими сторони
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення, або мають інше юридичне
значення для вирішення справи і
підлягають встановленню при ухваленні
рішення.

Згідно ст. 10 ЦПК України на суд
покладений обов'язок сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи, а також сприяти у
збиранні доказів, одним з яких є
експертне дослідження.

Посилання апелянта на порушення судом
норм процесуального права в частині
дослідження тих чи інших доказів, не
можуть братися до уваги колегії суддів,
оскільки, вони, в порядку ст. 212 ЦПК
України, оцінюються судом при
ухваленні рішення по цивільній справі.

З викладеного вбачається, що судом
дотримано норм процесуального права,
оскільки одночасний розгляд даної
справи та проведення експертизи
неможливий, а також у зв'язку з
необхідністю вивчення експертами
матеріалів справи, суд правильно
зупинив провадження у справі на час її
проведення.

Доводи відповідача щодо поставлених
судом на вирішення експертизи питань
не приймаються апеляційним судом,
оскільки відповідно до вимог ст. 293 ЦПК
Україниухвала суду першої інстанції
переглядається апеляційним судом, лише
в частині зупинення провадження, а тому
у апеляційного суду відсутні
повноваження скасовувати оскаржувану
ухвалу в частині призначення по справі
експертизи.

За таких обставин, ухвала судді
районного суду про зупинення
провадження у справі є законною і
обґрунтованою, а наведені в
апеляційній скарзі доводи цих
висновків суду не спростовують і не
можуть бути визнані підставою для
скасування ухвали суду першої
інстанції.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду
міста Києва від 22 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва:
Б.Б.Левенець

Л.Д. Махлай

В.Й.Шиманський

Справа № 22-ц/796/12504/2014

Головуючий у першій інстанції -
ШевченкоТ.М.

Доповідач Левенець Б.Б.