Справа №672/1242/14-ц
Провадження №2/672/412/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 р.
м. Городок

Городоцький районний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого - судді Шинкоренка С.В., при
секретарі - Терещук Н.А., за участю
сторін та їх представників,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Городка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2

про стягнення аліментів на
утримання дружини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з
відповідачем. В даний час сторони
розлучені та мешкають окремо. Від
даного шлюбу у них є також спільна
дитина, донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
Позивач є інвалідом ІІІ групи.

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом
до відповідача про стягнення аліментів
на її утримання в розмірі ? частини від
усіх видів доходу відповідача
щомісячно на її користь, посилаючись на
те, що відповідач матеріальної
допомоги на її утримання не надає, а в
неї є гостра необхідність в даних
коштах в зв"язку із тим, що вона інвалід,
потребує постійного лікування, в силу
захворювання не має можливості
працювати та її власного доходу у
вигляді пенсії по інвалідності їй
недостатньо.

В судовому засіданні позивач та її
представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позовні
вимоги підтримав і просять позовну
заяву задовольнити, стягувати з
відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти
в розмірі ? частини від усіх видів
доходу щомісячно на її утримання.

В судовому засіданні відповідач
та його представник ОСОБА_5 проти
задоволення позову заперечили у
повному обсязі, вважають його
безпідставним та надуманим.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, вивчивши матеріали
справи та матеріальне становище сторін
у межах наданих суду доказів, суд
приходить до висновку, що позовна заява
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Позиція позивача та її
представників полягає у тому, що ОСОБА_1
в силу того, що є інвалідом ІІІ групи,
має джерело доходу лише у вигляді
пенсії, на її утриманні перебуває
дитини, потребує постійного лікування
в силу інвалідності - не має достатніх
засобів до існування у зв'язку із чим
вважає, що має право на утримання її
колишнім чоловіком ОСОБА_2

Позивач також вказує, що ОСОБА_2
має можливість сплачувати аліменти,
оскільки працює за межами України,
отримує значні доходи, які приховує.
Також вказує, що позивач матеріально не
забезпечує їх спільну дитину.

В свою чергу, відповідач та його
представник вказують, що ОСОБА_2 не має
постійного місця роботи та сталого
джерела доходу, на даний час проживає з
іншою жінкою у цивільному шлюбі, де
також утримує її двох неповнолітніх
дітей.

Крім того відповідач категорично
заперечив той факт, що він працює за
межами України та має відповідний
дохід. Вказує, що дійсно у цьому році 1.5
місяця він перебував у батьків в
Молдові, після чого 2.5 місяця у
особистих справах перебував на півночі
Росії, де проживав у друзів. Вказує, що
живе виключно за рахунок тимчасових
заробітків, оскільки за фахом є
будівельником. Щодо ненадання
матеріальної допомоги на утримання їх
спільної дитини з позивачем пояснив, що
на даний час триває судовий спір з
цього приводу, в ході якого він оспорює
своє батьківство відносно дитини.
Також вказує, що хоча в результаті
розгляду судом спору про поділ майна
йому було присуджено ? частину їх
спільної квартири, доступу туди він не
має, а отже фактично позбавлений свого
житла.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов"язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень…

З матеріалів справи та наданих
суду письмових доказів вбачається, що
дійсно сторони починаючи з серпня 2004 р.
спочатку проживали у фактичних шлюбних
відносинах, а 15.11.2006 р. уклали шлюб, що
вбачається із копії рішення
Городоцького районного суду
Хмельницької області від 17.01.2013 р., у
справі про встановлення факту
спільного проживання та поділ майна
подружжя (а.с.60). ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них
народилась донька - ОСОБА_3 (а.с. 7). Хоча
доказів про дану обставину суду надано
не було, однак, як було встановлено з
пояснень сторін, батьківство
відповідача відносно дитини
встановлювалось у судовому порядку,
однак на даний час він вказує, що не є
батьком дитини і межах розгляду
судової справи оспорює дану обставину.

Згідно рішення Городоцького
районного суду Хмельницької області
від 31.08.2012 р. шлюб між сторонами було
розірвано (а.с.6).

Той факт, що ОСОБА_1 дійсно
являється інвалідом ІІІ групи
загального захворювання, із
встановленням наступної дати
переогляду березні 2016 р.,
підтверджується копією довідки до акта
огляду МСЕК (а.с.8).

Довідками Управління пенсійного
фонду України в Городоцькому районі
Хмельницької області підтверджується
розмір щомісячної пенсії позивача, що
становить 1049 грн. (а.с.9-10).

Згідно ч.1-4 ст.75 СК України
визначено, що: 1. Дружина, чоловік
повинні матеріально підтримувати один
одного.

2. Право на утримання (аліменти) має той
із подружжя, який є непрацездатним,
потребує матеріальної допомоги, за
умови, що другий із подружжя може
надавати матеріальну допомогу.

3. Непрацездатним вважається той із
подружжя, який досяг пенсійного віку,
встановленого законом, або є інвалідом
I, II чи III групи.

4. Один із подружжя є таким, що потребує
матеріальної допомоги, якщо заробітна
плата, пенсія, доходи від використання
його майна, інші доходи не забезпечують
йому прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Ч. 1-2 ст.76 СК України визначено, що :
Розірвання шлюбу не припиняє прав
особи на утримання, яке виникло у неї за
час шлюбу.

Після розірвання шлюбу особа має
право на утримання, якщо вона стала
непрацездатною до розірвання шлюбу або
протягом одного року від дня
розірвання шлюбу і потребує
матеріальної допомоги і якщо її
колишній чоловік, колишня дружина може
надавати матеріальну допомогу.

Отже, виходячи із вищевказаних норм
Закону вбачається, що необхідною
умовою для задоволення позовних вимог
позивача мають бути встановлені
наступні факти: непрацездатність того
з подружжя, хто претендує на отримання
аліментів; факт потреби у даних коштах -
недостатність інших джерел доходу для
існування чи їх відсутність;
можливість іншого з подружжя надавати
таку допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 у відповідності до положень
даної норми дійсно є непрацездатною
особою, оскільки являється інвалідом
ІІІ групи. Однак, при цьому суд враховує
ту обставину, що згідно довідки до акта
огляду МСЕК, позивачу протипоказана
лише важка фізична праця, а отже
остання має можливість
працевлаштуватись (а.с.8).

Крім того, як вбачається з пояснень
ОСОБА_1 остання являється приватним
підприємцем, і являлась такою тривалий
період часу маючи групу інвалідності,
що підтверджує можливість останньою
працювати. Дана обставина
підтверджується і доданою до
матеріалів справи податковою
декларацією про майновий стан і доходи
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 2013
р. і не оспорюється сторонами (а.с.62-65).
Позивач також вказала, що на даний час
призупинила свою підприємницьку
діяльність, проте жодних доказів про це
надано суду не було.

Надаючи пояснення суду, позивач
вказала, що її матеріально підтримують
також її матір та вітчим, які отримують
пенсію по інвалідності більше 2000 грн.
кожний та обоє являються приватними
підприємцями, від чого також отримують
дохід.

Також, представником відповідача суду
надано довідку з Управління
соціального захисту населення
Городоцької РДА у Хмельницькій
області, з якої вбачається, що позивач є
також тримувачем допомоги як
матір-одиначка в сумі 385 грн. 80 коп.
щомісячно (а.с.58-59).

Отже, як вбачається із вище
встановленого, позивач у справі має
офіційний щомісячний дохід у виді
пенсії та допомоги як матір-одиначка в
сумі - 1424 грн. 80 коп.

Крім того, ОСОБА_1 являється приватним
підприємцем, з її слів матеріально її
підтримують також батьки, що мають
доходи у виді пенсій по інвалідності та
являються приватними підприємцями.

Судом не можуть братись до уваги
пояснення позивача про те, що вона
потребує матеріальної допомоги також і
у зв'язку з утриманням нею дитини, на
яку відповідач не надає жодної
матеріальної допомоги, оскільки в
даному випадку оцінюється потреба у
матеріальній підтримці саме одного з
подружжя, а питання про матеріальне
утримання дитини є предметом розгляду
у справі про стягнення аліментів саме
на дитину. Також, сторони вказали суду,
що між ними існує спір в суді з приводу
стягнення аліментів та оспорення
батківства та ухвалене судове рішення,
яким ОСОБА_2 зобов'язано сплачувати
аліменти, яке на даний час законної
сили не набрало. Це зокрема
підтверджується і копією виконавчого
листа у вищевказаній справі, що
долучений до матеріалів справи (а.с.49).

Оцінюючи докази в частині можливості
надання матеріальної допомоги ОСОБА_2
суд виходить із наступного.

ОСОБА_2 не має постійного джерела
доходу, проживає за рахунок тимчасових
заробітків. Доказів про те, що останній
працевлаштований за межами України та
у зв'язку із цим отримує значні доходи
(чи будь-які доходи взагалі) - суду
надано не було. Як і не було надано
доказів про наявність у відповідача
якогось вартісного майна у значних
розмірах, тощо…

Водночас відповідач вказав, що
проживає два роки із іншою жінкою у
фактичних шлюбних відносинах, де
утримує також двоє її неповнолітні
дітей. Дану обставину позивач не
заперечила.

В силу положень ч.4 ст.75 СК України,
ОСОБА_1 можна вважати особою, яка
потребує матеріальної допомоги, якщо
її доходи не забезпечують їй
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Ст. 7 Закону України "Про державний
бюджет на 2014 рік" визначено прожитковий
мінімум на одну особу в розрахунку на
місяць у розмірі: з 1 жовтня 2014 р. - 1256
грн., а для непрацездатних осіб в
розмірі: з 1жовтня 2014 р. - 1014 грн.

Отже, з врахуванням суми офіційного
доходу ОСОБА_1 у виді пенсії та допомоги
як матері-одиначці, та порівнюючи його
із прожитковим мінімумом, визначеним
законом, позивач у відповідності до
положень ч.4 ст.75 СК України не є особою,
доходи якої не забезпечують їй
прожиткового мінімуму.

Також, в судовому засіданні жодного
доказового підтвердження не знайшли
пояснення ОСОБА_1 про те, що у зв'язку із
інвалідністю вона потребує постійного
лікування, а отже і коштів на це. Суду не
було надано жодного доказу на
підтвердження тієї обставини, що
позивач взагалі проходила якесь
лікування, а тим більше про те, що вона
потребує такого лікування у
майбутньому і доказів про вартість
такого лікування.

З врахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що немає підстав
вважати, що ОСОБА_1 в контексті положень
ст.75 СК України є особою, яка потребує
матеріальної допомоги, а з врахуванням
досліджених доказів, також і те, що
ОСОБА_2 може за даних обставин надавати
таку допомогу.

А тому, з врахуванням досліджених
доказів, що були надані суду сторонами,
суд приходить до висновку про
безпідставність заявленого позову.

Керуючись ст. 213, 215 ЦПК України, ст.ст.75 -
76 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
про стягнення аліментів на утримання
дружини - залишити без задовлення.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
його проголошення, однак якщо учасники
процесу не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення - вони можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення

Повний текст рішення суду
виготовлено 17.10.2014 р.

Суддя: