Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2597/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Ябчик Н.М.
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

07.10.2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючої судді - Суровицької
Л.В.,

суддів - Авраменко Т.М.,
Кіселика С.А.,

при секретарі - Крисановій Ю.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 01 вересня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітнього сина, який продовжує
навчання.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
повнолітнього сина, який продовжує
навчання.

Зазначала, що перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
який розірвано 11 лютого 2013 року. Від
спільного подружнього життя мають двох
дітей - ОСОБА_4, 1995 року народження та
ОСОБА_5, 2006 року народження. Відповідач
сплачує аліменти на утримання доньки
до її повноліття, а на утримання сина
ОСОБА_4, який досяг повноліття і
навчається у Черкаському державному
технічному Університеті, коштів не
надає.

Посилаючись на ст.199 СК України
просила суд стягнути з відповідача
аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у
розмірі ? частини усіх видів заробітку
(доходу) до закінчення сином навчання,
тобто до 30 червня 2017 року (а.с.1).

Рішенням Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 01 вересня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/6 частини всіх
видів заробітку (доходу) щомісячно і до
закінчення ним навчання, але не більше
ніж до досягнення 23-х років,
розподілено судові витрати (а.с.80).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати з підстав порушення норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову (а.с.86-89).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи
апеляційної скарги, а позивач та її
представник заперечили проти них і
просили рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Пленум Верховного Суду України у п.15
постанови № 3 від 15 травня 2006 року із
змінами «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
роз'яснив, що відповідно до ст.180 СК
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття, а у
випадках, передбачених статтями 198, 199
цього Кодексу, і своїх повнолітніх
дочку, сина.

Обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття, виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу (п.20 постанови).

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджується, що відповідач
є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який з 01
вересня 2013 року навчається на
факультеті інформаційних технологій і
систем Черкаського Державного
технічного університету, денна форма
навчання за бюджетом ( а.с. 6а).

Як пояснила позивач, син стипендію не
отримує, проживає у гуртожитку,
вартість проживання у якому становить
2 500 грн. на рік. Крім того, потребує
матеріальної допомоги на харчування,
одяг та взуття, проїзд за місцем
навчання, на підручники тощо.

Матеріалами справи підтверджується,
що ОСОБА_4, студенту Черкаського
державного технологічного
університету у 2014 році стипендія не
нараховувалась (а.с.75).

Відповідач - батько ОСОБА_4, є
працездатним, працює на посаді
начальника загону в Відокремленому
структурному підрозділі Знам'янського
загону відомчої воєнізованої охорони
Одеської залізниці.

Згідно довідки з місця роботи його
середня заробітна плата на місяць
становить після утримання аліментів на
доньку ОСОБА_5,2006 року народження, 6 188
грн.05 коп. на місяць.

Заборгованості по сплаті аліментів
на утримання неповнолітньої дитини не
має.

Твердження відповідача, що на його
утриманні знаходиться мати, є
безпідставними, оскільки належних
доказів її знаходження на його
утриманні не надано. Згідно пенсійного
посвідчення мати відповідача - ОСОБА_7,
1940 року народження є пенсіонеркою та
отримує пенсію (а.с.69).

Заперечуючи позовні вимоги
відповідач зазначив, що у нього є інша
сім'я, надав копію свідоцтва про
реєстрацію шлюбу від 12 вересня 2014 року,
пояснив, що стягнення з нього аліментів
на утримання сина, поставить його в
скрутне матеріальне становище.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
належними та допустимими доказами
(ст.ст.58, 59 ЦПК України) ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано доказів щодо
його матеріального стану та не
зазначено обставин, наявність яких
виключала б можливість надання
допомоги на навчання сина.

При визначенні розміру аліментів
судом враховано обставини, передбачені
ст.182 СК України, на які посилався
відповідач, і з урахуванням принципів
справедливості, добросовісності та
розумності стягнуто з останнього
аліменти на період навчання сина у
меншому, ніж зазначеному у позові
розмірі.

Суд першої інстанції належним
чином встановив обставини справи, дав
правильну оцінку наданим доказам і
відповідно до ст.ст.182, 199-201 СК України
дійшов обґрунтованого висновку про
можливість стягнення аліментів з
відповідача на утримання сина у
розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку
(доходів), частково задовольнивши
позов.

Тому не ґрунтуються на законі та є
безпідставними доводи скарги, які не
містять посилань на докази, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції, вони були предметом
розгляду в судовому засіданні і їм дана
належна оцінка. Надані сторонами
докази оцінені судом відповідно до
вимог ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України. Інші
доводи скарги також не дають підстав
для висновку про порушення або
неправильне застосування судом норм
матеріального або процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, вимоги
матеріального і процесуального права
при розгляді справи додержано, а доводи
апеляційної скарги не є істотними. В
межах доводів апеляційної скарги
відповідача підстав для його
скасування або зміни не встановлено
(стаття 308 ЦПК), а позивачем рішення суду
не оскаржувалося.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 01 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуюча суддя:

Судді: