АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5368/14
Справа № 645/1225/14-ц
Доповідач: Хорошевський О.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого, судді -
Хорошевського О.М.,

суддів:
Зазулинської Т.П., Кругової С.С.

при секретарі - Пуль С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 06 червня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: ОСОБА_3, Управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради Харківської області про
усунення перешкод у користуванні
квартирою та визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, -

встановила:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом в якому просила усунути
перешкоди у користуванні нею квартирою
та визнати ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування квартирою АДРЕСА_1,
зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку
за вказаною адресою.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що вона є власницею АДРЕСА_1 .
В цій квартирі зареєстровані її син -
ОСОБА_3 , колишня невістка - ОСОБА_2 та
онука - ОСОБА_4.

ОСОБА_2 оселилась у квартирі як дружина
її сина але після погіршення відносин з
сином у 2011 році виїхала до іншого місця
проживання. У серпні 2013 року шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

Раніше вона зверталась до суду з
аналогічним позовом. Рішенням
апеляційного суду Харківської області
від 05.12.2013 року було скасовано рішення
суду першої інстанції у частині
задоволення її позовних вимог про
визнання ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування квартирою. При
цьому судом апеляційної інстанції було
встановлено, що ОСОБА_2 не проживає у
спірній квартирі з січня 2013 року.

Посилаючись на те, що відповідач не є
членом сім'ї, як власник квартири на
підставі ст.ст. 71,71 ЖК України, ст. 405 ЦК
України просила позов задовольнити.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 06 червня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 просить рішення суду першої
інстанції скасувати як ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а також з
неправильним з'ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи
і ухвалити нове рішення задовольнивши
позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_2 з поважних причин не
користується квартирою АДРЕСА_1, у якій
зареєстрована.

При цьому суд взяв до уваги обставини,
встановлені рішенням апеляційного
суду Харківської області від 05.12.2013
року, провадження № 22ц/790/7423/2013, а саме,
що ОСОБА_2 остаточно покинула квартиру
у січні 2013 року через те, що ОСОБА_3
створював для неї умови неможливості
проживання, не пускав до квартири,
змінив на дверях замки.

Судом також взяте до уваги, що
відповідач у 2011 та 2013 роках зверталась
за місцем реєстрації за медичною
допомогою, у 2013 році за цією адресою
отримувала поштову кореспонденцію. У
лютому та квітні 2014 року намагалась
потрапити до квартири але не змогла,
оскільки двері у квартиру ніхто не
відчинив.

Судова колегія з таким висновком
погоджується, оскільки він відповідає
обставинам справи та вимогам закону.

Посилання апеляційної скарги на те, що
ОСОБА_2 як невістка не була членом сім'ї
власника квартири не доведені.
Будь-яких відомостей , що відповідач
оселилась у спірній квартирі на інших
підставах суду надано не було.

Обставини, які свідчать про припинення
ОСОБА_2 користуванням квартирою, у якій
вона зареєстрована у зв'язку із
створенням умов які унеможливлюють
таке користування, встановлені
рішенням апеляційного суду
Харківської області від 05.12.2013 року.

Таким чином підстав для застосування
наслідків, передбачених ст. 405 ЦК
України у суду першої інстанції не
було.

Оскільки висновки суду першої
інстанції доводами апеляційної скарги,
судова колегія не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення з
підстав передбачених ч.1 ст.308 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1
ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова
колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 06 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: