Провадження № 22-ц/779/2203/2014
Головуючий у 1 інстанції Барашков В. В.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Горблянського Я.Д

суддів Беркій О.Ю.,
Соколовського В.М.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: представника
апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3

представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, ОСОБА_6 про відшкодування шкоди,
- за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_7 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
25 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовними вимогами до ОСОБА_4, ОСОБА_6
про стягнення в солідарному порядку 520
грн. матеріальної та 1000 грн. моральної
шкоди, заподіяної неправомірними діями
відповідачів, внаслідок яких було
пошкоджено його майно.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 25.06.2014 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
вважаючи, що при вирішенні справи були
допущені порушення норм
процесуального та неправильне
застосування норм матеріального права,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неналежну оцінка доказів по справі,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що позивачу надано дозвіл на
перепланування та переобладнання
кімнати АДРЕСА_1, де він проживає разом
з сім'єю, з долученням кухні під
однокімнатну квартиру. Для проведення
ремонтних робіт позивачем було
придбано будівельні матеріали, зокрема
10 мішків цементу на суму 520 грн., що
підтверджується товарним чеком.

Зазначає, що 03.08.2013 року відповідачі
вчинили скандал в його кімнаті, зламали
двері з замком та викинули 10 мішків
цементу. Так з матеріалів, витребуваних
судом з Івано-Франківського МВ УМВС в
Івано-Франківській області, зазначено,
що 03.08.2013 було звернення до
правоохоронних органів про дані факти,
на що суд уваги не звернув.

Дії відповідачів по пошкодженню майна
спричинили позивачу фізичні та душевні
страждання, тяжкі переживання щодо
свого майна. Внаслідок матеріальних
проблем та хвилювань виникли
непорозуміння в родині. Також позивача
почав хвилювати головний та серцевий
біль, порушення сну та депресія. Крім
того, вказує, що змушений витрачати
свій вільний час на здійснення дій по
відновленню свого порушеного права.

За наведених доводів просив
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, оцінивши зібрані докази,
колегія суддів приходить до висновку
про часткове задоволення апеляційної
скарги.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розподілити між
сторонами судові витрати; чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Рішення суду даним вимогам повністю не
відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не було надано належних та
допустимих доказів, що саме йому
винними діями відповідачів було
заподіяно майнової та моральної шкоди.

Проте, даний висновок не узгоджується з
обставинами справи та суперечить
нормам матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 проживає в гуртожитку за
адресою АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_2, ОСОБА_7
та ОСОБА_8

Рішенням Івано-Франківської міської
ради від 13.03.2013 року позивачу було
надано дозвіл на перепланування та
переобладнання кімнати №118 житловою
площею 22,36 кв.м., і долучення кухні
площею 12,72 кв.м. під однокімнатну
квартиру.

Як зазначив позивач в позовній заяві,
для здійснення ремонтних робіт ним
було закуплено будівельні матеріали,
зокрема 10 мішків цементу вартістю 520
грн., що підтверджується товарним
чеком від 10.07.2013 року, копію якого
долучено до позовної заяви (а.с.11).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Встановлено, 03.08.2013 року між дружиною
позивача ОСОБА_7 та відповідачами в
гуртожитку виник конфлікт. Показаннями
свідків, здобутими в суді першої
інстанції, підтверджені доводи
позовної заяви про те, що під час
конфлікту ОСОБА_6 викинув через вікно
спільної кухні гуртожитку мішки з
цементом, які позивач зберігав в
спільному коридорі та кухні. Так,
паперові мішки в яких знаходився
цемент внаслідок падіння розірвались,
а цемент висипався.

Після зазначених подій ОСОБА_7 05.08.2013
року звернулась з заявою в
Івано-Франківський МВ УМВС, проте в
відкритті кримінального провадження
відмовлено.

З врахуванням наведених обставин
колегія суддів приходить до висновку
про те, що матеріальна шкода майну
позивача заподіяна з вини ОСОБА_6, а
тому повинна бути відшкодована ним в
повному обсязі, оскільки жодних
претензій щодо неправомірності
зберігання цементу у спільному
коридорі та кухні та його вивезення
відповідачі до позивача не заявляли.

Згідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

При таких обставинах справи колегія
судів приходить до висновку, що з
відповідача на користь ОСОБА_2 слід
стягнути вартість 10 мішків цементу в
розмірі 520 грн., тобто позов про
відшкодування матеріальної шкоди
підлягає до задоволення.

Рішення суду в частині відмови в
відшкодуванні моральної шкоди
ухвалено з дотриманням норм
матеріального права, а тому підстав для
його скасування в цій частині немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Частина 2 ст. 23 ЦК України визначає у
чому полягає моральна шкода, зокрема у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

При цьому судом враховуються положення
постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" від 31.03.95 року N 4.

Як убачається із позовної заяви ОСОБА_2
вимоги про відшкодування моральної
шкоди ним обґрунтовувалися душевними
та фізичними стражданнями, яких він
зазнав внаслідок пошкодження майна, а
саме вказував на складне матеріальне
становище, порушення укладу сімейного
життя, виникнення проблем зі здоров'ям.
Проте, колегія суддів, зважаючи на
незначний розмір матеріальних збитків
завданих позивачу, відсутності
доказів, якими останній обґрунтовує
нанесення моральної шкоди, вважає
доводи позовної заяви та апеляційної
скарги в цій частині надуманими.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення судом першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позову про стягнення
матеріальної шкоди постановлене із
неправильним застосуванням
матеріального права, а тому воно
підлягає до скасування з ухваленням в
цій частині нового рішення про
задоволення позову.

На користь позивача в порядку ст. 88 ЦПК
України, також слід стягнути понесені
ним судові витрати, які документально
підтверджені.

На підставі викладеного, керуючись ст.,
ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_7 - задовольнити частково

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 25 червня 2014 року в частині
відмови в задоволенні позову про
стягнення на користь ОСОБА_2
матеріальної шкоди скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6
про стягнення в солідарному порядку
матеріальної шкоди задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_6, який проживає в
АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 520 грн.
матеріальної шкоди та 114,70 грн.
сплаченого судового збору.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.Ю. Беркій

В.М. Соколовський