У Х В А Л А

11 серпня 2014 р. Справа №607/13350/14-ц Суддя
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області Герчаківська
О.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову в цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
позики, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором позики.

11 серпня 2014 року представник позивача
за довіреністю - ОСОБА_3 подав суду
заяву про забезпечення даного позову
шляхом заборони ОСОБА_2 здійснювати
відчуження належного йому майна. В
обґрунтування поданої заяви зазначив,
що враховуючи ціну позову, а також те,
що відповідач ухиляється від виконання
зобов'язань, є достатні підстави та
припущення, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити у
майбутньому або зробити неможливим
виконання рішення суду у разі
задоволення позову, адже відповідач
може відчужити своє майно третім
особам, за рахунок якого він відповідає
перед позивачем за виконання
зобов'язань.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд,
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову, згідно ч.3
ст.151 ЦПК України, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України, види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року №9 «Про практику застосування
судами України цивільного
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», суд розглядаючи
заяву про забезпечення позову має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно існує спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

З матеріалів позовної заяви
вбачається, що між сторонами існує спір
з приводу неповернення відповідачем
коштів, які він отримав від ОСОБА_1 в
якості позики в сумі 42 000 дол. США.

Водночас, вивчивши матеріали справи,
приходу до переконання, що подана
представником позивача заява про
забезпечення позову до задоволення не
підлягає, оскільки останнім не подало
суду доказів в обґрунтування
необхідності забезпечення позову,
зокрема відомостей про те, що
відповідач має намір вчинити будь-які
дії по відчуженню належного йому майна
чи грошових коштів, не зазначило майно
відповідача, його вартість, що може
призвести до порушення вимог
співмірності. За вказаних обставин,
заява про забезпечення позову шляхом
заборони ОСОБА_2 здійснювати
відчуження належного йому майна, є
необґрунтованою і такою, що не підлягає
до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.151-154 ЦПК України, п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 22
грудня 2006 року №9 «Про практику
застосування судами України
цивільного законодавства при розгляді
заяв про забезпечення позову», суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову в цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
позики - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя

О.Герчаківська