Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3182/14
Головуючий у 1 інстанції: Кравцов С.О.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„02" жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Каракуші К.В.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Веселівського районного суду
Запорізької області від 02 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу та
моральної шкоди за договором позики, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення боргу та моральної шкоди за
договором позики.

У позові зазначав, що 31.07.2012 року
він позичив відповідачу 29 000,00 доларів
США, що на час звернення до суду
становить еквівалент 394 400 грн. 00 коп.,
строком до 31 грудня 2012 року, що
підтверджується написаною
відповідачем розпискою.

У встановлений договором строк
відповідач борг не повернув і в
добровільному порядку повертати
позичену суму відмовляється.

В результаті невиконання
відповідачем обов"язку з повернення
позичених коштів, йому заподіяно також
моральну шкоду.

Посилаючись на зазначені
обставини, просив суд стягнути з
відповідача суму боргу за договором
позики в сумі 394 400 грн. 00 коп.та
моральну шкоду в сумі 394 400 грн. 00 коп.

Ухвалою Веселывського районног
суду Заплорызькоъ областы выд 02 червня
2014 року задоволено заяву ОСОБА_3 про
забезпечення позову.

Накладено арешт на автомобіль
CHEVROLET LACETTI, 2011 року випуску, сірого
кольору, державний номер НОМЕР_1,
технічний паспорт НОМЕР_3,
ідентифікатор НОМЕР_4, що
підтверджується довідкою № 46-52 від
28.04.2014 року з відділення ДАІ з
обслуговування території
Веселівського району при УДАІ ГУМВС
України в Запорізькій області, що
належить ОСОБА_2 на підставі приватної
власності, тим самим заборонити ОСОБА_2
відчужувати його.

Накладено арешт на автомобільний
причеп - бортовий, 2006 року випуску,
синього кольору, державний номер
НОМЕР_2, технічний паспорт АРС - 002501,
ідентифікатор НОМЕР_5, підтверджується
довідкою № 46-52 від 28.04.2014 року з
відділення ДАІ з обслуговування
території Веселівського району при
УДАІ ГУМВС України в Запорізькій
області, що належить ОСОБА_2 на підставі
приватної власності, тим самим
заборонити ОСОБА_2 відчужувати його.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалу суду та
постановити нову, якою заяву про
забезпечення позову задовольнити
частково, а саме: накласти арешт на
автомобільний причіп, а в іншій частині
відмовити.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасника процесу,
перевіривши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходів
забезпечення позову.

Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову
застосовуються для того, щоб
гарантувати виконання можливого
рішення суду, а таке рішення може бути
ухвалено тільки у відповідності до
заявлених вимог і повинні
застосовуватися лише у разі
необхідності та бути співмірними із
заявленими вимогами, оскільки
безпідставне звернення до цього може
привести до порушення прав і законних
інтересів інших осіб( ст. 151 ЦПК
України).

Згідно п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006
року „Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", суд при розгляді
заяви про забезпечення позову має
пересвідчитись, що між сторонами виник
спір та існує реальна загроза
невиконання можливого рішення про
задоволення позову, з"ясувати обсяг
позовних вимог та відповідність виду
забезпечення позову позовним вимогам.
При цьому слід враховувати, що вжиті
заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної
особи.

Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв"язку із зстосуванням
відповідних заходів.

Заперечуючи проти забезпечення
позову ОСОБА_3 у виді накладання арешту
на належний відповідачу автомобіль
CHEVROLET LACETTI, 2011 року випуску, державний
номер НОМЕР_1, заборонивши тим самим
його відчуження, ОСОБА_2 посилався на
те, що вказаний автомобіль в порядку
забезпечення виконання зобов"язань за
кредитним договором від 02.08.2011 року,
укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ „Плюс Банк"
, правонаступником якого є ПАТ „Ідея
Банк" на строк до 02.08.2018 року, за
договором застави від 02.08.2011 року та від
02.11.2011 року з ПАТ „Ідея Банк", був
переданий та перебуває у заставі
вказаного банку, який, таким чином, є
обтяжувачем вказаного транспортного
засобу.

Зазначені обставини суд,
постановлюючи ухвалу від 02.06.2014 року, не
визнав такими, що унеможливлюють
задоволення заяви ОСОБА_3 про
забезпечення позову про стягнення 394 400
грн. боргу, у тому числі шляхом
накладання арешту на автомобіль CHEVROLET
LACETTI.

З таким висновком суду можна
погодитися, враховуючи, що зазначений
автомобіль вартістю 120800 грн. первісно
був переданий у заставу за договором
від 02.08.2011 року, а в подальшому, за
нотаріально посвідченим договором від
02.11.2011 року, був переданий у заставу ПАТ
„Ідея Банк" в порядку забезпечення
виконання відповідачем зобов"язань за
кредитним договором від 02.08.2011 року,
при цьому предмет застави залишається
власністю ОСОБА_2

Згідно ст. 17 Закону України „Про
заставу", заставодавець зберігає право
розпорядження заставленим майном, якщо
інше не передбачено законом чи
договором.

При цьому заставодавець може
відчужувати заставлене майно тільки за
згодою заставодержателя.

Відповідно до положень ч.1 ст. 572
ЦК України, з яким кореспондуються
положення ст. 1 Закону України „Про
заставу", в силу застави
кредитор(заставодержатель) має право у
разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов"язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Як передбачено ст. 23 Закону
України від 18.11.2003 року „Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", відповідно до
забезпечувального обтяження обтяжувач
має право в разі порушення боржником
забезпеченого обтяженням зобов"язання
або договору, на підставі якого виникло
забезпечувальне обтяження, одержати
задоволення своєї вимоги за рахунок
предмета обтяження в черговості згідно
із встановленим пріорітетом.

Крім того, відповідно до ст. 54
Закону України „Про виконавче
провадження", у разі зверненні
стягнення на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, у
заставодержателя виникає право на
звернення до суду з позовом про зняття
арешту із заставленого майна,
реалізація якого, у даному випадку,
залежить виключно від волі банку, як
обтяжувача, а не відповідача, який
повноважень представляти у даній
справі інтереси ПАТ „Ідея Банк" не має.

Посилання в апеляційній скарзі
ОСОБА_2 на те, що у зв"язку із передачею
автомобіля CHEVROLET LACETTI у заставу він
вибув з його власності, безпідставні і
суперечать змісту як ст.572 ЦК України,
так і положенням Закону „Про заставу".

Інші доводи апеляційної скарги не
є суттєвими і достатніх підстав для
скасування ухвали суду про
забезпечення позову не містять.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Веселівського районного суду
Запорізької області від 02 червня 2014
року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: