АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4765/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Казак С. Ю. Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

8 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Деркан
Н.М., Пищиди М.М.

при секретарі -
Біленькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 6 березня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, треті особи - П'ята
дніпропетровської державна
нотаріальна контора, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Науково
виробнича фірма «Варіант»,
Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про визнання
права власності в порядку спадкування,
витребування майна, скасування
реєстрації права власності та
здійснення реєстрації права власності,
-

ВСТАНОВИЛА:

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до
суду з апеляційною скаргою в якій
просить скасувати рішення Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
06.03.2014 року та ухвалити нове рішення про
відмову ОСОБА_3 в його позовних вимогах
в повному обсязі, посилаючись на те, що
воно є незаконним та необґрунтованим,
оскільки ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
/ а. с. 129-132 /.

Зазначеним рішенням суду від 06.03.2014
року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені
частково / а. с. 123-125 /.

Судом витребувано у ОСОБА_2 21/100
частину (до якої входить квартира № 3)
домоволодіння АДРЕСА_1

Також, судом визнано за ОСОБА_3
право власності на 21/100 частину (до якої
входить квартира № 3) домоволодіння
АДРЕСА_1 що розташоване на земельній
ділянці площею 831 кв. м, - в порядку
спадкування за законом після ОСОБА_4
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Судом вирішено питання щодо
судових витрат по справі / а. с. 123-125 /.

Судом встановлено, що згідно
договору дарування від 05.06.1991 року (що
посвідчений в нотаріальному порядку),
який зареєстрований в
Дніпропетровському МБТІ 17.06.1991 року за
№464-20, ОСОБА_4 був власником 21/100 частини
домоволодіння з відповідною частиною
господарських та побутових споруд по
АДРЕСА_1 розташованого на земельній
ділянці розміром 818 кв. м. / а. с. 198-201 /.

В цьому будинку проживали та були
зареєстровані подружжя ОСОБА_4, тобто
ОСОБА_4 і ОСОБА_5, разом з неповнолітнім
на той час їх сином - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
зокрема копією домової книги / а. с.202-203
/.

Згідно договору дарування
частини домоволодіння від 18.04.2007 року,
що посвідчений в нотаріальному порядку
та зареєстрований в реєстрі за № 1134,
ОСОБА_4 подарував ТОВ «НВФ «Вариант»
належні йому 21/100 частину домоволодіння
АДРЕСА_1, розташованого на земельній
ділянці розміром 831 кв. м. / а. с.194-195 /.

Відповідно до договору дарування
частини домоволодіння від 12.09.2007 року
(посвідченого в нотаріальному порядку)
ТОВ «НВФ «Вариант» подарувало 1/100
частину домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_2 /
а. с. 23-23 /, а згідно договору купівлі
-продажу частки житлового будинку
(домоволодіння) від 12.09.2007 року
(посвідченого в нотаріальному порядку)
ТОВ «НВФ «Вариант» продало 20/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_2 / а. с. 25-26
/.

Згідно довідки КП
«Дніпропетровське МБТІ» від 10.07.2012 року
№ 20/2585 право власності на 21/100 частини
домоволодіння (в яку входить квартира
№ 3) по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2
на підставі договору купівлі -продажу
від 12.07.2007 року і договору дарування від
12.09.2007 року / а. с. 22 /.

Заочним рішенням Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
24.02.2009 року визнано недійсним договір
дарування від 18.04.2007 року № 1134, згідно
якого ОСОБА_4 подарував ТОВ «НВФ
«Вариант» належні йому 21/100 частину
домоволодіння АДРЕСА_1, розташованого
на земельній ділянці розміром 831 кв. м.
Також, суд зобов'язав ТОВ «НВФ
«Вариант» повернути в натурі отримане
за цим договором / а. с. 9-12, 204-207 /.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27.12.2010
року вище зазначене заочне рішення від
24.02.2009 року - залишене без змін / а.
с.209-211/.

Згідно свідоцтва про смерть,
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року / а. с. 17 /.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_4 є батьком позивача ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про
народження / а. с. 29 /, який після смерті
свого батька звернувся до П'ятої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, де і було відкрито
спадкову справу / а. с. 192,27 /.

Оскільки, заочне рішення
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 24.02.2009 року, на
момент смерті ОСОБА_4 знаходилось на
виконанні в Кіровському ВДВС
Дніпропетровського МУЮ, то за заявою
державного виконавця ухвалою
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 04.08.2011 року було
проведено заміну сторони у виконавчому
провадженні, тобто ОСОБА_4 замінено на
ОСОБА_3 /а. с.212-212/ і ця ухвала була
залишена 08.12.2011 року без змін ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області / а. с. 214-215 /.

За таких обставин, суд першої
інстанції, в силу ст. ст. 387,388,396,1218,1268 ЦК
України, прийшов до висновку, що,
оскільки за судовим рішення від 24.02.2009
року договір дарування частини
домоволодіння від 18.04.2007 року, що
посвідчений в нотаріальному порядку та
зареєстрований в реєстрі за № 1134,
згідно якого ОСОБА_4 подарував ТОВ «НВФ
«Вариант» належні йому 21/100 частину
домоволодіння (в яку входить квартира
№ 3) АДРЕСА_1, розташованого на
земельній ділянці розміром 831 кв. м.,
визнано недійсним, - то позивач ОСОБА_3,
який є спадкоємцем першої черги після
ОСОБА_4, має право на витребування
спірної частини домоволодіння у ОСОБА_2
(що став власником спірної частини
домоволодіння на підставі наступних
договорів купівлі-продажу та дарування
від 12.09.2007 року, які недійсними не
визнавались) та визнання за ним - ОСОБА_3
права власності на цю частину
домоволодіння в порядку спадкування за
законом, оскільки факт реєстрації
права власності на цю частину
домоволодіння за ОСОБА_2 позбавляє
ОСОБА_3 оформити право власності на
спадкове майно в порядку передбаченому
ЗУ «Про нотаріат» / а. с.123-125 /.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду - залишити без змін з наступних
підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами, а також
поясненнями самих сторін.

При вище викладених обставинах справи,
суд першої інстанції дійшов до
правильного та обґрунтованого
висновку про те, що позовні вимоги
ОСОБА_3, силу ст. ст. 387,388,396,1218,1268 ЦК
України, підлягають частковому
задоволенню.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
ОСОБА_2 не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці та
особистого тлумачення апелянтом норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на, що він є добросовісним
набувачем і ст. 388 ЦК України при
розгляді даної справи не може бути
застосована, так як спірна частина
домоволодіння за договором дарування
від 18.04.2007 року вибула з власності
ОСОБА_4 з його особистої волі, - є
безпідставними оскільки, виходячи з
вище викладених обставин, у позивача
виникло право на пред'явлення
віндікаційого позову, так як позивач,
як спадкоємець власника, який у
встановленому законом порядку прийняв
спадщину, має право її витребувати
навіть у добросовісного набувача, яким
є відповідач ОСОБА_2

Згідно зі ст. 1218 ЦК України - до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України -
спадщина належить спадкоємцю
незалежно від часу її прийняття з часу
відкриття спадщини.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що
особа. Яка має речове право на чуже
майно, має право на захист цього права
відповідно до положень глави 29 ЦК
України, в тому числі і на витребування
цього майна від добросовісного
набувача.

Судом встановлено, що заочним рішенням
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 24.02.2009 року
визнано недійсним договір дарування
від 18.04.2007 року № 1134, згідно якого
ОСОБА_4 подарував ТОВ «НВФ «Вариант»
належні йому 21/100 частину домоволодіння
АДРЕСА_1, тобто було відновлено право
ОСОБА_4 на спірну частину
домоволодіння, ще за його життя.
Прийнявши в установленому законом
порядку спадщину позивач ОСОБА_3 з часу
її відкриття набув речові права на
успадковану частину домоволодіння
(квартиру) - право володіння та право
користування нею і відповідно, право на
захист цих прав.

Отже, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції.

Справа розглянута судом першої
інстанції у відповідності з вимогами
ст. ст. 10,11,60 ЦПК України, тобто в межах
заявлених вимог і на підставі доказів,
що були надані суду сторонами та іншими
учасниками процесу.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування судового
рішення, судом апеляційної інстанції
не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 6 березня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

СУДДІ: