Справа № 317/2597/14-к
№/п 1-в/317/459/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого судді - Гончаренко П. П.

при секретарі - Зеленської С. Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_1 про зняття
арешту з рухомого майна по
кримінальній справі № 1-43/09 відносно
ОСОБА_2, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про
зняття арешту з рухомого майна по
кримінальній справі № 1-43/09 відносно
ОСОБА_2, в якій зазначила, що вона є
власником автомобіля ВАЗ 2107, державний
номер НОМЕР_1. Вироком Запорізького
районного суду Запорізької області у
складі судді Гончаренка П.П. від 04.02.2009
року її чоловіка гр. ОСОБА_2 було
визнано винним у вчиненні злочину
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і
призначено покарання у вигляді 4 років
позбавлення волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами на два
роки. На підставі ст. 75 КК України
засудженого звільнено від відбування
покарання з випробуванням строком на 2
роки. Судом задоволено цивільний позов
про стягнення моральної шкоди.

Однак, заявниця зазначає, що при
постановленні вироку судом першої
інстанції не було вирішено питання
щодо майна, яке є доказом у
кримінальній справі, на яке під час
проведення досудового слідства було
накладено арешт слідчим.

Так, постановою № 6/2047 слідчого ОР ДТП
СУ УМВС України в Запорізькій області
Гудимчук С.Н. від 14.04.2008 року накладено
арешт на належний заявниці на праві
власності автомобіль ВАЗ 2107, державний
номер НОМЕР_1. Арешт і досі є чинним.

Постановляючи вирок, суд не вирішив
питання щодо рухомого майна -
автомобілю ВАЗ 2107, державний номер
НОМЕР_1, на який органом досудового
слідства було накладено арешт,
оскільки автомобіль був доказом у
кримінальній справі.

Заявниця вказує, що за даними з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна автомобіль ВАЗ 2107, державний
номер НОМЕР_1 перебуває під забороною
відчуження відповідно до постанови №
6/2047 слідчого ОР ДТП СУ УМВС України в
Запорізькій області Гудимчук С.Н. від
14.04.2008 року.

Кримінальне провадження у цій справі
завершено шляхом винесення
обвинувального вироку, а власне вирок
суду в частині майнового стягнення
виконано у повному обсязі. Враховуючи,
що стадія кримінального провадження
завершена, моральна шкода стягнена,
заявниця вважає, що арешт, накладений
на рухоме майно на стадії досудового
слідства повинен бути скасований.
Наявність даного арешту перешкоджає
заявниці здійсненню своїх прав як
власника автомобіля.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, своїх пояснень не надали, про
день, час та місце слухання справи
повідомлені своєчасно.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником автомобіля ВАЗ 2107, державний
номер НОМЕР_1.

Вироком Запорізького районного суду
Запорізької області у складі судді
Гончаренка П.П. від 04.02.2009 року її
чоловіка гр. ОСОБА_2 було визнано винним
у вчиненні злочину передбаченого ч. 2
ст. 286 КК України і призначено покарання
у вигляді 4 років позбавлення волі з
позбавленням права керувати
транспортними засобами на два роки. На
підставі ст. 75 КК України засудженого
звільнено від відбування покарання з
випробуванням строком на 2 роки. Судом
задоволено цивільний позов про
стягнення моральної шкоди.

При постановленні вироку судом першої
інстанції не було вирішено питання
щодо майна, яке є доказом у
кримінальній справі, на яке під час
проведення досудового слідства було
накладено арешт слідчим.

Постановою № 6/1553-1 УДАІ ГУМВС України в
Запорізькій області від 24.03.2008 року
накладено арешт на належний заявниці
на праві власності автомобіль ВАЗ 2107,
державний номер НОМЕР_1. 1991 рік випуску.
Арешт і досі є чинним, що
підтверджується наданою інформацією
згідно листа № 10/13-3221 від 10.10.2014 року
Центру № 1 надання послуг пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів, з обслуговування м. Запоріжжя
та Запорізького району УДАІ ГУМВС
України в Запорізькій області.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 324 КПК України
(в редакції 1960 року) постановляючи
вирок, суд повинен вирішити питання, що
робити з речовими доказами.

Згідно ст. 403 КПК України вирок, ухвала і
постанова суду, що набрали законної
сили, є обов'язковими для всіх
державних і громадських підприємств,
установ і організацій, посадових осіб
та громадян і підлягають виконанню на
всій території України.

Відповідно до ст. 411 КПК України питання
пов'язані з виконанням вироку,
вирішуються судом у судовому засіданні
з участю прокурора. В судове засідання,
як правило, викликається засуджений, а
за його клопотанням і захисник.

Згідно п. 9 Перехідних положень КПК
України (в редакції 2012 року) запобіжні
заходи, арешт майна, відсторонення від
посади, застосовані під час дізнання та
досудового слідства до дня набрання
чинності цим Кодексом, продовжують
свою дію до моменту їх зміни,
скасування чи припинення у порядку, що
діяв до набрання чинності
Кримінально-процесуальним Кодексом
України 2012 року.

За таких підстав суд вважає за
необхідне заяву ОСОБА_1 про зняття
арешту з рухомого майна по
кримінальній справі № 1-43/09 відносно
ОСОБА_2 задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 324, 409, 411 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з
рухомого майна по кримінальній справі
№ 1-43/09 відносно ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою
№ 6/1553-1 УДАІ ГУМВС України в
Запорізькій області від 24.03.2008 року на
належний ОСОБА_1 (що мешкає за
адресою:смт. Кушугум, вул. Кінцева, 33А,
Запорізького району, Запорізької
області) автомобіль ВАЗ 2107, державний
номер НОМЕР_1. 1991 рік випуску.

Ухвала суду може бути оскаржена
протягом п'яти днів з моменту її
проголошення.

Суддя:
П.П. Гончаренко