441/471/14-ц 2/441/280/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2014 року Городоцький районний
суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Яворської Н.І.

з участю секретаря - Цап І.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Городок Львівської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
третя особа Кредитна Спілка (надалі КС)
«Галіція Кредит» про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

19 березня 2014 р. ОСОБА_1 звернувся в
суд до ОСОБА_2 третя особа Кредитна
Спілка «Галіція Кредит» про стягнення
боргу. Позов мотивує тим, що 14.01.2009 р.
уклав з третьою особою Кредитною
Спілкою «Галіція Кредит» депозитний
договір № 290-08д ЛВ строком на один рік.
Обов'язки перед ним кредитна спілка не
виконала.

29 липня 2013 р. між ним та Кредитною
Спілкою «Галіція Кредит» укладено
договір про відступлення права вимоги
відповідно до п.1.1. якого первісний
кредитор КС «Галіція Кредит» передала
новому кредитору ОСОБА_1, - право вимоги,
в ході якого він став кредитором за
кредитним договором № 528-09 к ЛВ від
21.07.2009 р. укладеним між КС «Галіція
Кредит» та боржником ОСОБА_2, за яким
має право вимоги на суму 6152 грн.25 коп.

Згідно кредитного договору № 528-09
кЛВ від 21.07.2009 р. ОСОБА_2 отримала у КС
«Галіція Кредит» 2000 грн. під 105% річних
за користування кредитом.

Відповідач грошові кошти не
повертає, тому просить суд стягнути
вказану суму на його користь в
примусовому порядку.

В судовому засіданні (а.с.46)
позивач зменшив позовні вимоги, просив
стягнути з відповідачки 4699 грн., 77 коп.,
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві.

Відповідачка позов не визнала,
суду показала, що з кредитором КС
«Галіція Кредит» провела розрахунок в
повному обсязі. За умовами вона
зобов'язана була вносити суму грошей,
щомісячно, в касу кредитної спілки. В 2010
р. Кредитна спілка раптово змінила
адресу не повідомивши її, як члена
спілки, куди потрібно вносити кредит.
Тільки 30 квітня 2013 року, дізналася, що
відносно кредитора порушено
кримінальну справу та нову адресу
місця його знаходження і внесла другу
частку кредиту в сумі 1282 грн., яка була
озвучена виконуючою обов'язки голови
правління КС «Галіція Кредит». Довідки
їй не видали проте запевнили, що вся
сума кредиту визначена договором
погашена. Просила в позові відмовити
покликаючись на те, що кредитна спілка
умисно скривала адресу місця
знаходження для накопичення суми
відсотків та пені. Крім того, звернула
увагу, що від ОСОБА_1, взагалі не
отримувала ніяких листів та претензій.
Про зміну кредитора її повідомили вже
після укладення договору про
відступлення права вимоги. Сума боргу є
безпідставною та надуманою.

Представник КС «Галіція Кредит»
не заперечила того, що спілка змінювала
адреси розташування бухгалтерії, та те,
що стосовно керівництва кредитної
спілки порушено кримінальну справу,
пояснила, що ОСОБА_2 не зобов'язана була
вносити суми кредиту в касу спілки,
могла вносити такі виключно на
розрахунковий рахунок спілки, який
було вказано у договорі. Щодо суми яка
була внесені відповідачкою у квітні 2013
року пояснила, що із внесених 1282 грн. 58
коп. в касу кредитної спілки, було
віднесено на сплату пені 826 грн., 38 коп.,
та 456 грн., 20 коп., на сплату відсотків, на
тіло кредиту суму не відносили. За
договором процент складає 105%,
отримавши кредит 2000 грн., відповідачка
мала повернути всього 3164 грн., 58 коп. при
своєчасному погашенні кредиту.
Підтримала суму заборгованості по
кредитному договору, яка складає 4699
грн., 77 коп. на користь позивача, яка
складається із 1096 грн.36 коп. по тілу
кредиту, 3568 грн., 90 коп. боргу за
відсотками, 347 грн., 51 коп. залишок пені.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши сторони судом встановлено.

Спір витікає з цивільних
правовідносин, що регулюється
зобов'язальним правом.

21 липня 2009 р. між Кредитною
спілкою «Галіція Кредит» та ОСОБА_2
укладено кредитний договір № 528-09 кЛВ
за яким остання отримала грошові кошти
в сумі 2000 грн., з обов'язком повернути
кредит та сплатити проценти у розмірі
0.2877% від суми залишку кредиту за кожен
день користування кредитом (п.1.1
Договору а.с.37).

29 липня 2013 року КС «Галіція
Кредит» уклала договір про
відступлення права вимоги з ОСОБА_1, за
яким останній набув прав первісного
кредитора за кредитними договорами
№ 143-08кЛВ від 05.08.2008 р., 450-08кЛВ від 23.01.2009
року та № 528-09кЛВ від 21.07.2009
р.(а.с.4 п.1.1 Договору), де боржником є
ОСОБА_2 Приводом такого є мирова угода
Франківського районного суду м. Львова
від 29.07.2013 р.(а.с.33)

Відповідно до ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок:
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Отже, відступлення права вимоги
являє собою договірну передачу
зобов'язальних вимог первісного
кредитора новому кредиторові,
встановлених законом.

Згідно наданих відповідачкою
квитанцій до прибуткових касових
ордерів (а.с.29-30) ОСОБА_2, внесла в касу
Кредитної Спілки 3164 грн., 58 коп., тобто
суму вказану у договорі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст.15,16 ЦК України, ст. 3
ЦПК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних прав, свобод чи
інтересів у спосіб, передбачений
законом або договором.

Відповідно ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти позичальнику у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки, розмір та порядок
отримання яких встановлюється
договором або законодавством.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 530 цього Кодексу
передбачено, що якщо в зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню в цей строк.

У відповідності до ст. 536 ЦК
України за використання чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, розмір яких
встановлюється договором, законом або
іншими актами цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається,
що згідно договору (а.с.37) ОСОБА_2
щомісячно зобов'язана була вносити
відповідну суму. З квитанцій до
прибуткового касового ордеру (а.с.29)
вбачається, що відповідачка
дотримувалася графіку та вносила суми,
проте із розрахунку (а.с.24,56) видно, що
ОСОБА_2 дотримуючись дати внесення
грошей в касу (а саме 25.08.) уже повинна
була сплатити пеню 6.33 грн.

У додатках - розрахунок (а.с.56) в
графі «сплачено» ОСОБА_2 «всього» - не
відображено суми, натомість
відображено борг по процентам, залишок
пені, залишок не встановленої суми.
Такі самі додатки долучено (а.с.8,24). У
розрахунках вказано «сплата суми пені»
30.04.2013 року, проте за скільки місяців
нарахована пеня, чому вона
першочергово віднесена кредитною
спілкою на погашення, представник
третьої особи відповіді не надала. Із
внесених ОСОБА_2 в касу другої частини
боргу за кредит, а саме: суми 1282 грн., 58
коп., на погашення тіла кредиту не
зараховано суми взагалі. Такі
розрахунки з відображенням наявної
суми боргу в ОСОБА_2 викликають сумнів у
суду, щодо їх правдивості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 59 ч.2 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

На обгрунтування позову крім
договору надано довідку (а.с.23) з якої не
зрозуміло на яку дату зроблено
розрахунок ОСОБА_2, з якого часу
нараховані відсотки та пеня.

Як ствердила відповідачка та не
заперечила такого представник КС
«Галіція Кредит», з 2010 року останні
часто змінювали адресу, стосовно
керівників Кредитної спілки порушено
кримінальну справу.

За такого суд не приймає доводів
представника третьої особи Кредитної
Спілки в тому, що ОСОБА_2 ухилялася від
своєчасного внесення суми кредиту,
оскільки розрахунковий рахунок
вказано у договорі. Оригіналу договору
в судове засідання не надано, з
договору (а.с.37) неможливо встановити
розрахункові рахунки на які повинна
була вносити гроші ОСОБА_2 та на який
посилається представник Кредитної
Спілки.

З врахуванням наведеного вище,
суд приходить висновку, що Кредитна
Спілка, умисно з метою нарахування
відсотків та пені не повідомляла
боржнику адресу знаходження спілки,
також не застосування своїх прав та
обов'язків передбачених в договорі п.3.
1.1 (а.с.37) з боку Кредитної Спілки
переконує суд у відсутності боргу по
кредиту в ОСОБА_2 та в безпідставності
нарахування такого.

Із змісту позовних вимог ОСОБА_1
вбачається, що він звернувся в суд з
позовом до відповідачки про стягнення
заборгованості на підставі Договору
про відступлення права вимоги. Про
наявність такого договору
відповідачку було повідомлено вже
після його укладення (а.с.6), що
унеможливило для ОСОБА_2 надати докази
про відсутність наявного боргу за
спірним кредитним договором при
розгляді справи Франківським районним
судом м. Львова (а.с.33).

Враховуючи вищенаведене, підстав
для стягнення з відповідачки суми
боргу немає, оскільки будь-яких
належних доказів в обгрунтування даних
вимог позивачем не надано.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
суд вирішує питання щодо розподілу
судових витрат. Позивач звільнений від
сплати судового збору на підставі
вимог ст. 5 ч.1 п.8 Закону України «Про
судовий збір» (а.с. 11,67,71,72), тому судові
витрати компенсуються за рахунок
держави.

Керуючись ст. ст.10,60,212-215 ЦПК
України, суд,-

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Кредитна Спілка «Галіція Кредит» про
стягнення грошових коштів в сумі 4699
грн.77 коп. згідно кредитного договору
№528-08 кЛВ від 21.07.2009 р. відмовити за
недоведеністю.

У зв'язку із звільненням позивача від
сплати судового збору - судові витрати
компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Львівської області через Городоцький
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СуддяН. І. Яворська