АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/5512/2014
інстанції: Сіромашенко Н.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 жовтня 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Качана В.Я.

КирилюкГ.М.

при
секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в
інтересах товариства з обмеженою
відповідальністю «Бриз-2006» на рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 27 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Шато»,
Управління з питань комунального
майна, приватизації та підприємництва
Шевченківської районної в місті Києві
ради, Шевченківської районної в місті
Києві ради, товариства з обмеженою
відповідальністю «Бриз-2006», третя
особа - Київська міська рада, про
визнання недійсним рішення комісії з
проведення конкурсу, визнання
незаконним та скасування
розпорядження, визнання недійсним
договору оренди та договору
купівлі-продажу, витребування майна, -

в с т а н о в и в :

У січні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю «Шато»
(далі - ТОВ «Шато»), управління з питань
комунального майна, приватизації та
підприємництва Шевченківської
районної у м. Києві ради (далі -
управління), Шевченківської районної у
м. Києві ради, товариства з обмеженою
відповідальністю «Бриз- 2006» (далі - ТОВ
«Бриз-2006»), третя особа - Київська
міська рада, про визнання недійсним
рішення комісії з проведення конкурсу,
визнання незаконним та скасування
розпорядження, визнання недійсними
договору оренди та договору
купівлі-продажу, витребування майна.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що позивач як член
Національної спілки художників
України користувався нежилим
приміщенням загальною площею 25,8 кв.м.
першого поверху будинку за адресою:
АДРЕСА_1, яке з 1979 року орендувалося
НСХУ, а з 2006 року знаходилося в оренді у
позивача як фізичної особи - члена НСХУ.
Зазначене приміщення
використовувалося позивачем як творча
майстерня. 17 лютого 2006 року між
позивачем та Шевченківською районною у
м. Києві радою було укладено договір
оренди нежитлових приміщень, строк дії
якого був з 17 лютого 2006 року по 10 січня
2007 року. Маючи намір продовжити орендні
відносини та користуючись переважним
правом на продовження договору оренди,
позивач неодноразово звертався до
Шевченківської районної у м. Києві ради
із заявами про продовження договору
оренди. Аналогічні звернення
надсилалися Київською організацією
НСХУ та народним депутатом України
Яворівським В.О., проте всі звернення
були залишені без відповіді. Натомість,
в порушення переважного права позивача
на продовження договору оренди,
Шевченківська районна у м. Києві рада
оголосила конкурс на право оренди
комунального майна, зокрема спірного
приміщення. Працівники управляння з
питань комунального майна,
приватизації та підприємництва
Шевченківської ради в м. Києві,
скориставшись необізнаністю позивача
у юридичних тонкощах справи, отримали
від нього підпис на конкурсних
документах для проведення вказаного
конкурсу. За результатами конкурсу
переможцем на право оренди спірного
приміщення було визначено ТОВ «Шато».

Згодом під час розгляду справи
позивачу стало відомо про його
виселення зі спірного приміщення, що
спірне приміщення було продано ТОВ
«Шато», а на сьогоднішні власником
приміщенням загальною площею 25,8 кв. м
першого поверху будинку за адресою:
АДРЕСА_1 є ТОВ «Бриз-2006». Вважає, що
діями відповідачів порушені законні
права позивача на продовження договору
оренди. Рішення Шевченківської
районної у м. Києві ради щодо
проведення конкурсу на право оренди
комунального майна територіальної
громади Шевченківського району м.
Києва в частині спірного майна та
визначення переможцем ТОВ «Шато» є
такими, що не відповідають закону та
піддягають скасуванню, договір
купівлі-продажу майна порушує
першочергове право позивача на
приватизацію спірного майна. За таких
обставин представник позивача просив
задовольнити позов у повному обсязі.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 22 червня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 8 серпня
2012 року, позов задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 липня 2013 року
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 22 червня 2012 року та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 8
серпня 2012 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Останнім рішенням Шевченківського
районного суду міста Києва від 27 лютого
2014 рокувказаний позов
задоволеночастково.

Визнано недійсним рішення (результат
конкурсу) комісії з проведення
конкурсу з визначення переможця на
право оренди комунального майна від 30
березня 2007 року, оформлене протоколом
№1, в частині проведення конкурсу на
право оренди комунального майна
територіальної громади
Шевченківського району м. Києва, а саме:
нежитлового приміщення першого
поверху площею 25,8 кв.м за адресою:
АДРЕСА_1, та визначення ТОВ «Шато»
переможцем конкурсу на право оренди
цих приміщень.

Визнано незаконним та скасовано
розпорядження голови Шевченківської
районної у місті Києві ради №62 від 4
квітня 2007 року в частині включення до
переліку об'єктів комунальної
власності Шевченківського району, що
підлягають передачі в орендне
користування, нежилого приміщення
загальною площею 25,8 кв.м першого
поверху будинку за адресою: АДРЕСА_1 ТОВ
«Шато».

Визнано недійсним договір оренди
нежилих приміщень територіальної
громади Шевченківського району міста
Києва №6/1 від 23 квітня 2007 року,
укладений між Управлінням з питань
комунального майна, приватизації та
підприємництва Шевченківської
районної у міситі Києві ради і ТОВ
«Шато».

Переведено права і обов'язки покупця за
договором купівлі-продажу нежилих
приміщень загальною площею 25,8 кв.м
першого поверху будинку за адресою:
АДРЕСА_1, укладеного 27 листопада 2007 року
між Управлінням з питань комунального
майна, приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у місті Києві
ради та ТОВ «Шато» на ОСОБА_3

Витребувано у ТОВ «БРИЗ-2006» нежилі
приміщення загальною площею 25,8 кв.м
першого поверху будинку за адресою:
АДРЕСА_1, та переданоці приміщення
ОСОБА_3

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2. в
інтересах ТОВ «Бриз-2006», посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову відмовити повністю.

В суді апеляційної інстанції
представник ТОВ «Бриз-2006» - ОСОБА_5,
ОСОБА_2, представник Управління з
питань комунального майна,
приватизації та підприємництва
Шевченківської районної в місті Києві
ради - Чербар В.А. апеляційну скаргу
підтримали та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 проти
апеляційної скарги заперечував, просив
рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 27 лютого 2014
рокузалишити без змін.

Інші учасники розгляду справи,
належним чином повідомлені про дату,
час та місце розгляду справи, в судове
засідання не прибули, про причини
неявки суд не повідомили, у зв'язку із
чим колегія суддів вважала за можливе
слухати справу у їх відсутність на
підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку
про необхідність її задоволення
виходячи із наступного.

При розгляді справи судом встановлено,
що ОСОБА_3 є членом Національної спілки
художників України.

З 1979 року позивач користувався нежилим
приміщенням загальною площею 25,8
кв.м.першого поверху будинку за адресою
АДРЕСА_1, яке з 1979 по 2006 рік орендувалося
Національною спілкою художників
України в особі ОСОБА_3

Шевченківською районною у м. Києві
радою та ОСОБА_3 було укладено договір
оренди нежилих приміщень № 1166/1 від 17
лютого 2006 року, а саме щодо приміщення
за адресою АДРЕСА_1, строком з 17 лютого
2006 року по 10 січня 2007 року.

Відповідно до п. 4.4. договору оренди від
17 лютого 2006 року орендар, який належним
чином виконує власні зобов'язання за
цим договором, має переважне право, за
інших рівних умов, на укладання
договору оренди на новий строк. У
випадку недосягнення згоди щодо
орендної плати та інших умов договору
переважне право орендаря на укладання
договору на новий термін припиняється.

Згідно з п. 8.3 договору оренди сторони
передбачили, що продовження строку дії
договору можливе лише у разі видання
нових розпорядчих документів
(розпорядження), тобто в порядку
укладання нового договору.

Після закінчення дії договору позивач
звернувся з письмовою заявою від 14
січня 2007 року до голови Шевченківської
у м. Києві державної адміністрації з
проханням продовжити строк дії
договору оренди (а.с. 47 т. 2). Аналогічні
звернення надсилалися до
Шевченківської районної державної
адміністрації у м. Києві Київською
організацією НСХУ та народним
депутатом України Яворівським В.О. (а.с.
49-50 т. 2), проте всі звернення були
залишені без відповіді.

30 березня 2007 року був проведений
конкурс на право оренди комунального
майна територіальної громади
Шевченківського району м. Києва.
Відповідно до результатів конкурсу
переможцем на право оренди зазначеного
комунального майна було визначено ТОВ
«Шато».

Управлінням з питань комунального
майна та підприємництва
Шевченківської районної у м. Києві ради
та ТОВ «Шато» було укладено договір
оренди нежилих приміщень № 6/1 від 23
квітня 2007 року.

27 листопада 2007 року між управлінням з
питань комунального майна та
підприємництва Шевченківської
районної у м. Києві ради та ТОВ «Шато»
було укладено договір купівлі-продажу
нежилого приміщення загальною площею
25,80 кв. м, яке знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

Між ТОВ «Шато» та ТОВ «Бриз-2006» було
укладено договір купівлі-продажу
спірного приміщення від 18 серпня 2008
року.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив із того, що:

- строк дії договору оренди № 1166/1
від 17 лютого 2006 року був автоматично
продовженим;

- у позивача виникло переважне
право на купівлю спірного нежитлового
приміщення, оскільки воно було
відчужено шляхом продажу під час дії
договору оренди, а тому є підстави для
переведення прав і обов'язків покупця
за договором купівлі-продажу;

- позивач є власником спірного
приміщення, а тому має право на його
витребування від ТОВ «БРИЗ-2006»;

- а також із того, що позовні вимоги
в частині визнання недійсним договору
купівлі-продажу укладеного 18 серпня 2008
року між ТОВ «Шато» та ТОВ «БРИЗ-2006», є
зайво заявленими, оскільки законом за
таких обставин не вимагається визнання
його таким.

Колегія суддів з такими висновками
суду не погоджується та ухвалюючи нове
рішення у справі виходить з наступного.

Правовідносини у справі, пов'язані з
передачею в оренду майна, що перебуває
у комунальній власності, регулюються
Законом України «Про оренду державного
та комунального майна» (далі - Закон
України).

Частиною 1 ст. 10 Закону України
передбачені істотні умови договору
оренди. Укладений сторонами договір
оренди в частині істотних умов повинен
відповідати типовому договору оренди
відповідного майна. Типові договори
оренди майна, що перебуває у
комунальній власності, затверджують
органи місцевого самоврядування (ч. 2
ст. 10 Закону України). За згодою сторін у
договорі оренди можуть бути
передбачені й інші умови (ч. З ст. 10
Закону України).

Згідно з п. 8.3 договору оренди нежилих
приміщень № 1166/1 від 17 лютого 2006 року
сторони передбачили, що продовження
строку дії Договору можливе лише у разі
видання нових розпорядчих документів
(розпорядження), тобто в порядку
укладання нового договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення є обов'язковими для суду першої
чи апеляційної інстанції при новому
розгляді справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
скасовуючи рішення суду першої та
апеляційної інстанції (рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 22 червня 2012 року, залишене без
змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 8 серпня 2012 року) суд касаційної
інстанції у своїй ухвалі від 24 липня 2013
року зазначив, що суд першої інстанції
залишив поза увагою умови п. 8.3.
договору оренди щодо порядку
продовження його дії, відсутність
нових розпорядчих документів
(розпорядження), виданих управлінням на
укладання нового договору оренди, а
також те, що новий договір оренди не був
укладений, та дійшов помилкового
висновку про те, що договір оренди
відповідно до ст. 764 ЦК України
автоматично продовжений на той же
строк і на тих самих умовах у зв'язку з
користуванням позивачем орендованим
майном після закінчення строку дії
договору та за відсутності заперечень
орендодавця.

Даючи оцінку спірним правовідносинам
після скасування рішення у справі та
передачі її на новий розгляд, суд
першої інстанції належної оцінки
висновкам суду касаційної інстанції не
надав, чим порушив вимоги ст. 338 ЦПК
України та, в результаті, дійшов
помилкових висновків по суті спору.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити про помилковість висновків
суду першої інстанції з приводу
продовження дії договору, з огляду на п.
8.3 договору оренди та враховуючи таке.

Статтею 9 Закону України встановлений
порядок укладення договору оренди:
фізичні та юридичні особи, які бажають
укласти договір оренди, направляють
заяву, проект договору оренди, а також
інші документи згідно з переліком, що
визначається Фондом державного майна
України, відповідному орендодавцеві,
зазначеному у статті 5 цього Закону (ч.
1); органи, уповноважені управляти
майном, що перебуває у комунальній
власності, розглядають подані
матеріали і протягом п'ятнадцяти днів
після надходження матеріалів
повідомляють підприємство про своє
рішення (надання дозволу щодо
укладення договору оренди або відмову)
(ч. 3. абз. 2); за наявності заяв про оренду
нерухомого майна (за умови відсутності
заяви бюджетної установи, організації)
від двох або більше фізичних чи
юридичних осіб орендар визначається
орендодавцем на конкурсних засадах.
Порядок проведення конкурсу для
об'єктів, що перебувають у комунальній
власності, визначається органами
місцевого самоврядування (ч. 7); у разі
відмови в укладенні договору оренди, а
також неодержання відповіді у
встановлений термін заінтересовані
особи мають право звернутися за
захистом своїх інтересів до суду,
арбітражного суду (ч. 8).

Статтею 118 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
встановлено, що у 2007 році передача в
оренду державного та комунального
майна здійснюється виключно на
конкурсних засадах. Договори оренди
державного та комунального майна,
укладені до 1 січня 2007 року (крім
договорів на оренду державного та
комунального майна, укладених
бюджетними установами, Пенсійним
фондом України та його органами, а
також щодо цілісних майнових
комплексів), у шестимісячний термін
підлягають обов'язковому перегляду
відповідно до встановленої норми.

Судом вірно встановлено, що позивач
звернувся з письмовою заявою від 14
січня 2007 року до голови Шевченківської
у м. Києві державної адміністрації з
проханням продовжити строк дії
договору оренди (а.с. 47 т. 2). Аналогічні
звернення надсилалися до
Шевченківської районної державної
адміністрації у м. Києві Київською
організацією НСХУ та народним
депутатом України Яворівським В.О. (а.с.
49-50 т. 2)

Разом з тим, така заява була розцінена
лише як бажання прийняти участь у
конкурсі з огляду на статтю 118 ЗУ Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
згідно з якою передача в оренду
спірного приміщення без проведення
конкурсу не передбачалася.

Щодо висновків суду першої інстанції
про переважне право оренди слід
виходити з наступного.

Як зазначено в ухвалі суду касаційної
інстанції: «Зазначивши про наявність у
орендаря переважного права на
укладення договору оренди на новий
строк, суд не з'ясував: наявність чи
відсутність обставин, з якими закон
пов'язує виникнення такого права,
вчинення кожним з учасників спірних
правовідносин певних дій, передбачених
ст. 9 Закону України…»

Колегія суддів при ухваленні рішення у
справі виходить із того, що частиною 3
ст. 17 Закону України наявність у
орендаря передбаченого переважного
права, за інших рівних умов, на
укладення договору оренди на новий
строк, якому відповідає обов'язок
орендодавця щодо укладення такого
договору, є підставою для обов'язкового
укладення відповідного договору
оренди згідно із законом за наявності
обставин, зазначених у відповідних
законодавчих приписах.

Проте, беручи до уваги вимоги закону, а
саме ст. 118 ЗУ «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», слід врахувати, що
позивач має переважне право право при
рівних пропозиціях щодо ціни за
орендоване майно.

Разом з тим, відповідно до результатів
конкурсу переможцем на право оренди
зазначеного комунального майна було
визначено ТОВ «Шато», яке
запропонувало фінансово більш вигідну
та таку що відповідала ринковій
вартість по договору оренди.

Вказана юридична особа набула у
власність спірне нежитлове приміщення
в результаті приватизації шляхом
викупу.

Позивачем вимог про визнання
приватизації недійсною, а також вимог
щодо оспорення умов та наслідків
проведення конкурсу не ставилось, а
тому зазначене питання виходить за
межі апеляційного розгляду в силу
приписів процесуального закону.

З огляду на викладене, безпідставними є
висновки суду першої інстанції щодо
переведення на позивача прав та
обов'язків за договором
купівлі-продажу, укладеним між
Управлінням з питань комунального
майна, приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у місті Києві
ради та ТОВ «Шато», а відповідно і щодо
можливості витребування майна.

Неправильне застосування
нормматеріального права та порушення
норм процесуального права при
вирішення судом першої інстанції спору
унеможливили встановлення фактичних
обставин справи і, як наслідок,
призвели до передчасного вирішення
позову.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи
докази, беручи до уваги висновки і
мотиви, з яких були скасовані рішення у
справі судом касаційної інстанції,
встановивши дійсний характер спірних
правовідносин сторін, колегія суддів
дійшла висновку про недостатність
правових підстав для задоволення
позовних вимог з огляду на їх характер
фактичні обставини справи.

За таких обставин рішення суду назвати
законним та обґрунтованим не можна, а
тому воно підлягає скасуванню з
ухваленням нового про відмову у
задоволенні позовних вимог на підставі
п. 2 ч.1 ст.307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
товариства з обмеженою
відповідальністю «Бриз-2006»
задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 27 лютого 2014 року
скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :
І.М. Вербова

Судді :
В.Я. Качан

Г.М.Кирилюк