АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7579/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Багрова А. Г. Доповідач - Макаров
М.О. Категорія 20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М.,
Тамакулової В.О.

при секретарі - Завідоновій К.Д.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 14 липня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа: приватний нотаріус
Нікопольського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, про визнання недійсними
довіреності та договору
купівлі-продажу, витребування майна та
поновлення правіа власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зазначеним позовом, в якому
просила визнати видану нею на ім'я
ОСОБА_3 довіреність від 09 липня 2012 року,
яка посвідчена нотаріально недійсною,
оскільки вона видана під психічним
тиском зі сторони відповідачів, а також
просить визнати договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який
також посвідчений нотаріально від 25
квітня 2013 року, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, недійсним, який укладено в
результаті зловмисної домовленості
відповідачів. Також просить визнати за
нею право власності на спірну квартиру
та зобов'язати ОСОБА_3 повернути все, що
було ним отримано по вказаному
договору купівлі-продажу покупцю.

В обґрунтування позову послалась на те,
що відповідачі змусили її видати
довіреність на продаж квартири,
оскільки її син ОСОБА_6 заборгував їм
велику суму, а відповідачі їй
погрожували розправою над сином, а
також видаючи довіреність вона
вважала, що це застава майна через
борги сина перед відповідачами, а не
право на продаж квартири.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 14 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення її позову в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Зазначене рішення ухвалено з
додержанням вказаних вимог закону.

Так, судом встановлено, що 09 липня 2012
року ОСОБА_2 підписала довіреність на
ОСОБА_3, якою уповноважила його
представляти її інтереси в усіх
державних, громадських, господарських
організаціях та інших підприємствах,
установах, організаціях незалежно від
їх організаційної форми та
підпорядкованості, в органах
нотаріату, у КП «Нікопольське
міжміське бюро технічної
інвентаризації», у відповідних органах
реєстрації права власності з питань
замовлення та отримання документів,
необхідних для оформлення договору
купівлі-продажу, з правом продажу її
квартири АДРЕСА_1. Ця довіреність
посвідчена приватним нотаріусом
Нікопольського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстровано в
реєстрі № 817 (а.с. 42)

Крім того встановлено, що 25 квітня 2013
року між ОСОБА_3, який діяв від імені
ОСОБА_2 на підставі нотаріально
посвідченої довіреності від 09 липня 2012
року, та ОСОБА_4 було укладено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який
був посвідчений нотаріально, згідно
якого останній купив вказану квартиру
за ціною 60800 грн., а також в договорі,
підписаному сторонами, значиться, що
підписання цього договору буде
свідчити про одержання позивачем
повного розрахунку за продану
нерухомість та відсутність
матеріальних претензій до покупця
(а.с.43), а також 25 квітня 2013 року право
власності на спірну квартиру було
зареєстровано за відповідачем
ОСОБА_4(а.с. 40)

Відповідно до ст.655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
/продавець/ передає або зобов'язується
передати майно /товар/ у власність
другій стороні /покупцеві/, а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно /товар/ і сплатити за нього певну
грошову суму, а згідно ч.1 ст. 657 ЦК
України договір купівлі-продажу
земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку /квартири/
або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно із ч.1 ст. 3 ЦПК України та ч.1 ст. 16
ЦК України кожна особа має право в
порядку, встановленому законом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись до суду із вказаними
позовними вимогами позивач послалася
на те, що спірний договір
купівлі-продажу нею укладено коли вона
не розуміла своїх дій, оскільки була
дуже в пригніченому психологічному
стані, а тому він підлягає визнанню
недійсним на підставі ст. 225 ЦК України,
колегія суддів вважає
необгрунтованими, оскільки доказів
такого стану позивачки в матеріалах
справи відсутні, а сама позивач не
заявляла в судовому засідання
келопотань про призначення судової
психіатричної експертизи для
визначеня її стану в момент вчинення
довіреності та договору
купівлі-продажу.

Крім того, позивач у позовній заяві
ставлячи питання про визнання
довіреності та договору купвлі-продажу
недійсними послалася на вимоги ст.ст.
228, 231, 235 ЦК України, разом з цим доказів
того, що вказний правочин вчинено з
порушенням публічного порядку, проти
волі позивача, внаслідок застосування
до неї фізичного чи психологічного
насильства, а також цей правочин
вчинено з метою приховати інший
правочин, який вона вчинила насправді,
суду надано не було, а відповідно до
вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Доказування не грунтуватися
на припущеннях.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що підстави для задоволення
позову відсутні.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
те, що спірні довіреність та договір
купівлі-продажу вчинені нею проти її
волі, а також внаслідок зловмисної
домовленості представника з покупцем,
колегія суддів вважає
необгрунтованими, оскільки ці доводи
зводяться до переоцінки доказів та
незгодою з висновками суду, а тому не
можуть бути підставою визнання
правочину недійсним.

Інші доводи апеляційної скарги не
можуть бути підставою для скасування
правильного по суті рішення суду, у
зв'язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 14
липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
М.О. Макаров

Судді:
Л.М. Болтунова

В.О. Тамакулова