АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 599/1727/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Снігурський В.В. Провадження
№ 22-ц/789/1034/14 Доповідач - Демкович
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Козак І. О., Хома М. В.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю апелянта та її представника,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Тернополя

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Зборівського районного суду
Тернопільської області від 29 липня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про стягнення боргу за договором
позики,

ВСТАНОВИЛА:

Апелянт звернулася зі скаргою на
рішення суду першої інстанції від 29.07.14,
вважаючи, що воно ухвалене з порушенням
норм процесуального закону та невірним
застосуванням норм матеріального
права, просить його скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволені позовних вимог.

Процесуальні порушення вбачає в тому,
що суд не прийняв до уваги заперечень
щодо факту передачі коштів, не з'ясував
у позивача при яких обставинах були
передані кошти та, чи може це хтось
підтвердити.

Вказує, що судом невірно оцінені докази
по справі, як от - розписка, яку, за її
твердженнями, шахрайським методом
підробив позивач, використавши її
підпис. У розписці не вказано місця та
часу її вчинення, на які потреби
бралася така велика сума коштів,
відсутня згадка про свідків.

На думку апелянта, суд не дав належної
оцінки тому факту, що вона не
підписувала тексту розписки й
неправомірно зазначив у рішенні, що
відповідач не зверталася з самостійним
вимогами щодо оспорювання договору
позики.

Зазначає, що судом безпідставно
відмовлено у клопотанні про зупинення
провадження у справі, так як відповідач
звернулася із заявою до правоохоронних
органі щодо притягнення винних осіб у
підробці розписки й відкрито
кримінальне провадження.

Також, до порушень процесу відносить
те, що суд без виходу до кімнати нарад
відмовив у задоволенні клопотання
відповідачки про залучення до розгляду
справи в якості третьої особи ОСОБА_3,
сина позивача, який на момент отримання
позики (09.03.13) перебував із нею у шлюбі й
повинен нести солідарну
відповідальність.

Зазначені процесуальні порушення, за
доводами апелянта, потягли невірне
застосування норм матеріального права.

Рішенням Зборівського районного суду
від 29.07.14 позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 81000,00 грн. боргу,
810,00 грн. судового збору та 1958,40 грн.
витрат на проведення експертизи.

У суді апелянт та її представник
підтримали скаргу, пославшись на
мотиви, зазначені в ній.

Заслухавши учасників судового процесу,
перевіривши юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин
справи та їх повноту, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції виходив із того, що ОСОБА_2
позичив ОСОБА_1 кошти в сумі 81000,00 грн. й
оскільки остання не повернула коштів
до визначеної сторонами дати, тому
стягнув вказану суму із відповідача.

Із таким висновком колегія суддів
погоджується з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Встановлено, що між сторонами спору
09.03.13 укладено договір позики, за
умовами якого відповідач узяла в
позивача в борг 81000,00 грн. та
зобов'язалася повернути зазначену суму
до 20.07.13.

Договірні відносини оформлені
розпискою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору
позики внаслідок його реального
характеру є доказом не лише факту
укладення договору але й факту
передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім
правочином. Після укладення цього
договору всі обов'язки за договором
позики, у тому числі повернення
предмета позики, несе позичальник, а
позикодавець набуває за цим договором
тільки права.

За своєю суттю розписка про
отримання у борг грошових коштів є
документом, який видається боржником
кредитору за договором позики,
підтверджуючи як його укладення, так і
умови договору, а також засвідчуючи
отримання боржником від кредитора
певної грошової суми.

Таким чином, письмова розписка є
належним доказом, що свідчить про
укладення сторонами договору позики.

Судова колегія вважає безпідставними
доводи апелянта щодо безгрошовості
даного договору, оскільки у
відповідності до ст. 1051 ЦК України, у
тих випадках, коли договір позики
повинен бути укладений у письмовій
формі, заперечення його за
безгрошовістю шляхом показань свідків
не допускається.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Якщо боржник видав кредитору в
посвідчення зобов'язання борговий
документ, то кредитор, приймаючи
виконання, повинен повернути цей
документ. Знаходження розписки у
позикодавця свідчить про те, що боргове
зобов'язання не припинено.

Відповідач в зазначений термін кошти
не повернула.

12.09.13 ОСОБА_2 звернувся із позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в
сумі 81000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно із висновком
судово-почеркознавчої експертизи від
13.06.13 № 4028/4029/14-32 підпис у розписці від
09.03.13 виконаний самою ОСОБА_1 Висновок
експерта є однозначним.

Твердження апелянта про те, що вона не
підписувала боргову розписку колегія
суддів до уваги не бере, оскільки даний
факт спростовується матеріалами
справи.

Відповідно до ст.ст. 1046,1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві грошові кошти у сумі, яку
він отримав.

Виходячи із вищенаведеного та меж
доводів апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
вірно встановив обставини справи та
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення.

Не заслуговують на увагу доводи
апелянта щодо процесуальних порушень в
частині відмови суду в задоволенні
клопотання про зупинення провадження у
справі.

Так, відповідач звернулася із заявою до
правоохоронних органі щодо
притягнення винних осіб у підробці
розписки.

Із наявних у справі документів
вбачається, що заходами реагування
щодо вказаної заяви відповідача є
досудове розслідування у межах
кримінального провадження.

У силу п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд
зобов'язаний зупинити провадження у
справі у разі неможливості розгляду
цієї справи до вирішення іншої справи,
що розглядається в порядку
конституційного, цивільного,
господарського, кримінального чи
адміністративного судочинства.

Оскільки на момент вирішення даного
спору не розглядається жодна справа
щодо вчинення кримінального діяння
позивачем по відношенню до відповідача
у порядку кримінального судочинства,
тому відсутні підстави для зупинення
провадження, а тому дії суду першої
інстанції щодо відмови у задоволення
клопотання про зупинення провадження
не суперечать цивільно-процесуальним
нормам.

Безпідставними є доводи апелянта й про
порушенням судом норм процесу -
вирішення клопотання про залучення до
розгляду справи в якості третьої особи
ОСОБА_3 без виходу до кімнати нарад із
огляду на таке.

У відповідності до ч. 2 ст. 208 ЦПК
України, питання, пов'язані з рухом
справи в суді першої інстанції,
клопотання та заяви осіб, які беруть
участь у справі, питання про
відкладення розгляду справи,
оголошення перерви, зупинення або
закриття провадження у справі,
залишення заяви без розгляду, а також в
інших випадках, передбачених цим
Кодексом, вирішуються судом шляхом
постановлення ухвал.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 309 ЦПК України
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для зміни
рішення суду першої інстанції або його
скасування та ухвалення нового, якщо ці
порушення призвели до неправильного
вирішення справи.

Зазначаючи як підставу для скасування
рішення суду першої інстанції при
вирішенні судом питання про залучення
до участі у справі ОСОБА_3, як третьої
особи, врахував вимог ст.. 208 ЦПК
України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 35, ч. 6 ст. 36 ЦПК
України треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору,
можуть бути залучені до участі у справі
за клопотанням сторін, інших осіб, які
беруть участь у справі, або з
ініціативи суду, про що він постановляє
ухвалу.

При цьому у процесуальному законі не
визначено форму такої ухвали. У ст. 209
ЦПК (частини 4 - 6) передбачено дві
можливі форми такого судового рішення:
процесуальну, коли ухвала
постановляється в нарадчій кімнаті та
оформляється у вигляді окремого
документа, і протокольну, коли ухвала,
яку суд постановив, не виходячи до
нарадчої кімнати, заноситься до
журналу судового засідання.

Як убачається з матеріалів справи, суд
першої інстанції за клопотанням
відповідача постановив у судовому
засіданні ухвалу про відмову у
залученні до участі у справі як третьої
особи без самостійних вимог, про що
свідчить звукозапис судового
засідання.

За змістом ст. ст. 35, 36, 168, 209 ЦПК
визначення форми ухвали в таких
випадках віднесено законом на розсуд
суду, що розглядає справу, який і
вирішує це питання, залежно від його
складності та конкретних обставин
останньої.

Із огляду на встановлені обставини
підстав для скасування рішення суду з
мотивів, наведених у скарзі, судова
колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Зборівського районного
суду Тернопільської області від 29
липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у касаційному порядку протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Ю.Й. Демкович