Управління Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
Справа № 369/6189/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

08.10.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Управління Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області, Малютянська сільська рада
Києво-Святошинського району Київської
області, про визнання недійсним та
скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, треті особи: Управління
Держземагенства у Києво-
Святошинському районі Київської
області, Малютянська сільська рада
Києво-Святошинського району Київської
області, про визнання недійсним та
скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку

За клопотанням позивачки до участі в
справі в якості третьої особи був
залучений ОСОБА_3, який на час винесення
рішення помер.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що
вона, є власником ? житлового будинку
АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом
про право власності на нерухоме майно
від 23.02.2009 року та Витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 05.03.2009 року.

Рішенням Малютянської сільської ради
від 03 жовтня 2009 року за №33/243, Позивачу,
було передано у власність земельну
ділянку для обслуговування ? будинку
АДРЕСА_1 орієнтованою площею 0,06 га.

15 травня 2014 року рішенням Малютянської
сільської ради №34/21 було внесено зміни
до вищезазначеного рішення та змінено
текст рішення: «Про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність ОСОБА_1 для будівництва та
обслуговування будинку АДРЕСА_1
орієнтованою площею 0,06 га.».

Земельна ділянка Позивача межує із
земельною ділянкою Відповідача, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_3

Позивач мала намір реалізувати своє
право на безоплатну приватизацію
земельної ділянки наданого Земельним
кодексом України та замовила
виготовлення Проекту землеустрою щодо
відведення Земельної ділянки 1 та
проведення топографо-геодезичних
робіт, які є частиною Проекту
землеустрою. Позивачу стало відомо, що
Відповідач вже оформив право власності
на свою земельну ділянку, що
підтверджується Державним актом на
право власності на земельну ділянку.

З метою виготовлення Проекту
землеустрою Позивач звернулась до TOB
«МЕРІ-ІНВЕСТ», землевпорядної
організації, яка має ліцензію на право
проведення топографо-геодезичних
робіт.

Землевпорядною організацією були
виконані топографо-геодезичні роботи
щодо встановлення межі земельної
ділянки в натурі по АДРЕСА_1
орієнтованою площею 0,06 га. На основі
даних по встановленню меж земельне
ділянки в натурі та відповідно до
зведеного кадастрового плану, межі
земельної ділянки Відповідач частково
накладаються на межі Земельної ділянки
1, яка була виділена Позивачу у
власність та на які на сьогодні
знаходиться будинок, 14 якого належить
Позивачу. Накладення меж земельної
ділянки Відповідача вбачається таким
чином, що межа проходить через половину
Будинку.

Відповідач при виготовленні технічної
документації і землеустрою на
отримання державного акту на право
власності на земельну ділянку не
звертався д Позивача, як до сусідів та
користувача суміжної земельної
ділянки, з питання погодження меж
земельної ділянки та підписання акту
погодження меж. Таким чином, можна
вважати Акт погодження меж земельної
ділянки, який міститься в технічній
документації на Земельну ділянку 2,
недійсним адже насправді він не
підписувався Позивачем, як суміжним
землекористувачем.

Порядок видачі державних актів про
право власності на земельну ділянку до
23.08.2013 року регулювався Інструкцією про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів н право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорі оренди землі,
затвердженою наказом Державного
Комітету України по земельних ресурсах
4 травня 1999 року № 43.

Відповідно до п.1.12 даної Інструкції,
«Складання державного акта на право
власності н земельну ділянку або право
постійного користування земельною
ділянкою при передачі або надані
земельних ділянок громадянам,
підприємствам, установам, організаціям
та об'єднанням громадян всі видів
проводиться після перенесення в натурі
(на місцевості) меж земельної ділянки
та закріплення і довгостроковими
межовими знаками встановленого зразка
та затвердженим в установленому законо
порядку відведення цієї ділянки».

Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що
«Роботи зі складання державного акта
на прав власності на земельну ділянку
або на право постійного користування
земельною ділянкою виконуються в такій
послідовності: підготовчі роботи;
встановлення (відновлення) в натурі (на
місцевості) меж земельної ділянки та
меж обмежень на використання земельної
ділянки; складання кадастрового план
земельної ділянки; заповнення бланка
державного акта».

Пунктом 1.16 Інструкції передбачено, що
«Технічна документація на землю
повинна включати збірний Кадастровий
план, який передбачає кадастрові
зйомки». Відповідно до статті 198 ЗК
Україні кадастрова зйомка включає
погодження меж земельної ділянки з
суміжними власниками і
землекористувачами.

При розробці Проекту землеустрою на
земельну ділянку на підставі якого
видавався Державний акт про право
власності на земельну ділянку,
Відповідач був зобов'язаний погодити
Позивачем межі земельної ділянки, як із
суміжним землекористувачем, але вимоги
вищезазначеної нормативного акту, а
також ст. 198 ЗК України ним не були
дотримані, що дає підстави для визнань
державного акту недійсним.

Після розробки Проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки по
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, він був погоджений
Рішенням Малютянської сільської ради і
і підставі цього рішення Відповідачу
був виданий Державний акт на право
власності на земельну ділянку.

На сьогоднішній день, Відповідачем
встановлений паркан з цегли на
відстані 0,7 від будинку Позивача, що
грубо порушує будівельні норми. Цей
факт підтверджується фотографіям: що
додаються. Оскільки пунктом 3.25
Державних будівельних норм 360-92
(Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень)
закріплено, що для догляду за будинками
та до здійснення їхнього поточного
ремонту, відстань до межі сусідньої
ділянки від найбільш виступаючі
конструкції стіни потрібно приймати не
менше 1,0 м. Під час початку будівельних
робіт, позивачвикликав міліцію для
вжиття заходів реагування на
протиправну поведінку Відповідача, за
результатами перевірки міліції було
складено Висновок
Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України
Київській області від 06.04.2014р.. У
Висновку зафіксовано, що Відповідач
пояснив, що він на законних підставах
встановлює паркан на межі земельних
ділянок за власний кошт, і підставі
наступних документів: винесення точок
геодезичною службою, погодження меж
земельною комісією виконкому с.
Малютянка, державного акту на право
власності на земельну ділянку.

За захистом своїх порушених прав
землекористувача, Позивач також
звертався і до Малютянської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області 03.04.2014р.. На звернення
Позивача, було проведено обстеження
земельної ділянки та складено Акт
обстеження земельних ділянок Головою
постійної депутатської комісії з
питань регулювання земельних відносин,
благоустрою, екології та охорони
навколишнього середовища від 30.04.2014. В
акті вказано, що дійсно Відповідачем
проводяться будівельні роботи по
встановленню паркану по межі
відповідно до Державного акту на право
власності на земельну ділянку. У своїй
відповіді від 30.04.2014р. Малютянська
сільська рада Києво-Святошинського
району Київської об рекомендувала
Позивачу для вирішення спору
звернутися до суду.

Відповідним чином мають формуватися і
межі земельних ділянок. А стаття 39
Земельного кодексу України передбачає,
що використання земель житлової та
громадської забудови здійснюються
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану
земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм.

При видачі винесенні Рішення
Малютянською сільською радою щодо
погодження проекту землеустрою щодо
відведення Відповідачу земельної
ділянки та виготовленні на підставі
цього Рішення Державного акту про
право власності на земельну ділянку,
вимоги Державних будівельних норм, а
також ст. 39 ЗК України не були
дотримані.

Враховуючи вищенаведене вважає, що
Рішення Малютянської сільської
Києво-Святошинського району Київської
області, яким було затверджено Проект
землеустрою і відведення земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3
ОСОБА_4 є незаконним, оскільки було
прийнято з порушенням пункту 3.25
Державних будівельних норм 360-92, ст. 39, 198

Державний акт про право власності на
земельну ділянку Відповідача підлягає
скасуванню оскільки під час його
виготовлення не були дотримані вимоги
законодавства, а саме - будівельні
норми, норми Земельного кодексу
України щодо погодження меж із
сусідами та у зв'язку з тим, що межі
земельної ділянки Відповідача
частково накладаються на межі,
виділеної земельної ділянки Позивачу.

Статтею 91 Земельного кодексу України
встановлено, що власники земельних діл:
зобов'язані не порушувати прав
власників суміжних земельних ділянок
та землекористувачів, а та
дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до статті 152 власник
земельної ділянки або |землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

В уточненнях до позовної заяви
позивачка заявила, що підставою для
визнання недійсним та скасування
державного акту є часткове накладання
меж земельної ділянки зазначеної в
державному акті та належної
Відповідачу на межі земельної ділянки
виділеної Позивачці, а також порушення
вимог законодавства під час
приватизації земельної ділянки
Відповідачем.

Враховуючи, що до матеріалів справи
були долучені нові документи, вважає за
необхідне уточнити позовні вимоги та
надати додаткові пояснення.

Земельна ділянка розташована за
адресою: АДРЕСА_3, була надана
Відповідачу у власність для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд розміром 0,14 га,
згідно рішення Малютянської сільської
ради №16/9 від 25.01.2008 року. (Земельна
ділянка -2).

Рішенням Малютянської сільської ради
від 03 жовтня 2009 року за №33/243, Позивачу
ОСОБА_1, було передано у власність та
надано дозвіл на розробку проекту
землеустрою на земельну ділянку для
обслуговування Уг будинку АДРЕСА_1
орієнтованою площею 0,06 га.(3емельна
ділянка-1)

Відповідно до витягу з Державного
земельного кадастру від 22.07.2014 року,
який був долучений Відповідачем до
матеріалів справи, державна реєстрація
земельної ділянки -2 здійснювалась на
підставі технічної документації із
землеустрою щодо поділу та об'єднання
земельних ділянок від 19.12.2011 року ПП
«Ноєв Ковчег-2».

Стаття 25 Закону України «Про
землеустрій», передбачає, що
документація із землеустрою
розробляється у вигляді програм, схем,
проектів, спеціальних тематичних карт,
атласів, технічної документації.
Видами документації із землеустрою,
серед іншого є: д) проекти землеустрою
щодо відведення земельних ділянок;
технічна документація із землеустрою
щодо поділу та об'єднання земельних
ділянок.

Відповідно до ст.58 того ж Закону,
технічна документація із землеустрою
щодо поділу та об'єднання земельних
ділянок включає також, серед іншого
кадастрові плани земельних ділянок,
які об'єднуються в одну земельну
ділянку, або частини земельної ділянки,
яка виділяється в окрему земельну
ділянку та акт приймання-передачі
межових знаків на зберігання при
поділі земельної ділянки по межі
поділу.

На момент розробки технічної
документації на земельну ділянку
Відповідача, діяла Інструкція про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженою наказом Державного
Комітету України по земельних ресурсах
4 травня 1999 року №43.

Відповідно до п.1.12 даної Інструкції,
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку або
право постійного користування
земельною ділянкою при передачі або
наданні земельних ділянок громадянам,
підприємствам, установам, організаціям
та об'єднанням громадян всіх видів
проводиться після перенесення в натурі
(на місцевості) меж земельної ділянки
та закріплення їх довгостроковими
межовими знаками встановленого зразка
та затвердженим в установленому
законом порядку відведення цієї
ділянки.

Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що
роботи зі складання державного акта на
право власності на земельну ділянку
або на право постійного користування
земельною ділянкою виконуються в такій
послідовності: підготовчі роботи;
встановлення (відновлення) в натурі (на
місцевості) меж земельної ділянки та
меж обмежень на використання земельної
ділянки; складання кадастрового плану
земельної ділянки; заповнення бланка
державного акта».

Пунктом 1.16 Інструкції передбачено, що
технічна документація на землю повинна
включати збірний Кадастровий план,
який передбачає кадастрові зйомки.
Відповідно до статті 198 ЗК України,
кадастрова зйомка включає погодження
меж земельної ділянки з суміжними
власниками та землекористувачами.

Інструкцією про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на

місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої Наказом
Державного

комітету України із земельних ресурсів
від 18.05.2010 N 376, в редакції яка діяла на
момент виготовлення державного акту на
Земельну ділянку-2, визначено механізм
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок та закріплення їх
межовими знаками. Так,згідно п. 2.1.
Інструкції, встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється, в тому числі
на підставі розробленої та
затвердженої технічної документації
із землеустрою щодо поділу та
об'єднання земельних ділянок.

Навесні 2014 року Відповідачем почались
будівельні роботи по встановленню
паркану на відстані 0,7 м від будинку
Позивача, що грубо порушують
будівельні норми. Оскільки пунктом 3.25
Державних будівельних норм 360-92
(Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень)
закріплено, що для догляду за будинками
та для здійснення їхнього поточного
ремонту, відстань до межі сусідньої
ділянки від найбільш виступаючої
конструкції стіни потрібно приймати не
менше 1,0 м. Відповідним чином мають
формуватися і межі земельних ділянок.

Будинок, частина якого належить
Позивачу був побудований в 1940 році та
перебудований у 1993 році, що
підтверджується записами технічному
паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1.
Виготовлення технічної документації,
встановлення меж земельної ділянки та
виготовлення державного акту
Відповідачем здійснювалося в 2011-2012
роках, а тому формування земельної
ділянки мало відбуватися при
дотримання будівельних норм та правил.

Стаття 39 Земельного кодексу України
передбачає, що використання земель
житлової та громадської забудови
здійснюється відповідно до
генерального плану населеного пункту,
іншої містобудівної документації,
плану земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм.

При видачі Відповідачу Державного акту
про право власності на земельну
ділянку виготовлення технічної
документації на земельну ділянку,
вимоги Державних будівельних норм, а
також ст. 39 ЗК України не були
дотримані, що є ще однією підставою для
скасування державного акту та
скасування державної реєстрації
земельної ділянки.

Враховуючи вищенаведене, державний акт
на Земельну ділянку- 2 був виготовлений
та виданий з порушенням норм чинного на
той момент законодавства, а саме:

* п. 1.12, 1.16, 2.1 Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних .актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженою наказом Державного
Комітету України , по земельних
ресурсах 4 травня 1999 року №43;

* ст. 39,198 Земельного кодексу
України;

* п.2.1, 3.1 Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої Наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18.05.2010 N 376;

* п. 3.25 Державних будівельних норм
360-92 (Містобудування. Планування і
забудова міських і сільських поселень).

Що стосується знищення житлового
будинку АДРЕСА_1 внаслідок пожежі яка
сталась 22 листопада 2012 року, о
надходила зима і Позивачка не мала
можливості зібрати дозвільні
документи. Вона здійснила
реконструкцію належної їй частки в
існуючих межах на тому самому
фундаменті не виходячи за його межі.
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області ОСОБА_1 звільнена від
адміністративної відповідальності

Оскільки, державна реєстрація
земельної ділянки здійснювалась у 2012
році на підставі державної реєстрації
державного акту на право власності на
земельну ділянку, відповідно до Наказу
Державного комітету України по
земельних ресурсах від 02.07.2003 року №174
«Про затвердження Тимчасового порядку
ведення державного реєстру земель», то
окрім скасування самого державного
акту, скасуванню підлягає і його
державна реєстрація.

Позивач також вважає необхідним
стягнути з відповідача витрати на
правову допомогу.

Позивач просив визнати недійсним та
скасувати Державний акт на право
власності на земельну ділянку
розташовану по АДРЕСА_3 площею 0,1358 га
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, кадастровий номер
:02:004:0102, серії №ЯМ 648741, виданий
Малютянською сільською радою
Київської області 11 липня 2012 року на
ім'я ОСОБА_4.

Визнати недійсною та скасувати
державну реєстрацію земельної ділянки
розташовану по АДРЕСА_3 площею 0,1358 га
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, кадастровий номер
:02:004:0102.

Стягнути з Відповідача всі судові
витрати: сплачений судовий збір в
розмірі 243 грн 60 коп., оплачений судовий
збір за подання заяв про забезпечення
доказів в розмірі 243 грн 60 коп, витрати
на правову допомогу в розмірі 6300 грн 00
коп.

Відповідач проти позову заперечує,
оскільки він не підтверджений
належними доказами та суперечить
чинному законодавству. Представником
відповідача зазначалось, що в
мотивувальній частині позивачка
намагається ввести суд в оману,
спотворюючи дійсні обставини справи, а
також умовчуючи про суттєві обставини.
Крім того позов пред'явлений з
пропуском строку позовної давності.

Позивачкою робляться безпідставні
твердження про те, що межі його ділянки
частково накладаються на межі
виділеної їй у власність земельної
ділянки.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України право власності виникає з
моменту державної реєстрації цього
права.

Належних доказів про наявність у
позивачки права власності на земельну
ділянку (відповідного державного акту
чи свідоцтва) суду не надано.

Із змісту позовних вимог вбачається, що
належні докази про наявність у
позивачки права власності на земельну
ділянку відсутні.

Позивачка не надала належних доказів
про те, що я якимось чином порушив її
право на приватизацію земельної
ділянки, на якій розташована самочинно
перебудований житловий будинок
(вірніше його частина).

Він є власником земельної ділянки,
кадастровий номер 322248200:02:004:0102, площею
0,1358 га, розташованої за адресою за
адресою АДРЕСА_3, для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.

Його право власності підтверджується
державним актом на право власності на
земельні ділянку ЯМ № 648741, виданим на
підставі рішення 9 сесії 5 скликання
Малютянської сільської ради від 25.01.2008
року № 16/9, зареєстрований реєстратором
12 липня 2012 року.

Напередодні приватизації в його
користуванні рахувалась земельна
ділянка площею 0,14 га.

При виділенні йому земельної ділянки
її межі в натурі (на місцевості)
відступали від стіни будинку позивачки
більш ніж на 1 м, що відповідало і
відповідає вимогам ДБН 360-92.

Межі його земельної зі сторони
позивачки були визначені дерев'яним
парканом, які відповідають координата
меж, вказаних в державному акті.

Дерев'яний паркан зараз змінений на
інший без зміни місця розташування,
тобто без порушення визначених
державним актом меж, а відповідно без
порушення прав позивачки.

На підтвердження свого права власності
на 1/2 частину житлового будинку
АДРЕСА_1, позивачка посилається на явно
застарілі документи п'ятирчної даності
(Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно від 23.02.2009 року та Витяг
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно від 05.03.2009 року), крім
того вона надає копію технічного
паспорту від 27 грудня 2008 року.

Однак з того часу стались події, які
істотно впливають на це право.

22 листопада 2012 року сталась пожежа
внаслідок, якої 1/2 частина житлового
будинку АДРЕСА_1 була практично
знищена.

Позивачка самоуправно здійснила
реконструкцію належної їй частки
будинку без документу, що дає право
виконувати будівель роботи, чим
порушено ст. 34 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

Вказані порушення встановлені
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області.

За виявлені правопорушення Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області
вживаються заходи щодо притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ч. 5 ст. 96 КУпАП, а
саме складено протокол про
адміністративне правопорушення №
1-Л-А-1108/404 від 11.08.2014 року та вручено
припис про усунення порушенням вимог
законодавства у сфері
містобудівельної діяльності № 1108/8 від
11.08.2014 року.

Він не контролював чи дотримується
вона вимог ДБН 360-92, здійснюючи цю
самочинну перебудову, не виключено що
при цьому позивачка порушила його
права щодо дотримання належної
відстані від межі моєї ділянки.

В копії технічного паспорту від 27
грудня 2008 року зазначено, що іншим
власником 1/2 частини житлового будинку
АДРЕСА_1 є ОСОБА_3.

Позивачкою не надані документи про
поділ будинку в натурі.

Взагалі в будинку АДРЕСА_1 ? частина
внаслідок руйнування перестала
існувати як житлове приміщення.

Позивачка також не узаконила
самовільну перебудову іншої ? частини
будинку.

Позивачка безпідставно посилається на
ст. 198 Земельного кодексу України.

Кадастрова зйомка відповідно до ст.ст.
194, 195 Земельного кодексу України не є
юридичним фактом, на підставі якого
виникають, змінюються чи припиняються
земельні правовідносини. Вона лише
створює інформаційну базу для її
подальшого використання в процесі
набуття чи реалізації суб'єктивних
прав.

Земельна ділянка йому була виділена на
підставі рішення 9 сесії 5 скликання
Малютянської сільської ради від 25.01.2008
року № 16/9.

З цього часу почала роботу відповідна
спеціалізована організація, яка
виготовляла відповідну технічну
документацію на приватизацію ним
вказаної земельної ділянки. Нею була
виготовлена вся документація,
необхідна для отримання мною у
власність земельної ділянки. Жодних
порушень при цьому не було допущено.

Рішенням Малютянської сільської ради
від 03 жовтня 2009 року за №33/243, позивачці,
було передано у власність земельну
ділянку для обслуговування будинку
АДРЕСА_1 орієнтованою площею 0,06 га.

Тобто, починаючи з 2008 року, позивачка
знала про реальні межі виділеної йому
земельної ділянки, тим більше, що при
цьому не змінювались попередні межі.

Це вже саме по собі є підставою для
застосування строку позовної давності,
встановленого ст. 257 Цивільного кодексу
України.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував.

Треті сторони подали в суд листи про
розгляд справи у відсутності їхніх
представників.

Суд заслухавши представника позивача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи та зібрані в ній
докази, знаходить, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно матеріалів справи вбачається,
що в Свідоцтві про право власності на
нерухоме майно від 23.02.2009 року та у
Витязі про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 05.03.2009 року
зазначено, що ОСОБА_1 є вона є власником
? частини житлового будинку АДРЕСА_1.
Будинок в цілому має загальну площу 110,1
кв., житлову площу 51,7 кв.м.

З наданої суду копії технічного
паспорту від 27 грудня 2008 року
вбачається, що житловий будинок
АДРЕСА_1 має загальну площу по
внутрішньому обміру 110,1 кв., загальну
площу житлових кімнат 107,5 житлову
площу 51,7 кв.м, підсобну площу 55,8 кв.м.,
площа що не включаються в у загальну 2,6
кв. м. Будинок складається з двох
квартир:

- № 1 загальною площею по внутрішньому
обміру 63,4 кв.м., , загальною площею
житлових кімнат 63,4 кв.м., житловою
площу 28,3 кв.м, підсобну площу 35,1 кв.м.;

- № 2 загальною площу по внутрішньому
обміру 46,7 кв., загальною площею
житлових кімнат 44,1, житловою площу 23,4
кв.м, підсобнною площу 20,7 кв.м., площа що
не включаються в у загальну 2,6 кв. м.

Іншим власником 1/2 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3.

Правовстановлюючих документів про
поділ будинку в натурі чи виділ
позивачці в натурі її частки
відповідно до ст.ст. 363,367 Цивільного
кодексу України суду не надано.

Рішенням Малютянської сільської ради
від 03 жовтня 2009 року за №33/243, Позивачу,
було передано у власність земельну
ділянку для обслуговування ? будинку
АДРЕСА_1 орієнтованою площею 0,06 га.

З рішення не вбачається яким чином
визначається земельна ділянка, зайнята
частиною будинку, яка відповідає
частці позивача. Погоджена сільською
радою схема земельної ділянки суду
також не надана.

Відповідно до п. «в» ч. 2 ст. 89 Земельного
кодексу України земельні ділянки
співвласників жилого будинку
перебувають у спільній сумісній
власності.

Ч. 5 ст. 89 Земельного кодексу України
передбачено, що поділ земельної
ділянки, яка є у спільній сумісній
власності, з виділенням частки
співвласника, може буди здійснено за
умови попереднього визначення розміру
земельних часток, які є рівними, якщо
інше не передбачено законом або не
встановлено судом.

Відповідне рішення суду не
надане.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України право власності виникає з
моменту державної реєстрації цього
права.

Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений й
його здійсненні.

15 травня 2014 року рішенням Малютянської
сільської ради №34/21 було внесено зміни
до вищезазначеного рішення та змінено
текст рішення: «Про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність ОСОБА_1 для будівництва та
обслуговування будинку АДРЕСА_1
орієнтованою площею 0,06 га.».

Згідно цього рішення вбачається, що
ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у її власність для
будівництва та обслуговування всього
будинку АДРЕСА_1, хоча в Свідоцтві про
право власності на нерухоме майно від
23.02.2009 року та у Витязі про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від
05.03.2009 року зазначено, що ОСОБА_1 є
власником ? частини житлового будинку
АДРЕСА_1 .

Актом про пожежу від 22 листопада 2012
року, технічним висновком по
дослідженню причини пожежі та
постановою про закриття кримінального
провадження від 15 грудня 2012 року
встановлено, що 22 листопада 2012 року
сталась пожежа внаслідок, якої 1/2
частина житлового будинку АДРЕСА_1 була
знищена.

З листів Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області від 28.08.2014 року №
7/10-6/2808/07 та від 22.09.2014 року № 7/10-12/2209/07
вбачається, що позивачка самоуправно
здійснила реконструкцію належної їй
частки будинку без документу, що дає
право виконувати будівельні роботи,
чим порушено ст. 34 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

За виявлені правопорушення Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області
вживаються заходи щодо притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ч. 5 ст. 96 КУпАП, а
саме складено протокол про
адміністративне правопорушення №
1-Л-А-1108/404 від 11.08.2014 року та вручено
припис про усунення порушенням вимог
законодавства у сфері
містобудівельної діяльності № 1108/8 від
11.08.2014 року.

ОСОБА_4 є власником земельної ділянки,
кадастровий номер 322248200:02:004:0102, площею
0,1358 га, розташованої за адресою за
адресою АДРЕСА_3, для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, що
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку ЯМ
№ 648741, виданим на підставі рішення 9
сесії 5 скликання Малютянської
сільської ради від 25.01.2008 року № 16/9,
зареєстрований реєстратором 12 липня 2012
року.

З Витягу з Державного земельного
кадастру вбачається, що на вказану
ділянку 19 грудня 2011 року ТОВ «Ноїв
ковчег» розроблена технічна
документація.

На запити суду Управлінням
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі копія
вказаної технічної документації не
надана.

З абрису, який міститься на зворотній
стороні акта від 25 березня 2014 року,
вбачається, що фактичні межі земельної
ділянки ОСОБА_4 співпадають з
координатами меж цієї ділянки,
вказаними в державно акті на право
власності на земельну ділянку ЯМ № 648741.

Сторонами надані копії зведених планів
на земельні ділянки, в яких містяться
взаємовиключні дані про межі земельних
ділянок, а в копіях зведених актів,
наданих представником позивача,
містить інформація про накладення
земельної ділянки відповідача на город
позивача, хоча жодних документів про
наділення городу суду не надано.

Посилання на порушення генерального
плану забудови с. Малютянка є
безпідставними, оскільки з наданого
витягу вбачається, що земельна ділянка
надана відповідачу із земель житлової
забудови. Генеральний план не є
документом, який визначає точні
координати меж земельних ділянок давно
існуючих забудов. Тим більше, що у з
наданого витягу не вбачаються
конкретизовані межі спірних земельних
ділянок.

Клопотань про проведення
земельно-технічної експертизи
представником позивача заявлено не
було, при цьому суд створив всі умови
для змагального процесу, роз»яснював
представнику позивача її права та
обов»язки.

Тобто, представник позивачки не довела
тих обставин на які позивач посилалася
як на підставу позовних вимог, не
надала докази в обґрунтування
позовних вимог, не спростувала тих
обставин на які посилався представник
відповідача в обґрунтування своїх
заперечень, що є її обов»язком
відповідно до засад змагальності
процесу за ст.. 10 ЦПК України.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх
сукупності, дійшов висновку про
необґрунтованість та недоведеність
вимог позивача, оскільки вони не
відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК
України.

На підставі ст.ст. 11, 316 - 319, 321, 325, 328, 345,
373, 374 Цивільного кодексу України, ст.ст.
78-81, 90, 116, 118, 121, 122, 125, 126 Земельного
кодексу України керуючись ст.ст. ст.ст.
3, 4, 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: Управління
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області, Малютянська сільська рада
Києво-Святошинського району Київської
області, про визнання недійсним та
скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку,
визнання недійсною та скасування
державної реєстрації земельної
ділянки, стягнення судових витрат
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня оголошення.

Суддя:
Дубас Т.В.