У Х В А Л А

Іменем України

12 серпня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого : Дроботі В.В.,

суддів: Власова С.О., Бисаги Т.Ю.,

при секретарі - Чейпеш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою відповідача публічного
акціонерного товариства
«Кредитпробанк» на рішення
Свалявського районного суду від 29
травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 пред'явив до ПАТ
«Кредипромбанк», ОСОБА_2, треті особи
приватний нотаріус Свалявського
районного нотаріального округу,
Державна реєстраційна служба
Свалявського районного управління
юстиції позов про визнання недійсним
правочину.

Позивач зазначав, що 22 квітня 2008 року
відповідачі уклали іпотечний договір,
за умовами якого ОСОБА_2 передав, а банк
прийняв в іпотеку виробничо-побутовий
комплекс в АДРЕСА_1. Вказаним
правочином порушені його права,
оскільки частина цього комплексу
площею 87,3 кв.м. належить йому і вона в
натурі не виділялась.

Рішенням суду позов задоволено.

В апеляційній скарзі банк просить
рішення скасувати, ухваливши нове, яким
у вимогах ОСОБА_1 відмовити. Вказує на
те, що суд допустив суттєву неповноту у
з'ясуванні фактичних обставин справи.
Окрім того, суд неправильно застосував
матеріальний закон, зокрема не
застосував норму про наслідки спливу
позовної давності.

Колегія суддів вважає, що скарга до
задоволення не підлягає з таких
підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлені слідуючі факти та
обставини.

Позивач з 2001 року є власником приміщень
котельні та гаража площею 87,3 кв.м., які
знаходяться в АДРЕСА_1

Його право власності на зазначені
об'єкти нерухомості зареєстровано в
Свалявському державному виробничому
підприємстві технічної інвентаризації
з видачею відповідного реєстраційного
посвідчення.

04 липня 2004 року відповідач ОСОБА_2 за
цією ж адресою за договором
купівлі-продажу з ОСОБА_3 придбав інші
нежилі приміщення загальною площею 433,7
кв.м., у які увійшло приміщення гаража,
літ. «Г», площею 46,5 кв.м, яке належало
позивачу.

Судовим рішенням право власності
ОСОБА_4 на котельню та гараж
підтверджені, а договір
купівлі-продажу за яким ОСОБА_2 набув
право власності на комплекс нежилих
приміщень в АДРЕСА_1 визнаний недійсним
у частині відчуження ОСОБА_3
приміщення гаражу площею 46,5 кв.м.

Рішення апеляційного суду від 16 червня
2009 року та від 20 квітня 2010 року по цих
спорах набули чинності

2 квітня 2008 року ОСОБА_2 та ВАТ
«Кредитпромбанк» уклали іпотечний
договір, за яким ОСОБА_2 передав банку в
іпотеку зазначені вище приміщення, в
тому числі й належні позивачу.

По справі є доведеним, що Свалявське
ДВП технічної інвентаризації окрему
реєстрацію належних ОСОБА_4 та ОСОБА_2
приміщень не проводило, усі приміщення
знаходяться в АДРЕСА_1 і мають
відмінності лише по визначеним
літерам.

Гараж позивача є вбудованим
приміщенням в групі інших приміщень
цілостного майнового комплексу.

Оскільки нерухоме майно позивача як
окремий виділений в натурі об'єкт права
власності не існував на час укладення
тимчасового договору та не існує зараз,
суд обґрунтовано визнав цей договір
недійсним.

При цьому суд правильно керувався
ст.ст. 5,6 ЗУ «Про іпотеку» та ст.ст. 205, 358
та 579 ЦК України.

Згідно даних норм відповідач ОСОБА_2 як
співвласник нерухомого спільного
майна вправі був передати в іпотеку
частину спільного майна лише за згодою
іншого співвласника - позивача ОСОБА_1,
або без його згоди - за умови виділення
належної частки в натурі та реєстрації
права власності на неї як на окремий
об'єкт нерухомості.

Вказаним висновком спростовується
твердження апелянта про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права.

Не заслуговують на увагу і доводи
апеляційної скарги про необхідність
застосування строку позовної давності,
про що заявив банк в суді першої
інстанції.

Апеляційним судом витребувана та
досліджена справа №25/2010 за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа КУП
«Свалявське РБТІ» про скасування
реєстраційного посвідчення на право
власності на нерухоме майно.

З її матеріалів видно, що про існування
іпотечного договору ОСОБА_1 стало
відомо лише у липні 2013 року, коли
представник ПАТ «Кредитпромбанку»
надав його копію після ухвалення
судових рішень у даній справі.

Отже, підстав для застосування ст.267 ЦК
України колегія не вбачає.

Відповідно до положень ч.1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Свалявського районного суду
від 29 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області
В.В. Дроботя