Справа № 536/1009/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року Кременчуцький
районний суд Полтавської області в
складі:

головуючого - судді Клименко С.М.

за участю секретарів Ляш О.В.,
Кірікової В.С.

позивача ОСОБА_1 та представників
позивачів ОСОБА_1 та Білецьківської
сільської ради Кременчуцького району
Полтавської області за довіреностями
ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх
представників за довіреностями ОСОБА_6,
ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в залі
судових засідань в місті Кременчуці
справу за позовом Білецьківської
сільської ради Кременчуцького району
Полтавської області, ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про усунення від права на
спадкування

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2014 року Білецьківська
сільська рада Кременчуцького району
Полтавської області та ОСОБА_1
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4
та ОСОБА_5 про усунення від права на
спадкування, де просили усунути ОСОБА_4
та ОСОБА_5 від права на спадкування
після ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування своїх позовних
вимог позивачі зазначають, що ОСОБА_8
була тяжко хворою багато років, з 2001
року прикута до ліжка та потребувала
постійного стороннього догляду, який
здійснювала її донька ОСОБА_9, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Її син ОСОБА_10 сам
був тяжко хворий, потребував
стороннього догляду та не міг
доглядати за матір'ю. Відповідачі, її
онуки, у догляді за нею не допомагали.
ОСОБА_1 надавала допомогу по можливості
в зв'язку з тяжкою хворобою чоловіка
ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4,
зверталась до відповідачів з проханням
доглянути ОСОБА_8, але ті відмовились.
Залишившись без стороннього догляду,
без якого вона не могла існувати,
ОСОБА_8 була вимушена стати на
обслуговування до Пришибського
стаціонарного відділення для
постійного проживання одиноких
непрацездатних громадян, де вона і
перебувала з 20 березня 2013 року до дня
смерті на повному державному
забезпеченні і догляд за нею
здійснювали працівники закладу.

Відповідачі не надавали
матеріальної допомоги на її утримання,
не доглядали її, хоча мали таку
можливість. Вони працездатні,
матеріально забезпечені, відпочивали
за кордоном, у чоловіка ОСОБА_4 був
автомобіль. Вважають, що викладені
обставини свідчать про ухилення
відповідачів від надання допомоги
тяжко хворій, перебуваючій у
безпорадному стані ОСОБА_8, тому мають
бути усунені від права на спадкування
після її смерті.

В судовому засіданні позивачі та їх
уповноважені представники позов
підтримали та просили задовольнити,
про обставини та підстави якого
пояснили так, як це викладено в заяві.

Відповідачі та їх уповноважені
представники в судовому засіданні
позов не визнали, просили в його
задоволенні відмовити та пояснили, що
їх бабуся ОСОБА_8 в 2006 році впала і не
змогла ходити, від операції
відмовилась, була прикута до ліжка та
потребувала постійного догляду, який
здійснювала її донька ОСОБА_11, яка була
медичним працівником. Вони по
можливості приходили до неї, приносили
продукти харчування, купляли ліки.
Після смерті ОСОБА_11 вони не могли
доглядати бабусю, оскільки вона
потребувала цілодобового догляду, в
тому числі і медичного, а вони
працювали, ОСОБА_4 має малу дитину і
робила в квартирі ремонт, ОСОБА_5 немає
власного житла, проживає з малолітнім
сином в матері і не мали можливості
забрати бабусю до себе. Стверджували,
що вони не могли надати їй повноцінний
догляд цілодобово, як того вимагало її
захворювання і до того ж в них не має
медичної освіти, і вони працюють, а
наймати доглядальниць в них не було
коштів і тому вирішили її відправити
згідно медичного висновку до
Пришибського стаціонарного відділення
для одиноких непрацездатних громадян.
Оформленням займалася ОСОБА_4 і
відвезла її туди, там вони неодноразові
її навіщали, приносили продукти
харчування, впевнились, що там її добре
доглядали. Пропонували ОСОБА_1
доглянути її, але та відмовилась. Вони
єдині спадкоємці, прийняли в
установленому порядку спадщину і
вважають, що відсутні підстави для
усунення їх від права на спадкування.

Заслухавши пояснення сторін, їх
уповноважених представників, свідків,
дослідивши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив такі фактичні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах встановлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу свої вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК
України передбачено, що доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_8, що підтверджується
свідоцтвом про смерть зареєстрованим
виконавчим комітетом Білецьківської
сільської ради Кременчуцького району
Полтавської області, актовий запис № 26
виданим 01 квітня 2013 року. Після її
смерті відкрилась спадщина на
домоволодіння розташоване в АДРЕСА_1.
Спадщину прийняли в установленому
законом порядку її онуки відповідачі
ОСОБА_4 та ОСОБА_5

ОСОБА_8 була тяжко хвора з 2006 року,
не рухалась та потребувала постійної
сторонньої цілодобової допомоги, яку
їй надавала її донька ОСОБА_11 в повному
обсязі, як матеріально утримувала, так
і здійснювала повноцінний догляд, бо
була медичним працівником. Інші
близькі її родичі: син ОСОБА_10, який був
сам тяжко хворий та потребував
стороннього догляду, позивач ОСОБА_1 -
невістка, відповідачі ОСОБА_4 ОСОБА_5 -
онуки участі в догляді ОСОБА_8 не
приймали, періодично навіщали її,
справлялись за стан здоров'я, приносили
продукти харчування та купляли ліки.
ОСОБА_9 за допомогою до них не
зверталася і такої потреби в їх
допомозі не було. Сестра ОСОБА_8 ОСОБА_12
на прохання ОСОБА_9, коли та виходила з
дому за продуктами харчування та і в
інших потребах, перебувала з нею в
будинку.

Оскільки зазначені обставини
визнані сторонами, то в відповідності
до ст.61 ЦПК України не потребують
доказування.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 померла. Як
вбачається із довідок
територіального центру соціального
обслуговування Кременчуцького району
№ 01-264 від 01.04.2014 року та № 01-637 від 08.09.2014
року ОСОБА_8 була прийнята за власною
заявою на обслуговування до
Пришибського стаціонарного відділення
для постійного проживання одиноких
непрацездатних громадян з 20 березня 2013
року по 01 квітня 2013 року за медичним
висновком, який надала Кременчуцька
центральна районна лікарня, була на
повному державному обслуговуванні,
знята з обслуговування у зв'язку зі
смертю, самостійно обслуговувати себе
не могла, була прикута до ліжка. Згідно
наказу № 6-о/д (стаціонар) від 20.03.2013 року
вона була туди прийнята з 21.03.2014 року і
згідно наказу №11-о/д (стаціонар) було
припинено її обслуговування з 02.04.2013
року у зв'язку зі смертю підопічної.

Як встановлено в судовому засіданні
оформленням її в зазначений заклад
займалася ОСОБА_4, відвозила її туди та
поселяла.

Також встановлено, що відповідачі
навідували її там, як і інші родичі,
умови її там проживання та догляду були
добрі.

Свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_1, ОСОБА_16 в судовому засіданні
пояснили, що померла ОСОБА_8 перебувала
в такому стані, який потребував її
цілодобового постійного стороннього
догляду, який здійснювала її сестра
ОСОБА_11 і коли відлучалася, щоб купити
ліки чи продукти харчування, біля неї
знаходилась її сестра ОСОБА_18,
покинути її неможна було, і коли вона
померла, поки відповідачі оформили її
в будинок пристарілих, вона теж з нею
знаходилась цілодобово.

Відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5, як
встановлено в судовому засіданні в
судовому засіданні і це не визнано
позивачами, працюють, мають сім'ї,
малолітніх дітей.

Відповідно до вимог ч.5 ст.1224 ЦК
України особа може бути усунена від
права на спадкування за законом, якщо
буде доведено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної
норми закону, при вирішенні такого
спору в необхідно встановити як факт
ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги, так і факт
перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та його
потребу в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання
допомоги спадкодавцеві, який
потребував допомоги, полягає в її
умисних діях чи бездіяльності,
спрямованих на уникнення від обов'язку
забезпечити підтримку та допомогу
спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане
з винною поведінкою особи, яка
усвідомлювала свій обов'язок, мала
можливість його виконувати, але не
вчиняла необхідних дій.

Як роз'яснено в Постанові Пленуму ВСУ
«Про судову практику у справах про
спадкування» №7 від 30 травня 2008 року
факт ухилення особи від виконання
обов'язку щодо утримання спадкодавця
встановлюється судом за заявою
заінтересованої особи (інших
спадкоємців або територіальної
громади). При цьому слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку.

З огляду на викладене, аналізуючи
зазначені правові норми, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для усунення відповідачів від
права на спадкування, оскільки не було
встановлено факту ухилення їх від
виконання обов'язку щодо утримання
спадкодавця, який перебував в
безпорадному стані через похилий вік
та тяжку хворобу та потребував такого
утримання.

Так, відповідачі, після смерті
ОСОБА_9, яка була близьким родичем
ОСОБА_8 - донькою, помістили останню до
спеціального закладу за медичним
висновком наданим лікувальною
установою, усвідомлюючи саме таким
чином свій обов'язок щодо надання
допомоги необхідної для її існування
та яку мали можливість для цього.

Як зазначалось раніше, відповідачі
мають постійну роботу, сім'ї та
малолітніх дітей, що перешкоджало їм
здійснювати цілодобовий постійний
догляд спадкодавця.

Таким чином, суд, оцінивши
показання сторін по справі, показання
свідків, дослідивши письмові докази
приходить до висновку про
безпідставність заявлених позовних
вимог.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88, 209, 212- 215, 218
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Білецьківській сільській раді
Кременчуцького району Полтавської
області, ОСОБА_1 в задоволенні позову до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення від права
на спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Кременчуцький районний суд на
протязі 10 днів з дня після його
проголошення всіма учасниками процесу.

У разі застосування ст.218 ЦПК
України скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
повного рішення.

Суддя
С. М. Клименко