Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2459/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Кучеренко О. П.
Доповідач Фомічов С. Є.
РІШЕННЯ

Іменем України

02.10.2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої судді - Фомічова С.Є.

суддів - Письменного
О.А.

Потапенка
В.І.

при секретарі - Діманової
Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про розірвання договору
купівлі-продажу квартири, за
апеляційною скаргою ОСОБА_5, на рішення
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області від 30 липня 2014
року і

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулись в суд з позовом до ОСОБА_5
про розірвання договору
купівлі-продажу квартири.

В обґрунтування своїх вимог зазначали,
що проживають за адресою: АДРЕСА_1 і
їхня квартира двокімнатна з усіма
зручностями, жилою площею 26,5 кв.м.,
загальною площею 41,2 кв.м., належала їм
на підставі свідоцтва № 64 від 18 грудня
2006 року, зареєстровано в БТІ за №85/1.
Їхня дочка ОСОБА_5 з чоловіком ОСОБА_6 і
дитиною проживали по АДРЕСА_2, і з метою
поліпшення житлових умов, домовились,
що передадуть їм двокімнатну квартиру
з умовою, що вони їм куплять
однокімнатну квартиру в м. Помічна, яку
в майбутньому позивачі мали намір
подарувати онуку.

Вони також домовились, що візьмуть в
банку кредит, куплять житло і їм
звільнять квартиру. Після чого мали
намір продати свій будинок і
розрахуватись за отриманий кредит. 19
вересня 2008 року відповідач ОСОБА_5
надала розписку, що зобов'язується до
01 січня 2009 року купити однокімнатну
квартиру в м. Помічна і 20 вересня 2008
року вони нотаріально оформили договір
купівлі-продажу квартири і в той же
день зареєстрували в БТІ. Зазначені в
договорі кошти від відповідачів не
отримували, але і квартиру їм не
передавали і продовжують нею
користуватись як власники. Відповідачі
не мають можливості виконати своє
зобов'язання щодо покупки їм
однокімнатної квартири тому, що не
можуть отримати кредит на купівлю
житла, а також відповідачі розірвали
шлюб і виконати своє зобов'язання перед
позивачами не бажають. Відповідач
погрожує виселенням їх із житла,
посилаючись на своє право власності,
згідно договору купівлі-продажу, що
спонукало позивачів звернутися до суду
з відповідним позовом.

Рішенням Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 30 липня 2014 року позов
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено повністю.

Розірвано договір купівлі -
продажу квартири АДРЕСА_1 укладений
між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 20 вересня
2008 року, посвідчений державним
нотаріусом Добровеличківської
державної нотаріальної контори
Дишлевою Т.В., зареєстрований в реєстрі
за № 3124.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 судові витрати - судовий збір
в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8,
представник відповідача ОСОБА_5,
ставить питання про скасування рішення
суду, з підстав порушення, на його
думку, норм матеріального і
процесуального права та недоведеності
обставин, які суд вважав встановленими.
Просив суд апеляційної інстанції
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_5, яка підтримала доводи
апеляційної скарги, заперечення проти
її доводів апеляційної скарги ОСОБА_3,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах позовних вимог та
доводів апеляційної скарги відповідно
до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що 20 вересня 2008 року між
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено
договір купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1, посвідчений державним
нотаріусом Добровеличківської
державної нотаріальної контори
Дишлевою Т.В., зареєстрований в реєстрі
за №3124.

Згідно розписки від 19
вересня 2008 року ОСОБА_5 зобов'язувалася
до 01 січня 2009 року купити для
позивачів в м. Помічна однокімнатну
квартиру зі зручностями в рахунок
відшкодування коштів по договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Статтею 526 ЦК України
передбачено, що зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов , визначених змістом зобов'язання.

Статтею 611 ЦК України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Виходячи із змісту ч.2 ст. 651 ЦК
України, договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору.

За договором
купівлі-продажу продавець передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність покупця, а покупець приймає
або зобов'язується прийняти майно
(товар) і сплатити за нього обумовлену
договором грошову суму ( ст. 655 ЦК
України).

Також, судом першої
інстанції встановлено, що украдений
між сторонами нотаріально посвідчений
договір купівлі-продажу будинку від 20
вересня 2008 року не містить умов щодо
його розірвання.

Згідно приписів ч. 1 ст. 614 ЦК
України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини
доводить особа, яка порушила
зобов'язання (ч. 2 ст. 614 ЦК України).

Заперечуючи проти позову,
відповідач визнала той факт, що
розписку від 19 вересня 2008 року про
зобов'язання купити для позивачів в
м. Помічна однокімнатну квартиру зі
зручностями в рахунок відшкодування
коштів по договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 нею дійсно надавалася
власноручно і можливо вона дане
зобов'язання б виконала, проте в грудні
2013 року її звільнили з роботи і тому не
може його виконати.

Відповідно до змісту ч. 1 ст.
625 ЦК України боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.

Задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач не виконала своє
зобов'язання щодо купівлі
однокімнатної квартири зі зручностями
в рахунок відшкодування коштів по
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, тому дійшов висновку про
наявність істотного порушення
відповідачем договору купівлі-продажу
будинку від 20 вересня 2008 року та захист
порушеного права позивачів шляхом його
розірвання.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
погодитись не може.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має
для суду наперед встановленого
значення. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Результати оцінки доказів
суд відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні
(покупцеві), а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (товар) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. ст. 525, 526, 651 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Підставою
для розірвання договору є істотне його
порушення. Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору.

Факт отримання грошей
продавцями підтверджується п. 3
договору, згідно якого продаж вчинено
за 3400 грн., які ОСОБА_3 та ОСОБА_4
отримали від ОСОБА_5.

Посилання в позовній заяві та
запереченнях позивачів на те, що на
момент укладення спірного договору між
сторонами була досягнута домовленість
про передачу їхньої двокімнатної
квартири відповідачу, за умови, що та
продасть своє житло або візьме кредит і
придбає позивачам однокімнатну
квартиру, про що була написана розписка
від 19 вересня 2008 року, судовою колегією
не приймаються.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

При цьому кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Обставини, які мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і
судове рішення не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказів на підтвердження того, що
грошові кошти не були отримані ні до, ні
після підписання договору
купівлі-продажу позивачами не надано.
Намір відповідача в майбутньому
придбати житло для позивачів не має
правового значення при вирішенні
питання про розірвання цього договору.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції не відповідає вимогам ст.213
ЦПК України щодо законності і
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Згідно із п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п.п.2,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 30 липня 2014 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання
договору купівлі-продажу квартири
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту його проголошення і
може бути оскаржено у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді