Справа №591/1797/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Грищенко О. В.Номер
провадження 22-ц/788/1814/14 Суддя-доповідач -
Бойко В. Б. Категорія - 39
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Білецького О. М. ,
Кононенко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання
-

Кияненко Н.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4
на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 10 вересня 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа : Перша Сумська
державна нотаріальна контора Сумської
області про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В
И Л А :

в березні 2014 року ОСОБА_4
звернувся до Зарічного районного суду
м. Суми з позовом до ОСОБА_5, мотивуючи
свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер його батько - ОСОБА_6 Після його
смерті відкрилася спадщина у вигляді ?
частини квартири АДРЕСА_1. Спадщину
прийняла сестра ОСОБА_6 - відповідачка
ОСОБА_5, яка звернулася до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини. Посилаючись на те, що, на
момент смерті, батько проживав окремо
від позивача, в м. Черкаси,
відповідачка не повідомила про
смерть спадкодавця, постійного
телефонного зв»язку з ним не було,
внаслідок чого позивач заяву про
прийняття спадщини своєчасно не подав,
він просив ухвалити рішення про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 10 вересня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість ухваленого рішення,
неповне з'ясування судом обставин
справи, що мають значення для справи,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про задоволення позовних
вимог, визначити додатковий строк для
прийняття спадщини.

Вказує, що судом першої інстанції не
надано належної оцінки тому факту, що
спадкодавець проживав у м. Черкаси,
відвідувати батька позивач не мав
можливості, оскільки після звільнення
з місць позбавлення волі певний час
проживав без паспорта та не мав
постійного джерела доходу. Зазначає, що
про смерть батька він дізнався лише
в лютому 2014 року. Відтак вважає,
що є поважні причини для продовження
строків прийняття спадщини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення ОСОБА_4 та його представника
- ОСОБА_7, які підтримали доводи
апеляційної скарги, відповідачки
ОСОБА_5 та її представника - ОСОБА_8,
які заперечують проти задоволення
апеляційної скарги, перевіривши
законність й обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є
: неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення
норм матеріального та процесуального
права.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Статтею 215 ЦПК України визначено,
що в мотивувальній частині рішення
повинні бути зазначені в т.ч.
встановлені судом обставини і
визначені відповідно до них
правовідносини, а також мотиви, з яких
суд вважає встановленою наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, бере до уваги або відхиляє
докази, застосовує зазначені в рішенні
нормативно-правові акти.

Зазначеним вимогам
процесуального закону оскаржуване
рішення не відповідає.

Зокрема, як встановлено судом
першої інстанції та як вбачається із
матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер батько позивача - ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
( а.с. 8 ).

Після його смерті відкрилася спадщина
на належне померлому майно - ? частина
квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 12-13 ).

Спадщину прийняла сестра ОСОБА_6 -
ОСОБА_5, яка звернулась до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини ( а.с. 38-40 ).

Позивач проживав окремо від
спадкодавця та заяву про прийняття
спадщини не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК
України, спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини. Для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Як роз»яснено у п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від
30 травня 2008 року « Про судову
практику у справах про спадкування »,
що вирішуючи питання про визначення
особі додаткового строку, суд
досліджує поважність причин пропуску
строку для прийняття спадщини. При
цьому необхідно виходити з того, що
поважними є причини, пов'язані з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємця на
вчинення цих дій.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про недоведеність позивачем
обставин, що перешкоджали поданню
заяви про прийняття спадщини.
Посилання позивача на те, що він не знав
про смерть батька та відкриття
спадщини не було визнано судом
поважними причинами.

Колегія суддів не може погодитися з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на наступні
обставини.

Судом не були досліджені та
проаналізовані обставини спілкування
ОСОБА_4 та його батька після
звільнення позивача з місць
позбавлення волі, а також обставини
проживання ОСОБА_6 в останні роки
його життя.

З матеріалів справи вбачається, що
позивача в 2010 році умовно-достроково
звільнено від відбування покарання,
призначеного за вироком Зарічного
районного суду м. Суми 10.04.2002 року. Під
час перебування в місцях позбавлення
волі, позивачу стало відомо про
придбання спірної квартири, куди він
і прибув при звільненні ( а.с. 6 ).

На той період часу, ОСОБА_6 проживав у
відповідачки в м. Черкаси. Проте, як
вбачається із її ж пояснень в суді
апеляційної інстанції, наприкінці
вересня 2010 року ОСОБА_5 привезла брата
до м. Суми, де він разом із позивачем
і проживав до вересня наступного, 2011
року.

У вересні 2011 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6
знову виїхали до м. Черкаси,
де останній і помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Поховання здійснила ОСОБА_5 ( а.с. 30 ).

Дані обставини встановлені судом
апеляційної інстанції із пояснень
сторін.

У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК
України, обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

У зв»язку з викладеним, належить
критично віднестися до складеного
ОСББ « Промінь « акту на
проживання ОСОБА_6 ( а.с. 28 ), з якого
вбачається, що він, начебто, з травня
2011 року постійно проживав у м.
Черкаси під наглядом сестри.

Отже, сторони визнали той факт, що
ОСОБА_6 останні 4 місяці прожив
окремо від позивача, в іншому
населеному пункті. На момент виїзду з
м. Суми ОСОБА_6 був у адекватному
стані, міг самостійно спілкуватися,
рухатися тощо.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України, доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема
звуко- і відеозаписів, висновків
експертів.

Відповідачкою, всупереч
приписам ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України,
не надано, а по справі не зібрано
жодних доказів того, що ОСОБА_5 про
перебування ОСОБА_6 у лікарні, про
його смерть та поховання повідомила
позивача.

Із пояснень сторін вбачається
також, що ОСОБА_6 не мав мобільного
телефону, спілкування позивача з ним
відбувалося через ОСОБА_5

Відповідачка посилається на те,
що про смерть батька ОСОБА_4 знав від
свого хрещеного батька, проте
допитати дану особу можливим не
виявляється через те, що і він нині
помер. Позивач визнає лише те, що
хрещений батько повідомив його про
смерть ОСОБА_6 у листопаді 2013 року,
тобто за межами строків, передбачених
ч. 1 ст. 1270 ЦК України.

Частиною 4 статті 60 ЦК України
передбачено, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Між тим із копії спадкової
справи ( а.с. 38-40 ) вбачається, що,
звертаючись 26.07.2012 року, тобто за
кілька днів до спливу 6-місячного
строку на прийняття спадщини, з
відповідною заявою до Першої
Сумської державної нотаріальної
контори Сумської області, ОСОБА_5
власноруч повідомила про відсутність
інших спадкоємців 1-ї та 2-ї черги. При
цьому, відповідачка вказала лише про
те, що дружина ОСОБА_6 померла у 1995
року, а інформацію про дітей свого
брата приховала.

Надати якісь логічні пояснення
щодо своїх дій відповідачка не
змогла.

Слід зазначити також, що про її
приїзд влітку 2012 року до м. Суми, а
також про заведення спадкової справи
за заявою ОСОБА_5 позивачу відомо не
було. Навіть звертаючись до суду з
даним позовом, ОСОБА_4 первісно
відповідачем зазначив не ОСОБА_5, а
Сумську міську раду ( а.с. 3 ). Внаслідок
цього, судом вирішувалося питання
про заміну неналежного відповідача
на особу, з якою дійсно мався спір
про право.

За таких обставин, є не
спростованими у належний спосіб
доводи позивача в тій частині, що
протягом тривалого часу він не мав
відомостей про смерть батька, тому є
підстави для задоволення апеляційної
скарги, скасування оскаржуваного
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову. ОСОБА_4 належить
визначити додатковий строк для
прийняття спадщини після смерті
батька тривалістю у один місяць.

На підставі ст. 88 ЦПК України,
належить стягнути з ОСОБА_5 на користь
позивача судові витрати в сумі 243
гривні 60 копійок за розгляд справи в
суді першої інстанції та 121 гривню 80
копійок за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду
м. Суми від 10 вересня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_4
задовольнити.

Визначити ОСОБА_4 додатковий
строк для прийняття спадщини після
смерті батька - ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тривалістю у один
місяць.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 судові витрати в сумі 243
гривні 60 копійок за розгляд справи в
суді першої інстанції та 121 гривню 80
копійок за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може
бути оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -