Провадження № 2/742/1240/14
унікальний № 742/1796/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд
Чернігівської області в складі:
головуючого судді Ільченка О.І., при
секретарі Голушко Н.А., за участю
позивача, представника відповідача
ОСОБА_1, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
м.Прилуки цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа - відділ
ДВС Прилуцького МРУЮ про стягнення
пені за прострочення сплати аліментів,
-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом у
якому, остаточно просить стягнути з
відповідача ОСОБА_2 - 85374,10 грн.
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів по виконавчому листу № 2-289
від 29.06.2011, виданому на підставі рішення
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області про стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_2
аліментів на утримання повнолітньої
дитини на період навчання. У позові
вказує про виниклу заборгованість по
аліментах саме з вини відповідача, який
про обов»язок сплачувати аліменти
знав, проте сплачував аліменти
нерегулярно і не в повному обсязі, у
зв»язку з чим, позивач згідно ст. 196 СК
України розрахувала відповідний
розмір пені за період з 01.05.2011 по 01.06.2014.

У судовому засіданні позивачка просила
суд стягнути на її користь хоча б 15000,00
грн. пені, посилаючись на обставини,
викладені у позові.

Представник відповідача у суді
частково визнаючи позов подав письмові
заперечення суть яких зводиться до
того, що рішення про стягнення з
відповідача аліментів на повнолітню
дитину на період навчання в розмірі 1/8
частині всіх видів доходів вступило в
законну силу 26.02.2014. Беручи до уваги
щомісячний платіж по аліментах в
розмірі 443,63 грн. розмір пені, повинен
становити 434,14 грн. по 05.06.2014.

Вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
та проаналізувавши докази по справі в
їх сукупності, суд приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони по справі
є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

З матеріалів справи вбачається, що
згідно виконавчого листа № 2-689 від
29.06.2011, виданого Прилуцьким
міськрайонним судом із ОСОБА_2 на
користь позивачки стягуються аліменти
на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
в розмірі 1/4 частини всіх видів його
заробітку на період навчання до 30.06.2014
(а.с. 30).

Вказане виконавче провадження було
відкрите з приводу виконання заочного
рішення Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 01.06.2011
про стягнення аліментів на навчання
дочки ОСОБА_4, починаючи з 06 травня 2011
року (а.с. 254).

Проте, рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 26 лютого 2014
року заочне рішення суду першої
інстанції було змінене та зменшено
суму стягнутих аліментів з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_2 із ? частини до 1/8
частини всіх видів заробітку щомісячно
(а.с. 216-217).

Відповідно до вимог ст.196 СК України,
при виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов»язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Як вбачається з даної норми та
роз»яснень Верховного Суду України,
наданих у п.22 Постанови Пленуму від
15.05.2006 № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді судами справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин.

Про заборгованість відповідача по
сплаті аліментів свідчать розрахунки
державного виконавця. Так,
заборгованість платника аліментів
ОСОБА_2 по виконавчому листу № 2-689 від
29.06.2011 за період з 06.05.2011 по 01.06.2014
становила 15305,56 грн.

Постановою державного виконавця від
06.06.2014 провадження по вказаному
виконавчому листу було закінчено у
зв»язку із закінченням строку для
даного виду стягнення та сплатою у
повному обсязі заборгованості по
виконавчому документу (а.с. 212).

Під час розгляду справи, позивачкою не
було надано та судом не встановлено, що
відповідач був обізнаний про його
заборгованість по сплаті аліментів,
адже судове рішення прийняте за його
відсутності (заочно), коли він фактично
перебував за межами України.
Дізнавшись про таке рішення,
відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку, внаслідок чого
26.02.2014 було прийняте нове судове
рішення.

26.02.2014 суд вважає, що це саме та дата з
початком якої відповідач достеменно
знав про свої зобов»язання як платника
аліментів на повнолітню дитину на
період її навчання, проте аліментів не
платив. Повністю виконав свої
зобов»язання відповідач лише 05.06.2014,
тобто період прострочення сплати
аліментів становить 98 днів. Згідно
розрахунку державного виконавця
щомісячний платіж складає 443,63 грн. Тому
розрахунок пені з врахуванням періоду
прострочення відповідно до положень
ст.196 СК України буде становити: 443,63 х 1%
х 98 = 434,76 грн., а значить позов підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст. 196 Сімейного кодексу
України, ст.ст. 15, 81, 88, 212 - 215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
пені за прострочення сплати аліментів -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 -
434,76 грн. пені за прострочення сплати
аліментів.

В іншій частині в задоволенні
позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області через Прилуцький
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Головуючий: