Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

704/87/13- ц

14.08.2014

Тальнівський районний суд
Черкаської області в складі:

головуючого - судді
Дьяченка Д.О.

при секретарі судового засідання
Джуській Л.О.,

представника позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представників відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні позовну заяву ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення коштів,
затрачених на ремонт квартири ОСОБА_2 в
сумі 97661,60 грн. та зустрічний позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_4,
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О
В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до
відповідачки про визнання квартири
об'єктом права спільної власності
подружжя та визнання права власності
на її частину. На підставу своїх вимог
спирається на те, що з відповідачкою
ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому
шлюбі з 27.02.2003 року. До офіційної
реєстрації шлюбу з відповідачкою з 1999
року проживав спільно без реєстрації
шлюбу, вели спільне господарство і
вважали себе цивільними чоловіком та
дружиною. Від спільного проживання
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка
ОСОБА_5. 20.07.2001 року сторони придбали
будинок в АДРЕСА_2 про що було укладено
договір дарування, який був
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_6 Даний договір дарування був
оформлений на відповідачку ОСОБА_2
Після народження дочки сторони
вирішили обміняти належний їм будинок
на квартиру, і договором обміну
нерухомості від 18.03.2002 року,
посвідченим на Українській Товарній
Біржі вони обміняли будинок по АДРЕСА_2
на квартиру АДРЕСА_1, яка належала
ОСОБА_7 Після проведення обміну
нерухомості його сім'я стала фактичним
власником квартири АДРЕСА_1. Під час
подальшого спільного проживання
позивач прописався в даній квартирі,
зробив повний її ремонт. Але під час
спільного проживання шлюб виявився
невдалим і 17.06.2009 року шлюб був
розірвано. Згоди про добровільний
поділ майна, що є у спільній сумісній
власності сторони досягнути не можуть.

До початку розгляду справи позивач
подав заяву про зміну позовних вимог а
саме, просив стягнути з відповідача
ОСОБА_2 суму коштів, затрачених ОСОБА_4
на ремонт квартири ОСОБА_2 в сумі 97661,60
грн.

Під час судового розгляду представник
позивача подала заяву про уточнення
позовних вимог та просила суд визнати
за ОСОБА_4 право власності на створене
ним майно за рахунок коштів ОСОБА_4 за
час спільного проживання з ОСОБА_2 у
вигляді затрат на проведення ремонтних
робіт в квартирі АДРЕСА_1, яка належить
відповідачу на суму 97661,60 грн. та
стягнути з ОСОБА_2 суму коштів
затрачених ОСОБА_4 на ремонт квартири
ОСОБА_2 в сумі 97661,60, втім зазначені
вимоги не підлягають розгляду, адже
згідно ч.2 ст. 31 ЦПК України позивач має
право, шляхом подання письмової заяви,
змінити предмет або підставу позову, а
відповідач - пред'явити зустрічний
позов до початку розгляду судом справи
по суті.

До початку розгляду справи відповідач
за первісним позовом подала заяву про
уточнення позовних вимог та просила
суд визнати ОСОБА_4 таким , що втратив
право користування жилим приміщенням,
тобто квартирою АДРЕСА_1, на підставі ч.
2 ст. 405 ЦК України (т.2 а. с. 129).

В судовому засіданні позивач і його
представник позов про стягнення коштів
затрачених на ремонт квартири ОСОБА_2 в
сумі 97661,60 грн., підтримали повністю і
просили суд його задовольнити.

ОСОБА_4 позов ОСОБА_2 про визнання
ОСОБА_4 таким, що втратив право на
користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1 не визнав і в
судовому засіданні пояснив, що
позивачка в 2011 році замінила замки в
дверях квартири і тому відповідач не
міг заходити в квартиру і там
проживати. Крім того, він вважає, що
квартира є спільною власністю
подружжя, він зареєструвався в
квартирі і вселився в квартиру як член
сім'ї, тому просив суд в позові
відмовити.

Відповідачка за первинним позовом в
судовому засіданні не заперечила щодо
фактичної участі позивача за первинним
позовом у фінансуванні ремонтних
робіт, що тривали з 2004 по 2008 рік, втім не
погодилась з розміром заявлених ОСОБА_4
фактичних затрат, зазначивши, що
поданні останнім докази свідчать лише
про отримання кредитних коштів та
понесення фінансових витрат на
придбання будівельних матеріалів,
дверей, вікон, опалення, тощо. Втім,
зазначені докази не свідчать про те, що
наведені витрати були спрямовані саме
на ремонт квартири за адресою АДРЕСА_1,
а також просила суд визнати ОСОБА_4
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням, тобто квартирою
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні позивач
підтвердив, що останні ремонтні роботи
в квартирі АДРЕСА_1 були закінченні до
кінця 2008 року. Відповідачем в судовому
засіданні було заявлено клопотання про
застосування строків позовної
давності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно ч.1ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що зазначене
клопотання підлягає задоволенню,
враховуючи наступне.

Виходячи зі змісту позовної вимоги
ОСОБА_4 про стягнення коштів,
затрачених на ремонт квартири ОСОБА_2,
початком перебігу строку позовної
давності для такої вимоги слід вважати
дату закінчення ремонтних робіт в
кваритирі ОСОБА_2

Разом з тим, оскільки точну дату
закінчення ремонтних робіт встановити
неможливо, суд виходить з того, що зі
слів ОСОБА_4, ремонтні роботи
закінчились до кінця 2008 року, отже,
початок перебігу строку позовної
давності слід обчислювати з 31.12.2008.

Відповідні уточнені позовні вимоги про
стягнення коштів, затрачених на ремонт
квартири заявлені ОСОБА_4 14.06.2014, тобто,
з пропуском строку позовної давності,
який, згідно з приписами ст. 261, 267 ЦК
України, сплинув 31.12.2011.

Щодо зустрічного позову про визнання
ОСОБА_4 таким, що втратив право на
користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1, суд зазначає
наступне. Як вбачається з матеріалів
справи та показів ОСОБА_4, 17.06.2009 шлюб
Між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано,
ОСОБА_4 виїхав з квартири за адресою
АДРЕСА_1 до м. Києва, де проживає по
теперішній час. На користь цього
свідчать і довідки про те, що ОСОБА_4,
хоча і зареєстрований, втім не проживає
за адресою АДРЕСА_1 ( а.с. 19, 20, 21, 34 (т.1)),
(а.с 136(т.2)).

Суд не може врахувати посилання ОСОБА_4
на постанову про відмову в порушенні
кримінальної справи від 04.04.2011 та
довідку № 1984 від 13.04.2011, на
підтвердження того факту, що він був
позбавлений можливості вільного
доступу до квартири АДРЕСА_1, оскільки,
згідно з наданими ОСОБА_2 доказами,
протягом 2009-2011 років ОСОБА_4 фактично не
проживав за зазначеною адресою, на
протязі більше ніж 1 року,

тобто, до того моменту, коли ОСОБА_4
втратив можливість вільного доступу до
квартири у 2011 році.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що зустрічний позов про
визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право
на користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1 підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 217, 218
ЦПК України, ст. 257, 267 ЦК України, ст. ст.
71, 156 ЖК України, суд,-

В И Р І Ш
И В:

В задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про стягнення коштів затрачених на
ремонт квартири ОСОБА_2 в сумі 97661,60 грн.
відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання
ОСОБА_4 таким, що втратив право на
користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1 - задовольнити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через Тальнівський районний суд.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя