Провадження №2/761/4866/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 серпня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Гайдук С.В.

при секретарі Савенко О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Українські ресурси" ЛТД до ОСОБА_2,
третя особа без самостійних вимог на
предмет спору: Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 про визнання права
власності на нежиле приміщення як
окремий виділений в натурі об'єкт
нерухомості,

в с т а н о в и в:

у травні 2014 року позивач Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Українські ресурси" ЛТД звернулось до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до ОСОБА_2 про визнання
права власності на нежиле приміщення
як окремий виділений в натурі об'єкт
нерухомості.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
згідно договору купівлі-продажу
приміщення від 14.01.1999 року позивачем
було придбано нежитлове приміщення в
частині по АДРЕСА_1, як окремий
індивідуально визначений об'єкт, а не
як частку у спільній частковій
власності чи з іншою особою у спільну
часткову власність. Право власності на
нежитлове приміщення також було
зареєстровано як на частку у спільній
частковій власності площею 264 кв.м.
Вказані нежилі приміщення вбудовані у
багатоквартирний будинок, конкретно
визначені й відокремлені від решти
частин, які є самостійними об'єктами
права власності. Однак не зважаючи на
належність позивачу нерухомого майна,
він не може розпорядитись ним шляхом
відчуження, так як нотаріус для
посвідчення договору купівлі-продажу
вимагає згоди співвласників, яких не
існує, а відповідач не розібравшись в
ситуації не визнав права власності
позивача на нежитлові приміщення.
Просив суд визнати за Товариством
право власності на нежилі приміщення з
№ 1 по № 18 (групи приміщень № 32) разом із
приміщеннями сходової № ХІХ (групи
приміщень 32), за адресою АДРЕСА_1, як
окремий виділений в натурі об'єкт
нерухомості.

Представники позивача в судовому
засіданні, позовні вимоги підтримали з
підстав зазначених у позові та просили
їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги визнав та просив їх
задовольнити.

Представник третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні
вимоги визнала та просила їх
задовольнити з підстав зазначених
позивачем.

Суд, заслухавши пояснення
представників позивача, відповідача,
представника третьої особи, дослідивши
надані докази, встановив наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу від 14 січня 1999 року,
посвідченого державним нотаріусом
Одинадцятої Київської державної
нотаріальної контори Пашковець О.В.,
реєстраційний № 6с-73 від 14.01.1999р.
позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю "Українські ресурси"
ЛТД придбав нежитлове приміщення в
частині за адресою АДРЕСА_1 (а.с.16-19).

У п.1.1. даного договору зазначено, що
згідно довідки - характеристики
загальна площа відчужуваного
нежитлового приміщення становить 264,0
к.м., що становить 17/100 ідеальних часток
від всієї будівлі.

Разом з тим, у реєстраційному
посвідченні виданого КП БТІ від 08.02.1999
р. зазначеного, що домоволодіння
АДРЕСА_1 в частці зареєстровано за
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Українські ресурси"
ЛТД та складається з нежитлових
приміщень площею 264,00 кв.м. (а.с.14).

Звертаючись до суду з позовом позивач
просив суд визнати за ним право
власності на нежилі приміщення з № 1 по
№ 18 (групи приміщень № 32) разом із
приміщеннями сходової № ХІХ (групи
приміщень 32), за адресою АДРЕСА_1, як
окремий виділений в натурі об'єкт
нерухомості, посилаючись на те, що
відповідач не визнає одноосібного
права власності позивача на нерухоме
майно.

Згідно до положень ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення
невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав,
зокрема, є визнання права, відповідно
до вимог ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 392 ЦК України особа
має право звернутись до суду з позовом
про визнання права власності: 1) якщо це
право оспорюється або не визнається
іншими особами; 2) у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 не сумнівається у
належності майна позивачу, однак має
сумніви щодо визначеної частки в майні
позивача та наявності співвласників.

Отже, на думку суду такі сумніви
відповідача не є оспорюванням права
власності на об'єкт нерухомого майна
позивача.

У судовому засіданні також не
встановлено, що документи, які
засвідчують право власності позивача
на нежитлові приміщення за адресою
АДРЕСА_1 втрачені власником і таких
доказів у судовому засіданні не
здобуто.

Доводи позивача того, що нежилі
приміщення, придбані позивачем на
підставі договору купівлі-продажу
приміщення від 14.01.1999р. з № 1 по № 18
(групи приміщень № 32) разом із
приміщенням сходової № ХІХ (групи
приміщень 32) за адресою АДРЕСА_1 є
окремим індивідуально визначеним
об'єктом із самостійним виходом, суд не
може прийняти до уваги, оскільки в
реєстраційному посвідченні виданого
КП БТІ від 08.02.1999р. зазначеного, що
домоволодіння АДРЕСА_1 в частці
складається з нежитлових приміщень
площею 264,00 кв.м. без визначеної групи
приміщень, технічний паспорт також не
містить зазначених посилань.

Відповідно до вимог ст. 27 ЦПК України
особи, які беруть участь у справі мають
право подавати докази, брати участь у
дослідженні доказів, заявляти
клопотання. Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України
суд сприяє здійсненню процесуальних
прав сторін, встановлених цим Кодексом.

Тобто процесуальними нормами
передбачено як право на участь у
дослідженні доказів, так і обов'язок із
доказування обставин при невизнанні їх
сторонами (ст. 60 ЦПК України). При цьому
суд безпосередньо не повинен брати
участь у зборі доказового матеріалу.

Отже, позивачем Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Українські ресурси" ЛТД всупереч вимог
ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України, не були
доведені ті обставини, на які він
посилається як на підставу своїх вимог.

Як зазначено вище, положення ст. 15 ЦК
України визначають, що кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

З огляду на вказане, звернення до суду з
вищевказаним позовом у порядку ст.3 ЦПК
України повинно мати місце тільки за
наявності спору.

У судовому засіданні встановлено, що
спір між сторонами відсутній, а отже
суд приходить до висновку про
безпідставність заявленого позову за
відсутності правових підстав для
звернення, а відтак до висновку про
відмову в його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
15 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 169, 211, 213, 215 ЦПК
України, суд-

в и р і ш и в:

У позові Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українські ресурси"
ЛТД до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог на предмет спору:
Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання права власності на нежиле
приміщення як окремий виділений в
натурі об'єкт нерухомості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: