АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7545/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шабанов А. М. Доповідач - Болтунова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Макарова М.О.,
Романюк М.М.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк»
на рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 14 липня 2014 року по справі за
позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулось до суду з вказаним позовом,
в якому просило стягнути з ОСОБА_2
заборгованість за договором №
DNH4KP74740031 від 12.08. 2006 року, яка утворилась
станом на 24.10.2013 року в розмірі 47 194,31
грн. та судові витрати.( а.с.2,6)

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 14
липня 2014 року в задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

З таким рішенням не погодився банк,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив його скасувати та задовольнити
вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення, в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог у суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Зазначеним вимогам постановлене у
справі судове рішення не відповідає.

За змістом статті 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. За
вимогами ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов*язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
12серпня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк»
та ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір, який складається з заяви
позичальника про видачу та
обслуговування кредитної карти, Умов
надання споживчого кредиту, за умовами
якого відповідач отримав кредит в сумі
5560,10 грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Станом на 24 жовтня 2013 року загальний
розмір заборгованості відповідача за
кредитним договором становить 47 194,31
грн. та складається із заборгованості:
за кредитом 3547,46 грн.; по відсоткам за
користування кредитом - 14 767,69 грн.; по
пені за несвоєчасність виконання
зобов*язань за договором -26 155,62 грн. та
штрафам - фіксована частина 500 грн. і
процентна складова - 2223,54 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що між сторонами не було
досягнуто згоди у письмовій формі щодо
вимог визначених законом як істотні,
позовні вимоги знаходяться поза
строком позовної давності, про що
заявлено стороною по справі. ( а.с.80)

Проте з таким висновком судова колегія
не погоджується.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною першою ст. 526 ЦК України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Всупереч зазначеним вимогам закону,
суд першої інстанції взяв до уваги
пояснення відповідача та поклав в
основу рішення його заперечення на
позов, залишивши при цьому поза увагою
надані банком розрахунок
заборгованості за кредитним договором
та інші докази на підтвердження позову,
які не спростовані відповідачем, а
тому висновок суду про відмову в
позові в повному обсязі є
безпідставним.

Роблячи аналіз кредитного договору,
суд першої інстанції в рішенні
зазначив, що оскільки цей договір не
укладався між сторонами, то відсутні
підстави для стягнення боргу.

Між тим, районний суд не звернув уваги
на те, що в даній справі не було
заявлено будь-яких позовних вимог
стосовно недійсності даного
кредитного договору від 12.08.2006 року.

Судом першої інстанції встановлено, що
перебіг позовної давності за вказаним
договором починається з 02 квітня 2009
року.

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до заяви кінцевий термін
повернення кредиту - 12 лютого 2010 року.

За вимогами ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки. Частиною першою
статті 259 ЦК України передбачено, що
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін.

Згідно до п.5.5. умов надання
споживчого кредиту фізичним особам,
строк позовної давності за
домовленістю сторін визначений
тривалістю п*ять років.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що звернувшись до суду 04
листопада 2013 року, позивачем був
пред*явлений позов в межах строку
позовної давності.

Разом з тим, за вимогами ч.1 ст. 258 ЦК
України для окремих вимог законом може
встановлюватись спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю. Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України
до вимог про стягнення неустойки (пені)
застосовується позовна давність в один
рік.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
просив стягнути з відповідача пеню за
весь період заборгованості за
кредитним договором, а саме: з 2009 року
по 2013 рік у розмірі 26 155,62 грн.

Колегія суддів вважає за можливе
зменшити вказаний розмір пені за
наданим позивачем розрахунком, з
урахуванням річного терміну позовної
давності за період з 24.10.12 року по 24.10.2013
року в розмірі 10 141,04 грн.

Враховуючи наведене, судова колегія
приходить до висновку, що рішення суду
підлягає скасуванню, на підставі п.п.3, 4
ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового
рішення про часткове задоволення
позову, за яким на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» слід стягнути з ОСОБА_2
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 31179,73 грн., яка складається з
заборгованості: за кредитом - 3547,46 грн.;
за відсотками -14 767,69 грн..; пені за
несвоєчасність виконання зобов*язань
за договором - 10141,04 грн. та штрафів - 2723,54
грн.

А отже апеляційна скарга ПАТ КБ
«Приватбанк» задовольняється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» -
задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 14
липня 2014 року скасувати, ухвалити нове
рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором від 12 серпня 2006
року в розмірі 31179,73 грн., яка
складається з заборгованості: за
кредитом - 3547,46 грн.; за відсотками -14 767,69
грн..; пені за несвоєчасність виконання
зобов*язань за договором - 10141,04 грн. та
штрафів - 2723,54 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» судовий збір в сумі

311,79 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: Болтунова Л.М.
Макаров М.О. Романюк М.М.