Справа № 456/3038/14-ц
Провадження № 2/456/1620/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2014 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Бучківської В. Л.

при секретарі
Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Стрию цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Шевченківська районна адміністрація
Львівської міської ради про усунення
перешкод у побаченнях з малолітньою
дитиною та виконання розпорядження,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить зобов'язати відповідача
виконувати розпорядження
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради №74 від 14
лютого 2014 року, згідно якого йому
встановлено дні та години побачень із
малолітньою донькою ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 В обґрунтування позову
покликається на те, що він та
відповідач по справі є батьками
малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 З
відповідачем вони шлюб в органах РАЦС
не реєстрували, оскільки проти цього
заперечила відповідач. 22.01.2014 року
рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області вирішено
стягувати з нього на користь
відповідача, на утримання їхньої
доньки ОСОБА_3 аліменти в розмірі 800 грн.
щомісячно і до досягнення дитиною
повноліття. Дане рішення суду набрало
законної сили і він його не оскаржував,
а призначені даним рішенням аліменти
постійно сплачує на користь
відповідача і жодної заборгованості по
їх сплаті в нього не має. 14.02.2014 року
розпорядженням Шевченківської РДА
Львівської міської ради №74 було
встановлено йому дні та години
побачень з донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
відповідно до якого днями побачень
було визначено кожну неділю місяця з 14
год. до 15 год. у присутності матері
ОСОБА_2, поза межами проживання обох
батьків. Крім цього, даним
розпорядженням передбачено, що за
домовленістю батьків дитини зустрічі
можуть відбуватися і в інші дні
впродовж тижня, при цьому не порушуючи
режим харчування та сну дитини, а також
відповідач не повинна перешкоджати
його зустрічам та спілкуванню з
донькою. Дане розпорядження у
встановлений законом спосіб
відповідачем оскаржене не було та є
обов'язковим для виконання. Однак,
всупереч даному розпорядженню,
відповідач позбавляє його можливості
побачень з донькою, систематично
перешкоджає у спілкуванні з нею, коли
він приїжджає до дитини на побачення,
то відповідач вчиняє психологічний та
фізичний тиск на нього, у зв'язку з чим
він неодноразово звертався у
правоохоронні органи з заявами про
порушення відповідачем рішення органу
опіки та піклування, однак остання і
надалі продовжує чинити перешкоди у
побаченнях та спілкуванні з їхньою
донькою, не надає можливості брати
участь у її вихованні та забезпеченні
життєво необхідних потреб дитини. У
зв'язку з цим, він змушений звернутися
до суду за захистом свого порушеного
права.

В судовому засіданні позивач,
будучи допитаним судом в якості свідка
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та зазначив, що з березня 2014 року
він проживає окремо, відповідач разом з
донькою переважно проживають в
АДРЕСА_1. Він, відповідно до
розпорядження Шевченківської РДА
Львівської міської ради № 74 від 14.02.2014
року щонеділі приїжджає до доньки,
однак, відповідач у відведені для
побачень дні неодноразово їздила за
межі міста, у зв'язку з чим він не міг
бачитися з дитиною. Окрім того,
зазначив, що коли він приїжджає до
доньки, то відповідач, будучи вдома,
може не відкрити двері та вимикає
телефон, а також не відповідає на його
телефонні дзвінки. Коли він гуляє з
донькою, то відповідач часто влаштовує
сварки і насильно забирає від нього
дитину. У зв'язку з даними обставинами
він неодноразово звертався до відділу
опіки та піклування та органу
внутрішніх справ з заявами про
невиконання відповідачем рішення
органу опіки та піклування та
перешкоджання у спілкуванні з дитиною,
а тому просить позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_4
позовні вимоги підтримала та
доповнила, що відповідач порушує
розпорядження Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
№ 74 від 14 лютого 2014 року, у зв'язку з чим
ОСОБА_1 неодноразово звертався в
Шевченківський РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській області з заявами про
невиконання відповідачем рішення
органу опіки та піклування, а тому
просить позов задоволити та
зобов'язати ОСОБА_2 виконувати
розпорядження Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
№74 від 14 лютого 2014 року.

Відповідач ОСОБА_2, будучи
допитаною судом в якості свідка
позовні вимоги заперечила та пояснила,
що вони з позивачем проживали разом з
2009 року до 04 березня 2013 року, позивач
самостійно покинув помешкання, в якому
вони проживали. Розпорядження
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради від 14.02.2014 року
про встановлення днів побачень
позивача із їхньою малолітньою дитиною
ОСОБА_3 вона виконує та не заперечує
проти відвідування позивачем дитини у
встановленому порядку та не чинить
жодних перешкод у побаченнях з дитиною.
Також доповнила, що під час побачень з
дитиною позивач влаштовує сварки та
скандали, а коли вона до нього дзвонить
і просить, щоб той приїхав в інший час,
ніж той, який встановлений
розпорядженням, то позивач приїжджав
до неї з працівниками міліції, яким
вона неодноразово пояснювала, що вона
не заперечує проти побачень ОСОБА_1 з
дитиною. Крім того, зазначила, що дійсно
були випадки, коли вона не давала
позивачу бачитися з дитиною, однак це
було лише тоді, коли донька спала або
погано себе почувала, на що позивач
реагував неадекватно, починав на неї
кричати та викликав працівників
міліції. Навела суду випадки, коли
позивач застосовував до неї фізичну
силу, що було підставою для звернення
до правоохоронних органів.

Представник третьої особи
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради в судове
засідання не з'явився, однак надіслав
на адресу суду клопотання, в якому
просить справу розглянути у
відсутності третьої особи, позовні
вимоги підтримує.

Суд, заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 51 Конституції України
сім'я, дитинство, материнство і
батьківство охороняються державою.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки зобов'язані
виховувати дитину, піклуватися про її
здоров'я, фізичний, духовний і
моральний розвиток, навчання,
створювати належні умови для розвитку
її природних здібностей, поважати
гідність дитини, готувати її до
самостійного життя та праці.

Декларація прав дитини, проголошена
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, як принципове положення
визначила, що дитина повинна зростати в
умовах турботи.

В положенні принципу 6 «Декларації прав
дитини» зазначено, що «дитина для
повного і гармонійного розвитку її
особистості потребує любові і
розуміння; вона повинна, коли це
можливо, зростати під піклуванням і
відповідальністю своїх батьків, у
всякому випадку в атмосфері любові і
морального та матеріального
забезпечення; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виключні обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю».

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про
охорону дитинства» передбачено, що
дитина, яка проживає окремо від батьків
або одного з них, має право на
підтримання з ними регулярних
особистих стосунків і прямих
контактів.

Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 153 СК України
мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли таке право обмежене
законом.

Нормами ч.2 ст. 157 СК України
передбачено, що той із батьків, хто
проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

Частиною 1 ст. 158 СК України
встановлено, що за заявою матері,
батька дитини орган опіки та
піклування визначає способи участі у
вихованні дитини та спілкуванні з нею
того з батьків, хто проживає окремо від
неї.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
зареєстрованому шлюбі не перебувають,
разом проживали з 2009 року до 04 березня
2013 року.

З копії свідоцтва про народження,
виданого 26.02.2013 року міським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Львівського управління юстиції
вбачається, що у сторін 04 лютого 2013 року
народилася донька - ОСОБА_3, актовий
запис № 803 /а.с.7/.

Розпорядженням Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради №74 від 14.02.2014 року за
заявою ОСОБА_1 йому встановлено дні
побачень із донькою ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір'ю
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, а саме:
кожна неділя місяця з 14.00 год. до 15.00 год.
у присутності матері дитини, при умові,
що побачення не будуть негативно
впливати на фізичний та психічний стан
дитини. Побачення повинні відбуватися
поза межами місця проживання обох
батьків. Крім цього, за домовленістю
між батьками дитини зустрічі можуть
відбуватися і в інші дні впродовж
тижня, не порушуючи режим харчування та
сну малолітньої ОСОБА_3 Також матір
дитини ОСОБА_2 зобов'язано не
перешкоджати зустрічам та спілкуванню
батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3,
дозволяти вільне спілкування з дитиною
/а.с.8/.

На підставі ч.2 ст. 158 СК України рішення
органу опіки та піклування є
обов'язковим до виконання.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 не виконує Розпорядження
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради №74 від 14.02.2014
року та перешкоджає позивачу у
спілкуванні з дитиною та виконанні ним
батьківських прав та обов'язків,
встановлених законом.

Такий висновок суду ґрунтується
на зібраних у справі доказах, зокрема:

- з копій протоколів
Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській області про прийняття від
ОСОБА_1 заяв про вчинення кримінального
правопорушення від 27.07.2014р. /а.с.90/, 29.07.2014
р. /а.с.91/, 20.04.2014р. /а.с.93/, 16.12.2013р. /а.с.94/,
18.05.2014р. /а.с.95/, 11.05.2014р. /а.с.96/, 15.06.2014р.
/а.с.97/, 20.07.2014р. /а.с.98/, 10.08.2014р. /а.с.99/,
витребуваних та досліджених судом під
час розгляду справи вбачається, що
позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався
до органів внутрішніх справ з
письмовими заявами про порушення
відповідачем ОСОБА_2 рішення органу
опіки та піклування та невиконання
обов'язків матір'ю дитини про надання
йому, як батьку, побачень з донькою у
визначені розпорядженням дні і години;

- з письмових відповідей
Шевченківського РВ Львівського
міського управління МВС України у
Львівській області від 10.01.2014р. /а.с.18/,
28.04.2013р. /а.с.19/, 19.05.2013р. /а.с.20/, 01.07.2013р.
/а.с.21/, 03.06.2014р. /а.с.22/, 31.07.2014р. /а.с.37/,
21.08.2014р. /а.с.57/, долучених позивачем до
позовної заяви, вбачається, що позивач
неодноразово у визначені
розпорядженням дні та години не мав
змоги навідати доньку, у зв'язку з чим
звертався до райвідділу міліції;

- з рішення Апеляційного суду
Львівської області від 14.07.2014 р.,
вбачається, що позивач не
погоджувалася з Розпорядженням
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради №74 від 14.02.2014
року та звернулася до суду з позовом
про визначення способу та порядку
відвідування дитини, проте колегією
суддів встановлено, що між сторонами
наявні неприязні відносини, підстав
для зміни рішення органу опіки та
піклування немає, а тому в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено
/а.с.13-17/, суд констатував, що
правовідносини, що склалися між
сторонами, з урахуванням доказів,
наданих сторонами, не дають наявності
виключних обставин, які могли б бути
підставою для прийняття рішення про
необхідність присутності працівників
органу опіки і піклування при зустрічі
батька з дитиною /а.с.13-17/;

- з письмової відповіді
Шевченківської районної адміністрації
№36-1039 від 20.05.2014 р. вбачається, що
позивач 24 квітня 2014 року звертався зі
скаргою на неправомірні дії своєї
фактичної дружини - відповідача по
справі, яка перешкоджає йому в
побаченнях з малолітньою дитиною
/а.с.23,58/;

- з характеристики, виданої виконкомом
Твіржанської сільської ради
Мостиського району Львівської області
від 11.05.2014 р. №193, вбачається, що позивач
ОСОБА_1 за місцем проживання
характеризується позитивно /а.с.30/;

- з рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 22.01.2014 року про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з
17.12.2013 року і до досягнення дитиною
повноліття /а.с.28-29/, копій квитанцій про
сплату аліментів /а.с.31-36/, довідки -
розрахунку про заборгованість по
аліментах від 15.09.2014 року, виданої ВДВС
Мостиського районного управління
юстиції у Львівській області,
вбачається, що у ОСОБА_1 заборгованість
по сплаті аліментів відсутня /а.с.105/;

- з постанови про закриття
кримінального провадження від 08 травня
2013 року, яке було порушене за заявою
відповідача від 23 квітня 2013 року з
приводу неприпустимої поведінки
позивача по відношенню до неї,
вбачається, що відомості про
неправомірну поведінку позивача
ґрунтуються на судженнях відповідача,
і наведене стало підставою для
закриття кримінального провадження
/а.с.54/;

- з постанови судді
Шевченківського районного суду м.
Львова від 30.04.2013 р., якою притягнуто до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП вбачається, що
між сторонами дійсно існують неприязні
відносини.

Відповідно до ст.4 Конвенції Про
контакт з дітьми, яка ратифікована
Україною 20.09.2006 р., дитина та її батьки
мають право встановлювати й
підтримувати регулярний контакт один з
одним і такий контакт може бути
обмежений або заборонений лише тоді,
коли це необхідно в найвищих інтересах
дитини; якщо підтримання
неконтрольованого контакту з одним з
батьків не відповідає найвищим
інтересам дитини, то розглядається
можливість контрольованого особистого
контакту чи іншої форми контакту з
одним з таких батьків.

Тобто, діюче законодавство спрямоване
на захист прав батьків щодо контакту зі
своїми дітьми і керівним у вирішення
спорів з даного питання визначає
найвищий інтерес самої дитини.

Виходячи з наведеного, суд приходить до
висновку, що позивач, як батько, маючи
позитивні характеризуючі дані,
можливість та бажання приймати активну
участь у вихованні дитини, враховуючи
його особисту прихильність до доньки,
психологічну прив'язаність й бажання
бути батьком для неї, те, що таке
спілкування не перешкоджатиме
нормальному розвитку дитини,
відповідність наведеного обставинам
справи та положенням матеріального
закону, а тому в суду відсутні підстави
вважати, що спілкування батька з
малолітньою донькою негативно
впливатиме на стан здоров'я дитини та
не відповідатиме її інтересам.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених вимог, і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі. При цьому кожна зі сторін
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі, щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, письмових
доказів.

Частина 1 статті 58 ЦПК України
передбачає, що належними є доказами,
які містять інформацію щодо предмета
доказування.

За змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 159 СК України якщо той
із батьків, з ким проживає дитина,
чинить перешкоди тому з батьків, хто
проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, зокрема якщо
він ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий із
батьків має право звернутися до суду з
позовом про усунення цих перешкод.

В судовому засіданні встановлено і
сторонами не оспорюється, що між ними
наявні конфліктні ситуації і
непорозуміння, які виникають під час їх
перебування разом та побачень батька з
дитиною, а тому суд, дослідивши
матеріали справи та заслухавши
пояснення сторін, вважає обґрунтованою
вимогу ОСОБА_1 про усунення перешкод у
побаченнях з дитиною шляхом
зобов'язання відповідача виконувати
розпорядження Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
№ 74 від 14 лютого 2014 року.

Покликання відповідача на те, що
визначений Розпорядженням
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради №74 від 14.02.2014
року порядок побачень з дитиною не
відповідає інтересам дитини є не
доведеними та не базуються на
обгрутованих доводах позивача, які
заслуговують на увагу.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
позивачем представлено достатньо
доказів, не спростованих у процесі
розгляду справи відповідачем на
підтвердження необхідності усунення
перешкод у побаченнях з малолітньою
донькою шляхом зобов'язання
відповідача виконувати розпорядження
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради № 74 від 14
лютого 2014 року.

Суд вважає, що сторонам необхідно дійти
спільної згоди щодо порядку
спілкування між собою та дитиною, та,
при необхідності звернутися до органу
опіки та піклування, і, враховуючи вік
та інтереси дитини, за спільною згодою,
змінити години побачень, і це
відповідатиме інтересами дитини та
інтересам батьків, тобто буде
справедливим по відношенню, як до
малолітньої дитини, так і до її батьків.
Дотримуючись такої рівноваги, особлива
увага повинна бути націлена насамперед
до найважливіших інтересів дитини, які
за своєю природою та важливістю мають
переважати над інтересами батьків.

Керуючись ст. ст. 51, 55 Конституції
України, ст.ст. 141, 153, 157, 159 Сімейного
Кодексу України, Конвенцією ООН від 20
листопада 1989 року (ратифікована
Україною 27 лютого 1991 року) "Про права
дитини", принципом 6 "Декларації прав
дитини" Генеральної Асамблеї ООН від
20.11.1959 p., Законом України "Про охорону
дитинства", ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3 у побаченнях з дитиною -
донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, шляхом
зобов'язання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5
виконувати розпорядження
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради №74 від 14
лютого 2014 року.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через районний суд протягом 10 днів з
дня його проголошення, особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В. Л. Бучківська