АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Нежури В.А., Усика Г.І.,

при секретарі Охневській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 25.03.2014 у справі за позовом
ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації
актів цивільного стану Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення та внесення змін до
актового запису про народження,
актового запису про смерть та актового
запису про шлюб, -

В С Т А Н О В И Л А

У грудні 2013 року позивач звернулася до
суду із даним позовом, в якому просила
встановити факти, що мають юридичне
значення та внести зміни до актового
запису про народження, актового запису
про смерть та актового запису про шлюб,
оскільки в свідоцтві про народження її
прадіда ОСОБА_2 відсутні відомості про
його національність.

Рішенням Дніпровського районного
суду м. Києва від 25.03.2014 у задоволенні
позову ОСОБА_1 до Відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві про встановлення
фактів, що мають юридичне значення та
внесення змін до актового запису про
народження, актового запису про смерть
та актового запису про шлюб -
відмовлено .

Справа 753/19177/13 № апеляційного
провадження:22-ц-796/3959/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Цимбал
І.К.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Соколова В.В.Позивач,
вважаючи рішення суду незаконним та
необґрунтованим, подала апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову. Не погоджуючись із
ухваленим рішенням зазначає, що судом
не в повному обсязі досліджені
обставини справи, вважає, що оскільки
відділом РАЦСу Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
їй було відмовлено у внесенні змін до
актового запису, то встановити
національність іншим способом, а ні ж
шляхом звернення до суду із вказаним
позовом неможливо.

Позивач в судовому засіданні
підтримала апеляційну скаргу з підстав
викладених у ній, просила рішення суду
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, причини неявки суду не
повідомили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів виходить з наступного.

Перевіряючи обставини справи судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1
народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Верхня
Польова Шадринського району
Курганської області Росія. В свідоцтві
про народження виданого 10.10.1946 її
національність та національність її
батьків не зазначена /а.с.79/. Відсутня
графа «національність» і у паспорті
позивача як громадянина України.

Звертаючись до суду позивач просила
встановити факт, що має юридичне
значення, а саме визнати її за
національністю полькою, посилаючись на
те, що її прадід ОСОБА_2 був нащадком
шляхтичів Варшавської губернії, з м.
Варшава, Польща, про що зазначено в
архівних документах МВС Російської
Імперії. В зв'язку з цим просила:
встановити факт, що її прадід - ОСОБА_2 є
поляком по національності; встановити
факт, що рідна донька ОСОБА_2 - ОСОБА_5
(бабуся позивача) за національністю є
полькою; встановити факт, що походження
матері позивача ОСОБА_6 за
національністю - польське, а запис
«русская» в графі «Національність» в
акті про шлюб з ОСОБА_1 є помилковим;
встановити факт, що вона - ОСОБА_1 за
національністю є полькою. Також
просила внести доповнення у Книгу
реєстрації народжень відділу
реєстрації актів цивільного стану
Дніпровського районного управління
юстиції наступного змісту: в свідоцтві
про народження ОСОБА_7, зазначити
національність її батька ОСОБА_2 -
поляк; в свідоцтві про смерть ОСОБА_6
зазначити національність - полька; в
актовому записі про шлюб ОСОБА_1,
виправити національність останньої з
«русская» на «полька»; в свідоцтві про
народження ОСОБА_1 зазначити
національність «полька».

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що в
судовому порядку не підлягають
встановленню юридичні факти щодо
належності до певної нації, оскільки
спосіб відновлення порушеного права,
якщо воно мало місце, вирішується
шляхом звернення до відповідного
відділу реєстрації актів цивільного
стану, а в разі відмови - оскарження її
(відмови) у судовому порядку. В
матеріалах справи наявний лише
висновок органу РАЦС про відмову у
внесенні змін до актового запису про
народження бабусі позивача - ОСОБА_7,
проте суд загальної юрисдикції,
позбавлений змоги надати оцінку
висновку відповідача, оскільки вчинена
дія суб'єктом владних повноважень може
бути перевірена на предмет законності
тільки адміністративним судом.

З такими висновками суду першої
інстанції вважає за можливе погодитись
і колегія суддів апеляційного суду
додатково зазначивши наступне.

В порядку ст. 22 Закону України «Про
державну реєстрацію актів цивільного
стану» внесення змін до актового
запису цивільного стану проводиться
відповідним органом державної
реєстрації актів цивільного стану за
наявності достатніх підстав. Внесення
змін до актового запису цивільного
стану проводиться за заявою: особи,
щодо якої складено актовий запис;
одного з батьків, опікуна,
піклувальника дитини; опікуна
недієздатної особи; спадкоємців
померлого; представника органу опіки
та піклування під час здійснення
повноважень з опіки та піклування
стосовно особи, яка має право на
подання такої заяви.

Разом з тим, відповідно до ст.1219 ЦК
України, не входять до складу спадщини
права та обов'язки, що нерозривно
пов'язані з особою спадкодавця,
зокрема, особисті немайнові права.

Зміст особистого немайнового права, в
силу ст.271 ЦК України, становить
можливість фізичної особи вільно, на
власний розсуд визначати свою
поведінку у сфері свого приватного
життя.

Поняття «національність» може мати
різноманітні значення:
юридично-правове, політичне,
етнологічне, культурологічне,
повсякденно-побутове тощо. Виходячи з
загальної теорії національність -
належність особи до певної нації чи
народу. В сучасній Україні та
українській мові відбувається
трансформація цього поняття у
порівнянні з тим яке воно мало значення
в Російській Імперії та СРСР протягом
ХІХст. - ХХ ст., а саме поняття
національності все більше
ототожнюється з громадянством.

У СРСР з моменту народження людини дані
про його етнічну належність заносились
в його персональні дані - Свідоцтво про
народження органів ЗАГС і далі - в
«картку персонального обліку» МВС - на
основі «національності» його батьків.
По досягненню громадянином СРСР віку 16
років йому видавався паспорт, куди,
згідно Положенням про паспортну
систему в СРСР, затверджену Постановою
Ради Міністрів СРСР № 677 від 28.08.1974,
вносились і дані про національність.
Якщо батьки належали до різних
національностей, то при видачі
паспорту національність визначалась
по національності одного з батьків в
залежності від бажання отримувача
паспорта. Отже, починаючи з 1975
(паспортна Реформа СРСР) громадянин мав
право сам обирати між національністю
батька та матері. Але цей вибір, він мав
робити тільки один раз - при отриманні
ним першого громадянського паспорта
СРСР, тобто при досягненні 16 років.

Таким чином, визначення належності
особи до певної національності є її
особистим немайновим правом, яке
нерозривно пов'язані з особою, і
визначається за походженням одного з
батьків.

Враховуючи, що бабуся позивача ОСОБА_7,
мати позивача ОСОБА_6 за життя не
ставили питання визначення їх
національності як «польська», то
позивач як їх спадкоємець позбавлена
права звернення до суду з вимогою про
внесення змін до актових записів щодо
них, так як право на визначення
національності особи не входить до
складу спадщину.

Оскільки, згідно свідоцтва про шлюб
батьки позивача ОСОБА_9 та ОСОБА_1
зазначені як росіяни, то підстав для
встановлення національності позивача
як «польська» не вбачається.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
наявним в матеріалах справи доказам у
сукупності, висновки суду відповідають
обставинам справи, доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не спростовують їх,
рішення суду ухвалено з додержанням
вимог матеріального та процесуального
права, тому підстави для скасування
оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 25.03.2014 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: