Справа № 188/1534/14-ц
Провадження № 2/188/693/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року Петропавлівський
районний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді
Полубана М. П.

при секретарі
Філіповій В. С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Петропавлівка
цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на спадкове
майно

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про
визнання права власності на спадкове
майно до відповідача Дмитрівської
сільської ради Петропавлівського
району Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог
вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла
його мати ОСОБА_3, після смерті якої
відкрилася спадщина у вигляді
земельної ділянки (пай № НОМЕР_1) площею
4.970 га. розташованої на території
Дмитрівської сільської ради, переданої
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

За життя мати позивача склала
заповіт відповідно до якого все своє
майно, в тому числі і житловий будинок і
взагалі все те, що буде їй належати і на
що вона на день смерті буде мати право
заповіла у власність йому ОСОБА_1.

Відповідно до діючого
законодавства позивач звернувся до
приватного нотаріуса
Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області з заявою про
прийняття спадщини у вигляді земельної
ділянки за заповітом після смерті
матері, однак нотаріусом постановою
від 09.09.2014 року йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на земельну ділянку через
відсутність витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку.

Згідно повідомлення про відмову у
наданні відомостей з Державного
земельного кадастру № 133 від 22.07.2014 року
у наданні запитуваних відомостей
позивачу відмовлено у зв'язку з тим, що
станом на 22.07.2014 року земельна ділянка
зазначена в державному акті серії
ІІІ-ДП № 048212 не відповідає площі та
встановленим межам зазначених в
Державному земельному кадастрі,
оскільки на ній знаходяться пам'ятки
археології (кургани). Тому дана
земельна ділянка підлягає архівації,
відповідно до технічної документації
щодо встановлення меж, яку необхідно
буде замовити в землевпорядній
організації власником після
оформлення права спадщини.

Зазначає, що внести до Державного
земельного кадастру передбачені
Законом України «Про Державний
земельний кадастр» виправлення
помилок можливо лише за згодою
власника. Проте ОСОБА_3, яка є власником
вказаної земельної ділянки вже
померла, а тому відповідно виправити
вказані помилки і отримати витяг з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку не можливо.

Від спадщини у вигляді земельної
ділянки позивач не відмовлявся,
фактично її прийняв, проте через
відсутність витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку не може оформити спадкове
майно на своє ім'я та розпоряджатися
ним на правах власника, а тому змушений
звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання надав
заяву про розгляд справи в його
відсутність. В заяві також вказує, що
позов підтримує, просить його
задовольнити.

Від відповідача надійшла заява з
проханням розглянути справу без участі
їх представника, проти задоволення
позову не заперечують.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - управління
Держземагенства у Петропавлівському
районі Дніпропетровської області, в
судове засідання надав письмову заяву
про розгляд справи у їхню відсутність,
проти задоволення позову не
заперечують.

Вивчивши матеріали справи суд вважає,
що позов підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла ОСОБА_3, після смерті якої
відкрилася спадщина у вигляді
земельної ділянки (пай № НОМЕР_1) площею
4.970 га. розташованої на території
Дмитрівської сільської ради, переданої
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що підтверджується копією свідоцтва
про смерть серії НОМЕР_2, копією
Державного акту на право приватної
власності на землю серії ІІІ-ДП № 048212
від 28.12.2001 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт
відповідно до якого все своє майно, в
тому числі і житловий будинок і взагалі
все те, що буде їй належати і на що вона
на день смерті буде мати право
заповіла у власність позивачу ОСОБА_1,
що підтверджується копією заповіту від
22.11.2002 року посвідченого секретарем
виконкому Дмитрівської сільської ради,
Петропавлівського району,
Дніпропетровської області,
зареєстрованого в реєстрі за № 381.

Відповідно до діючого
законодавства позивач звернувся до
приватного нотаріуса
Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області з заявою про
прийняття спадщини у вигляді земельної
ділянки за заповітом після смерті
ОСОБА_3, однак нотаріусом постановою
від 09.09.2014 року йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на земельну ділянку через
відсутність витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку, що підтверджується копією
постанови про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 09.09.2014 року.

Згідно повідомлення про відмову у
наданні відомостей з Державного
земельного кадастру № 133 від 22.07.2014 року
у наданні запитуваних відомостей йому
відмовлено у зв'язку з тим, що станом на
22.07.2014 року земельна ділянка зазначена
в державному акті серії ІІІ-ДП № 048212 не
відповідає площі та встановленим межам
зазначених в Державному земельному
кадастрі, оскільки на ній знаходяться
пам'ятки археології (кургани). Тому дана
земельна ділянка підлягає архівації,
відповідно до технічної документації
щодо встановлення меж, яку необхідно
буде замовити в землевпорядній
організації власником після
оформлення права спадщини.

Земельна ділянка була передана
ОСОБА_3 на підставі рішення 28 сесії 23
скликання Дмитрівської сільської ради
від 03.12.2001 року і відповідно на
підтвердження права власності їй було
видано 28.12.2001 року Державний акт на
право приватної власності на землю
серії ІІІ-ДП № 048212.

Закон України «Про Державний
земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011
року, тобто вже після отримання ОСОБА_3
Державного акту на земельну ділянку.

Відповідно до пункту 2
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про Державний
земельний кадастр» земельні ділянки,
право власності (користування) на які

виникло до 2004 року, вважаються
сформованими незалежно від
присвоєння їм кадастрового номера. У
разі якщо відомості про зазначені
земельні ділянки не внесені до
Державного реєстру земель, їх
державна реєстрація здійснюється на
підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) за заявою їх
власників (користувачів земельної
ділянки

державної чи комунальної власності).

Таким чином внести до Державного
земельного кадастру передбачені
Законом України «Про Державний
земельний кадастр» виправлення
відомостей та зареєструвати нову
земельну ділянку можливо лише за
заявою власника. Проте ОСОБА_3, яка є
власником вказаної земельної ділянки
вже померла, а тому відповідно і
отримати витяг з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку не
можливо.

Однак не зважаючи на вказані
обставини ОСОБА_3 була належним
власником земельної ділянки, і її право
власності належним чином
зареєстровано та підтверджується
Державним актом на право приватної
власності на землю.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Відповідно до ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Від спадщини у вигляді земельної
ділянки позивач не відмовлявся, проте
через відсутність витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку не може в нотаріальному
порядку оформити спадкове майно на
своє ім'я та розпоряджатися ним на
правах власника.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлена судом.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 212-214 ЦПК України, ст.ст.
328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1268 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до
Дмитрівської сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на спадкове
майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як за
спадкоємцем за заповітом, право
власності на земельну ділянку (пай №
НОМЕР_1) площею 4.970 га. розташовану на
території Дмитрівської сільської ради,
передану для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що належала на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю серії ІІІ-ДП № 048212 виданого 28.12.2001
року ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду
Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя М. П. Полубан