08 жовтня 2014 року м. Мукачево
Справа №303/6049/14-ц
Номер рядка стат. звіту - 38
Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області
в складі: головуючого -
судді Кость В.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мукачево матеріали
цивільної справи
до відповідача Великолучківської
сільської ради Мукачівського району
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору: реєстраційна
служба Мукачівського міськрайонного
про визнання права власності,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Великолучківської сільської ради
Мукачівського району про визнання
права власності в порядку спадкування
на житловий будинок АДРЕСА_1 (надалі -
Позовні вимоги обґрунтовуються
обставинами щодо наявності у позивача
всіх правових підстав для визнання за
ним права власності на Будинок за
ОСОБА_3, яка була його власником.
Нормативно правовою підставою для
задоволення позовних вимог зазначені
положення ст.ст. 328, 1222, 1223, 1268 Цивільного
Належним чином повідомлений про час
і місце розгляду справи (а.с.36),
відповідач свого уповноваженого
представника в судове не направив,
заперечень проти позову не подав, тому
суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи.
Дослідивши подані по справі доказові
матеріали, суд констатує наступне.
Згідно з даними свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 32)
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.
На підставі заповіту, посвідченого
26.10.2009 року державним нотаріусом
Мукачівської районної державної
нотаріальної контори, ОСОБА_4 заповіла
все своє рухома та нерухоме майно, де б
воно не було та з чого б воно не
складалося і взагалі всього того, що на
день смерті буде належати та за законом
матиме право - ОСОБА_1 (а.с. 31).
У довідці Великолучківської сільської
ради Мукачівського району
Закарпатської області від 08 вересня 2014
№3630 зазначено, що на день смерті
головою домоволодіння в АДРЕСА_1 згідно
з даними погоспордарської книги була
В матеріалах справи міститься
технічний паспорт на домоволодіння за
предметом позовних вимог, виготовлений
на замовлення ОСОБА_1 (а.с. 21-24, 25, 26), з
відображеними в ньому технічними
характеристиками вказаного об'єкта
нерухомості, до якого входять: житловий
будинок (літ. А), літня кухня (літ. Б),
сарай (літ. В), вбиральня (літ. Е), огорожа
(№1, 2), яке знаходиться в користуванні
З урахуванням вищевказаних
фактичних обставин справи, суд приймає
до уваги також наступне.
Згідно зі ст. 1 Цивільного
процесуального кодексу України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
Частиною першою ст. 15 Цивільного
кодексу України передбачено, що кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.
Під способом захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається у ст. 16 Цивільного
Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу
України право на захист особа здійснює
на свій розсуд.
З урахуванням п. 1 частини другої ст. 16
Цивільного кодексу України, одним із
способів захисту порушеного права є
У ст. 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини»
передбачено, що «при розгляді справ
суди застосовують Конвенцію та
практику Суду як джерело права».
Виходячи з міжнародно-правових
зобов'язань держави, положень ст. 8
Конституції України та Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод (далі - Конвенція) дотримання
принципу верховенства права є однією з
підвалин демократичного суспільства.
Статтею 1 протоколу №1 Конвенції
передбачено, що: «кожна фізична або
юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений свого майна інакше як
в інтересах суспільства і на умовах,
передбачених законом або загальними
принципами міжнародного права».
Частинами першою, другою та четвертою
ст. 41 Конституції України передбачено,
що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).
Статтями 1218, 1222 ЦК України передбачено,
що до складу спадщини входять усі права
та обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
Згідно з абзацами другим та третім п. 23
постанови пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» від 30.05.2008 №7
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.
У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.
Оцінюючи фактичні обставини по справі
на предмет їх відповідності
вищевказаним нормам цивільного
законодавства суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог з огляду на наступне.
Як свідчать дані довідки
Великолучківської сільської ради від
08.09.2014 (а.с. 11) головою домоволодіння, що
розташоване в АДРЕСА_1 була ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2. В свою чергу,
ОСОБА_3 заповіла дане домолодіння
позивачу ОСОБА_1, про що свідчить наявна
в матеріалах справи копія заповіту від
26.10.2009 р. (а.с. 14).
Також суд приймає до уваги те, що роком
забудови Будинку та інших житлових та
господарських споруд є 1971 рік.
По відношенню до наведених фактичних
обставин слід зазначити, що відповідно
до частини третьої ст. 3 Закону України
від 1 липня 2004 року "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК та Законом
України від 1 липня 2004 року "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".
Отже, у разі відсутності державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, створене та оформлене в
передбаченому законом порядку до
набрання чинності Законом України від 1
липня 2004 року "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", спадкоємці, які прийняли
спадщину, мають право на оформлення
спадкових прав шляхом звернення до
нотаріальної контори за видачею
свідоцтва про право на спадщину.
Приймаючи до уваги фактичні обставини
по справі на предмет їх відповідності
вищевказаним нормам цивільного
законодавства суд приходить до
висновку про наявність всіх
законодавчих підстав для задоволення
позовних вимог з огляду на доказово
підтверджені обставини для визнання за
позивачем права власності Будинок за
Також, за результатами судового
розгляду справи, судом не встановлено
обставин щодо порушенням прав та
охоронюваних законом інтересів інших
осіб внаслідок задоволення вимоги за
З урахуванням вищенаведених
фактичних обставин по справі та
приписів законодавства, чинного у
періоді виникнення та цивільно -
правової реалізації відносин із
спадкування Домоволодіння, а також
оформлення права власності на нього,
суд приходить до висновку про
підставність позовних вимог та
необхідність їх задовлення.
Керуючись ст.ст. 8, 41, 124, 129 Конституції
України, ст.ст. 1, 2, 8, 10, 11, 14, 60, 209, 212-215, 223,
224-228, 294 Цивільного процесуального
кодексу України, суд,
1. Позов ОСОБА_1 задоволити повністю.
2. Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
АДРЕСА_2) право власності, в порядку
спадкування, на житловий будинок під
3. Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.
Суддя /підпис/
Згідно з оригіналом.
Оригінал рішення знаходиться в
цивільній справі №2/303/3147/2013, яка
зберігається в приміщенні
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області.
Суддя В.В.