Справа № 361/2295/14-ц
Провадження № 2/361/1219/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
м. Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді - Пухної О.М.

при секретарі -
Якименко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Інспекція архітектурно -
будівельного контролю Київської
області про визнання права приватної
власності на об'єкт нерухомого майна, -

встановив:

У березні 2014 року до суду надійшов
зазначений позов, в якому ОСОБА_1
просить визнати за нею право приватної
власності на 471/10000 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 загальною площею 62, 8
кв.м., яке складається з: коридору
площею 7,2 кв.м., житлової кімнати - 21,3
кв.м., житлової кімнати - 15,4 кв.м., кухні -
11,1 кв.м., санвузлу - 5,7 кв.м., балкону 2,1
кв.м.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що 29 червня 2011 року
між нею та ОСОБА_2 укладено попередній
договір купівлі-продажу, за яким
остання зобов'язалася у строк не
пізніше 20 серпня 2011 року продати, а
позивач купити частину житлового
будинку АДРЕСА_1, загальною площею 60
кв.м. або майнові права на зазначену
квартиру.

Пунктом 3 вказаного договору
передбачено, що купівля-продаж має бути
вчинена за суму в розмірі 390 000 грн.

На підтвердження дійсних намірів про
наступне укладання договору
купівлі-продажу позивач передала, а
відповідач отримала забезпечувальний
платіж у сумі 195 000 грн.

Відповідно до п. 6 зазначеного договору
решту суми за придбані майнові права
позивач зобов'язувалася вносити
рівними частинами щомісяця протягом 19
календарних місяців в сумі 9 750,00 грн. на
картку VISA ПриватБанку № НОМЕР_1 до 30
числа кожного місяця, починаючи з 20
серпня 2011 року.

20 серпня 2011 року з урахуванням вимог п.1
попереднього договору від 29.06.2011 року,
між сторонами укладено договір купівлі
- продажу майнових прав за № 20/08-26,
предметом якого є придбання позивачем
майнових прав на житлове приміщення у
порядку та на умовах, передбачених
договором та у відповідності до норм
Цивільного кодексу України, що
визначають загальні положення про
купівлю - продаж.

Згідно з п. п. 2.1, 2.2 названого договору
відповідач продає, а позивач купує
майнові права на житлове приміщення,
загальною площею 60 кв.м. (шоста квартира
зліва направо на другому поверсі), яке є
частиною житлового будинку АДРЕСА_1.

Пунктами 4.1, 4.2 договору передбачено,
що вартість майнових прав на об'єкт
нерухомості за 1 кв.м. загальної площі
складає 6 500, 00 грн. Загальна вартість
майнових прав, що передаються
відповідачем складає: 390 000,00 грн., з яких
відповідач отримав 204 750,00 грн. та на
день підписання договору
заборгованість становить 185250,00 грн.

Станом на лютий 2013 року позивачем
погашено заборгованість за придбані
майнові права.

У п.п. 5.2.6 додаткової угоди № 1 від 27
вересня 2011 року визначено, що
відповідач зобов'язаний оформити право
власності на об'єкт нерухомості за
позивачем в порядку встановленому
чинним законодавством України та
надати останньому оригінали
документів, що засвідчують право
власності, протягом 240 календарних днів
з дати підписання сторонами Акту
прийому - передачі майнових прав на
об'єкт нерухомості.

Відповідно до п.3.1 договору від 20.08.2011
року № 20/08-26 майнові права на житлове
приміщення передаються шляхом
підписання акту. Акт підписується
сторонами не пізніше 10 робочих днів з
дати введення об'єкту капітального
будівництва в експлуатацію.

06 жовтня 2011 року Інспекцією Державного
архітектурно - будівельного контролю у
Київській області зареєстровано
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації.

Рішенням виконавчого комітету
Броварської міської ради від 27.03.2012
року № 143 дозволено відповідачу
оформити право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 та 05.04.2012 року видано
свідоцтво про право власності на
зазначений житловий будинок.

Згідно рішення виконавчого комітету
Броварської міської ради від 19.11.2013
року №579 приміщенням житлового будинку
АДРЕСА_1.

У відповідності до листа КП
Броварської міської ради «Броварське
БТІ» від 23.12.2013 року було проведено
розрахунок часток співвласників
вищезазначеного будинку та визначено,
що приміщення АДРЕСА_1 загальною площею
62,8 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м.
становить 471/10000 частки будинку.

Відповідач, порушуючи договірні
зобов'язання, умисно ухиляється від
оформлення за позивачем права
власності на житлове приміщення
(квартиру), не визнаючи тим самим її
право власності на майно. У зв'язку з
наведеним, ОСОБА_1 була змушена
звернутися до суду з вказаним вище
позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_3 заявлені вимоги
підтримали у повному обсязі, надали
пояснення, аналогічні фабулі позовної
заяви, та просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, направила до суду заяву
про визнання позову, одночасно просила
суд розглянути дану справу без її
участі.

У судовому засіданні 18 червня 2014 року
до участі в даній справі в якості
третьої особи залучено Інспекцію
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області.

Представник третьої особи Сосюк Я.О.
позовні вимоги не визнав, пояснив, що
відповідачу згідно із цільовим
призначенням належної їй земельної
ділянки надавався дозвіл на
будівництво індивідуального житлового
будинку, при цьому останньою збудовано
багатоквартирний будинок. Право
власності на спірне майно
зареєстроване за відповідачем у
встановленому законом порядку та
видане свідоцтво на цілісний об'єкт
нерухомого майна без зазначення
квартир. Вказував на те, що ст. 376 ЦК
України закріплено, що житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. У зв'язку з тим, що ОСОБА_2
збудовано житловий будинок на
земельній ділянці, з порушенням її
цільового призначення, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області просила
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши пояснення позивача та її
представника, дослідивши письмові
матеріали справи, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що 29 червня 2011 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено
попередній договір купівлі-продажу, за
яким остання зобов'язалася у строк не
пізніше 20 серпня 2011 року продати, а
позивач купити частину житлового
будинку АДРЕСА_1, загальною площею 60
кв.м. або майнові права на зазначену
квартиру (а.с.13-15).

20 серпня 2011 року з урахуванням вимог п.1
попереднього договору від 29.06.2011 року,
між сторонами укладено договір купівлі
- продажу майнових прав за № 20/08-26,
предметом якого є придбання позивачем
майнових прав на житлове приміщення у
порядку та на умовах, передбачених
договором та у відповідності до норм
Цивільного кодексу України, що
визначають загальні положення про
купівлю - продаж.

У п.п.5.2.6, яким 27 вересня 2011 року згідно
додаткової угоди № 1 доповнено договір
купівлі - продажу майнових прав за №
20/08-26, зазначено, що відповідач
зобов'язаний оформити право власності
на об'єкт нерухомості за позивачем в
порядку, встановленому чинним
законодавством України та надати
останньому оригінали документів, що
засвідчують право власності, протягом
240 календарних днів з дати підписання
сторонами Акту прийому - передачі
майнових прав на об'єкт нерухомості
(а.с. 24-25).

Згідно з актом прийому - передачі
майнових прав від 14.10.2011 року ОСОБА_2
передала ОСОБА_1 майнові права на об'єкт
нерухомості - житлове приміщення
(квартиру), що розташована у житловому
будинку за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 60,0 кв. м (шоста квартира зліва
направо на другому поверсі) (а.с. 30).

З матеріалів справи вбачається, що
12.02.2008 року на підставі рішення
виконавчого комітету Броварської
міської ради Київської області ОСОБА_2
надавався дозвіл на будівництво
житлового будинку по АДРЕСА_1.

Відповідно до державного акту серії ЯЖ
за № 416586, виданого на ім'я ОСОБА_2,
земельна ділянка АДРЕСА_1 надана
відповідачу з цільовим призначенням
(використанням) - будівництво та
обслуговування будинку і
господарських будівель (а.с. 34).

Судом також з'ясовано, що 06.10.2011 року
Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області зареєстровано
декларацію про готовність об'єкту до
експлуатації будівництво
індивідуального житлового будинку (а.с.
26-29).

Рішенням виконавчого комітету
Броварської міської ради Київської
області від 27.03.2012 року за № 143 вирішено
оформити ОСОБА_2 право власності на
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1;
та доручити КП Броварської міської
ради «Броварському бюро технічної
інвентаризації» видати свідоцтва про
право власності на вищевказані об'єкти
нерухомого майна (а.с. 31).

05.04.2012 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1. Право приватної власності на
вказане нерухоме майно, а саме житловий
будинок зареєстровано за ОСОБА_2 у КП
«Броварське бюро технічної
інвентаризації», про що свідчить копія
витягу про державну реєстрацію прав за
№ 33730868 (а.с. 32-33).

Згідно рішення виконавчого комітету
Броварської міської ради від 19.11.2013
року № 579 приміщенням житлового
будинку АДРЕСА_1 (а.с. 36).

У відповідності до листа КП
Броварської міської ради «Броварське
БТІ» від 23.12.2013 року було проведено
розрахунок часток співвласників
вищезазначеного будинку та визначено,
що приміщення АДРЕСА_1 загальною площею
62,8 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м.
становить 471/10000 частки будинку (а.с. 37).

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
права. Способом захисту права та
інтересу є, зокрема, визнання права.

Згідно зі ст. 177 ЦК України до об'єктів
цивільних прав відносяться речі,
майнові права та інше.

Статтями 181 та 182 ЦК України визначено,
що до нерухомих речей (нерухомості)
належать об'єкти, що розташовані на
земельній ділянці, а право власності та
інші речові права на нерухомі речі,
зокрема їх виникнення, підлягають
державній реєстрації.

Цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, договори та інші
правочини (ст. 11 ЦК України).

Ст.ст. 316-323, 325, 328, 331, 334, 379-382 ЦК України
закріплено загальні засади права
власності, зокрема, що власникові
належить право володіння, користування
та розпорядження своїм майном; усі
суб'єкти права власності є рівними
перед законом; право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів; право власності на нову
річ, яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом;
право власності на новостворене
нерухоме майно виникає з моменту
завершення будівництва; житлом
фізичної особи є квартира.

Майном як особливим об'єктом
вважається окрема річ, сукупність
речей, а також майнові права та
обов'язки. Майнові права є неспоживною
річчю. Майнові права визнаються
речовими правами (ст.190 ЦК України).

З досліджених у судовому засіданні
матеріалів справи, встановлено, що
ОСОБА_2 належить індивідуальний
житловий будинок, право власності на
який оформлено та зареєстровано у
визначеному законом порядку. При цьому
свідоцтво про право власності видано
на будинок як цілісний об'єкт
нерухомого майна без зазначення
квартир. Земельна ділянка, на якій
розташований житловий будинок, що
належить відповідачу, надана для
будівництва індивідуальної забудови.

Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник,
який має підстави передбачити
можливість порушення свого права іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Враховуючи викладене, суд дійшов до
висновку, що сам по собі факт
невиконання зобов'язання відповідачем
по оформленню за позивачем права
власності на нежитлове приміщення,
незважаючи на завершення будівництва
та введення в експлуатацію житлового
будинку, частиною якого є спірна
нерухомість, не являється безумовною
підставою для задоволення позову,
оскільки відповідальність за таку
бездіяльність відповідача передбачає
настання правових наслідків,
передбачених укладеними основним та
додатковим договорами про
купівлю-продаж майнових прав, які в
свою чергу не передбачають захист прав
позивачів шляхом визнання права
власності на спірне житлове приміщення
в порядку ст. 386, 392 ЦК України.

При розгляді даної справи по суті
позивачем не надано доказів того, що у
неї виникло право власності на частину
спірного житлового будинку у вигляді
квартири і це право зареєстровано у
встановленому ст. 331 ЦК України порядку.

Крім того, за умовами вказаного
договору позивач фактично придбала
майнові права на об'єкт нерухомості у
вигляді житлового приміщення
(квартири), що є частиною житлового
будинку, а не квартиру, як окремий
об'єкт нерухомості, при цьому
відповідач не є власником квартир,
оскільки фактично їй належить цілісний
житловий будинок, тому розпорядження
ОСОБА_2 вказаним житловим приміщенням,
не виділеним в окремий об'єкт у
встановленому законом порядку, прямо
суперечить загальним засадам права
власності.

Разом з цим, визнання відповідачем
позову свідчить про відсутність спору
між сторонами щодо набуття права
власності та відсутність правових
підстав для розгляду даної справи в
суді, оскільки в силу ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Проте, доказів на
підтвердження того, що право позивача
на зазначене вище майно порушене, не
визнається відповідачем чи
оспорюється суду не надано.

Відповідно до вимог ч. 4 статті 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову, суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Проте, судом не
встановлено законних підстав для
прийняття такого визнання, оскільки
воно суперечить вимогам закону.

У зв'язку з наведеним вище, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є такими, що
не грунтуються на вимогах закону та
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2, третя особа: Інспекція
архітектурно - будівельного контролю
Київської області про визнання права
власності на об'єкт нерухомого майна
відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги через
Броварський міськрайонний суд до
Апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.М. Пухна