Справа № 377/666/14-ц Головуючий у І
інстанції Теремецька Н.Ф.Провадження №
22-ц/780/5357/14 Доповідач у 2
інстанції АнтоненкоКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

23 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Гуля В.В., Касьяненко Л.І.,

за участю секретаря - Франюк Т..В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Славутицького міського суду Київської
області від 17 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання договору дарування недійсним.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року позивачка
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним
договору дарування, укладеного між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо дарування об'єкту
нерухомості блоку первинного
обслуговування загальною площею 1376,1
кв.м, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Договір посвідчений приватним
нотаріусом Славутицького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 11 березня
2013 року за реєстром № 235. Позовні
вимоги обґрунтовувались тим, що
рішенням Славутицького міського суду
Київської області від 21 жовтня 2013 року,
ухваленому у справі № 1023/884/12 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
залишеному без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 26 грудня 2013 року, стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 борг за договором
позики в сумі 2400000 гривень, 2400 гривень
інфляційних виплат, 20712,32 гривні - 3 %
річних. На виконання вказаного
рішення було видано судом виконавчий
лист, який знаходиться на виконанні у
ВДВС Славутицького МУЮ в Київській
області. Проте рішення суду не
виконується, оскільки у відповідачки
відсутній дохід та майно, на яке може
бути звернено стягнення. Під час
розгляду вказаної справи було укладено
договір дарування, відповідно до якого
ОСОБА_2 подарувала своєму сину ОСОБА_3
спірний об'єкт нерухомості.

Рішенням Славутицького міського суду
Київської області від 17 липня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що згідно
договору дарування нежитлової будівлі,
посвідченого 11 березня 2013 року
приватним нотаріусом Славутицького
міського нотаріального округу
Київської області за реєстровим № 235,
копія якого долучена до матеріалів
справи, ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3
нежитлову будівлю - блок первинного
обслуговування загальною площею 1376,1
квадратних метра, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого в
Державному реєстрі прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності 11
березня 2013 року, індексний номер 1100392,
реєстраційний номер об'єкту нерухомого
майна 5. Предметом дарування за
спірним договором дарування була
нежитлова будівля - Блок первинного
обслуговування загальною площею 1376,1
квадратних метра, розташована за
адресою: АДРЕСА_1. Як зазначено у п.2
договору дарування нежитлової будівлі,
правовстановлюючим документом на
відчужувану дарувальником нерухомість
є дублікат договору купівлі-продажу
нежитлової будівлі, яка підлягає
продажу на аукціоні, виданий ОСОБА_5,
приватним нотаріусом Славутицького
міського нотаріального округу
Київської області 24 січня 2012 року за
реєстровим номером 88, зареєстрований в
Державному реєстрі правочинів за №
3289511, згідно Витягу з державного
реєстру правочинів, виданого ОСОБА_5
приватним нотаріусом Славутицького
міського нотаріального округу
Київської області 24 січня 2012 року за №
10950967. Право власності дарувальника на
зазначену нежитлову будівлю
зареєстроване в комунальному
підприємстві АРБ Славутицьке міське
бюро технічної інвентаризації за
реєстраційним номером 10459197, згідно
Витягу про державну реєстрацію прав,
виданим комунальним підприємством АРБ
Славутицьке міське бюро технічної
інвентаризації 21 лютого 2012 року за №
33250644

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд обгрунтовано
виходив з положень ст. ст. 203, 204, 215, 234, 717
ЦК України та прийшов до правильного
висновку про те, що позивачем не надано
доказів того, що метою укладення
оспорюваного договору було ухилення
відповідачки від виконання рішення
суду.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Відповідно до ч.2
цієї статті особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Як зазначено у
ч.3 цієї статті волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі. За
правилами ч.4 цієї статті правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Згідно ч.5 цієї статті правочин
має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦК України
фіктивним є правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювалися цим правочином.

Згідно п.24 Постанови Пленуму
Верхового суду України від 06 листопада
2009 року № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» для визнання
правочину фіктивним необхідно
встановити наявність умислу всіх
сторін правочину. Судам необхідно
враховувати, що саме по собі
невиконання правочину сторонами не
означає, що укладено фіктивний
правочин. Якщо сторонами не вчинено
будь-яких дій на виконання такого
правочину, суд ухвалює рішення про
визнання правочину недійсним без
застосування будь-яких наслідків. У
разі якщо на виконання правочину було
передано майно, такий правочин не може
бути кваліфікований як фіктивний.

Судом встановлено, що
нежитлова будівля - Блок первинного
обслуговування загальною площею 1376,1
квадратних метра, розташована за
адресою: АДРЕСА_1, подарована
відповідачкою ОСОБА_2 своєму сину
ОСОБА_3 для здійснення ним
підприємницької діяльності. Згідно
виписки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців ОСОБА_3 є фізичною
особою-підприємцем з 08.02.2012 року(а.с.
48).Відповідно до свідоцтва платника
єдиного податку ОСОБА_3 з 08.02.2012 року є
платником єдиного податку та взятий на
облік в органах державної податкової
служби з 09.02.2012 року за № 17152(а.с. 50- 51).
Нежитлова будівля - Блок первинного
обслуговування загальною площею 1376,1
квадратних метра, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, використовується
відповідачем ОСОБА_3 для здійснення
підприємницької діяльності, що
сторонами не заперечується. На
підтвердження зазначених обставин
надані докази, а саме: укладені трудові
договори між працівниками та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 від 01
березня 2012 року, 17 вересня 2012 року, 01
листопада 2012 року; договір, укладений 21
листопада 2012 року між ПАТ
«Чернігівобленерго» та
фізичною-особою підприємцем ОСОБА_3 про
постачання електричної енергії та
додатки до нього, в яких об'єктом
споживання є торговий магазин,
розташований у приміщенні КПО
«Чернігівське» у Чернігівському
кварталі.Відповідно до договору про
надання послуг з вивезення побутових
відходів, укладеному 1 березня 2012 року
за № 284, між ПП «Ресурс ЕкоСлав» та ФОП
ОСОБА_3 та додатком до нього, об'єктом
обслуговування є магазин «Мастер»
Чернігівський квартал. Згідно
договору на обслуговування та
централізоване спостереження
установок пожежної автоматики,
встановлених на об'єкті, від 1 січня 2013
року № 458, укладеного між ЗАТ «Реланж»
та ФОП ОСОБА_3, прийнято на технічне
обслуговування та під спостереження
сигналізацію, встановлену на об'єктах,
перерахованих в дислокації-розрахунку.
Відповідно до Дислокації - розрахунку
об'єктом, де змонтована АПС, є магазин
«Майстер» за адресою: Чернігівський
квартал. Повідомленням про проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою-підприємцем від 31 липня 2013 року
підтверджено, що відповідно до ст. 47
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців 31 липня 2013
року внесено запис про проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2. Вищенаведені
докази свідчать про передачу
нежитлової будівлі - Блок первинного
обслуговування загальною площею 1376,1
квадратних метра, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 іншому власнику
ОСОБА_3 у повне володіння, користування
та розпорядження, здійснення ним у цій
будівлі підприємницької діяльності,
тобто підтверджують реальне настання
наслідків, що передбачені договором
дарування.

Посилання позивача, як на
підставу визнання недійсним договору
дарування на ухилення відповідачки
ОСОБА_2 від взятого на себе зобов'язання
щодо сплати грошових коштів, стягнутих
рішенням Славутицького міського суду
Київської області від 21
жовтня 2013 року у справі № 1023/884/12, 2/377/46/13,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 26 грудня 2013 року, в сумі 2426331
гривня 32 копійки, чим порушені законні
права та інтереси позивачки та
моральні засади суспільства, не
ґрунтуються на положеннях закону та
досліджених доказах. Позивачем не
надано суду переконливих доказів того,
що метою укладення оспорюваного
договору дарування, було ухилення
відповідачки ОСОБА_2 від виконання
рішення суду. Натомість встановлено і
підтверджено дослідженими доказами, що
відповідач ОСОБА_3 розпочав
підприємницьку діяльність в
нежитловій будівлі - Блок первинного
обслуговування розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 в лютому 2012 році ще до
подачі позовної заяви ОСОБА_1 про
стягнення боргу, оскільки позовна
заява була подана до суду у травні 2012
року. Вказана нежитлова будівля, яка є
предметом дарування, була подарована
відповідачкою ОСОБА_2 своєму сину
ОСОБА_3, який прийняв подарунок і
використовує його для здійснення
підприємницької діяльності. На час
укладення оспорюваного договору
дарування нежитлова будівля - Блок
первинного обслуговування, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, не
перебувала під заставою, на неї не було
накладено арешт, не було укладено
договір оренди, вона не була в судовому
спорі, оскільки предметом розгляду
цивільної справи № 1023/884/12, 2/377/46/13 за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики, були грошові
кошти, рішення у даній справі винесено
не було.

Таким чином, наявність
жодної із підстав, передбачених ст. 203,
ст.215, ч.1 ст. 234 ЦК України не
встановлено.

Суд першої інстанції правильно
визначився з характером правовідносин,
що виникли між сторонами та застосував
до них відповідні норми права.

Висновки суду відповідають вимогам
закону та обставинам справи.

Рішення суду постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав до його
скасування при апеляційному розгляді
справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом
першої інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Славутицького міського суду
Київської області від 17 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді: