Справа № 354/1136/13-ц
Провадження по справі № 2/354/57/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року
м.Яремче

Яремчанський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді
Гандзюка Д.М.

секретаря
Петращук Т.Ю.

з участю: позивачки
ОСОБА_1

представників позивачки
ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача
ОСОБА_4

представника відповідача
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Яремче
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася в суд з позовом до
відповідача про визнання недійсним
договору купівлі-продажу земельної
ділянки, укладеного сторонами 30.09.2013 р.,
посвідченого нотаріусом ОСОБА_7 і
зареєстрованого в реєстрі за №2401.

Позивачка свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що 30.09.2013 р. вона з
відповідачем уклала договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0.3 га, яка належить їй на
підставі державного акту. Перед
укладенням договору вони узгодили
основні умови, зокрема порядок
розрахунку. 30.09.2013 р. батько позивачки
ОСОБА_8 та ОСОБА_6 поїхали в
м.Івано-Франківськ, де мали отримати
гроші за земельну ділянку. Зустріч була
призначена на вул.Грушевського біля
Івано-Франківської ОДА. В цей час
позивачка знаходилася в приватного
нотаріуса ОСОБА_7 в м.Яремче та чекала
дзвінка батька з інформацією про
отримання грошей. Близько 14 години
батько передзвонив позивачці і дивним
голосом повідомив, що гроші отримав.
Позивачка уточнила у нього, що сталося.
У відповідь ОСОБА_8 крикнув, щоб
підписувала договір. Позивачка
зазначає, що на момент підписання
договору та й на сьогоднішній день
розрахунку за договором не відбулося.
Вона вказує, що згідно положень ч.3 ст.203
ЦК України волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин, вчинений під впливом обману,
на підставі ст.230 ЦК України може бути
визнаний судом недійсним у випадку
навмисного цілеспрямованого введення
іншої сторони в оману щодо фактів, які
впливають на укладення правочину.
Частина перша ст.231 ЦК України
передбачає, що правочин, вчинений
особою проти її справжньої волі
внаслідок застосування до неї
фізичного чи психічного насильства з
боку другої сторони або з боку іншої
особи, визнається недійсним. Позивачка
посилається на роз'яснення Пленуму
Верховного суду України, наведених у
п.21 постанови №9 від 06.11.2009 р. «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними». Насильство має виражатися
в незаконних, однак не обов'язково
злочинних діях. Насильницькі дії
можуть вчинятися як стороною
правочину, так і іншою особою як щодо
іншої сторони правочину, так і щодо
членів її сім'ї, родичів тощо або їх
майна.

Також позивачка вказує, що на неї та
членів її сім'ї чиниться тиск з боку
правоохоронних органів, в зв'язку з чим
порушено кримінальне провадження, яке
зареєстровано в Єдиному реєстрі
досудових розслідувань.

Позивачка просить визнати недійсним,
вчинений під впливом насильства і
обману договір купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0.3 га,
розташованої в урочищі Подина
с.Поляниця, Яремчанської міської ради
Івано-Франківської області,
кадастровий номер ділянки :22:002:1569,
укладений між нею та ОСОБА_4,
посвідчений приватним нотаріусом
Яремчанського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, зареєстрований в
реєстрі за №2401.

В судовому засіданні позивачка та її
представники позов підтримали з
підстав, наведених у позовній заяві.

Позивачка в судовому засіданні
пояснила, що в 2013 р. до її батька ОСОБА_8
звернувся відповідач з приводу продажі
земельної ділянки. Було домовлено, що в
день підписання договору позивачка
чекатиме в нотаріуса, а її батько поїде
в Івано-Франківськ і звідти повідомить
про одержання грошей за ділянку.
Позивачка хотіла одержати гроші в
нотаріуса або переведенням на
банківську карточку. Але інша сторона
наполягла на передачі грошей в
м.Івано-Франківську. Батько позивачки
подзвонив і повідомив позивачку, що
гроші в нього. Позивачка підписала
договір і після цього її батько
повідомив, що їх кинули. Позивачка
ствердила, що за продану земельну
ділянку грошей ніхто не передавав і не
отримував. Земельну ділянку в неї
забрали обманним шляхом, тому вона
просить задоволити позов.

Представник позивачки ОСОБА_2 в
судовому засіданні пояснив, що згідно
домовленості про порядок розрахунку за
продану ділянку, позивачка повинна
була знаходитися в нотаріуса, а її
батько поїхати в Івано-Франківськ і
одержати гроші. В Івано-Франківську
батька позивачки зустріла ОСОБА_9, яка
мала передати гроші. У відділенні банку
ОСОБА_9 показала гроші ОСОБА_8, які він
мав отримати після підписання
договору. Батько позивачки повідомив
позивачку про те, що гроші є і чекав в
машині біля банку на відкриття
відділення після обідньої перерви. В
той час до автомобіля підійшли
невідомі і забрали ОСОБА_8 та ОСОБА_6 до
себе в машину. Коли вони вийшли з машини
від невідомих, то не побачили ОСОБА_9
Внаслідок цього гроші не забрали з
банку і позивачка їх не отримала.

Відповідач та його представник позов
не визнали.

Відповідач пояснив, що він не передавав
гроші позивачці за придбану земельну
ділянку в розмірі 30 тисяч доларів. Таке
зробити він усно уповноважив ОСОБА_9 і
йому відомо від неї про передачу 80
тисяч доларів. ОСОБА_9 мала передати
ОСОБА_8 ще 10 тисяч доларів в
Івано-Франківську і ОСОБА_8 сам сказав,
що за тими грошима поїде в
Івано-Франківськ. Від позивачки була
пропозиція купити земельну ділянку
площею 0.9 га по одній тисячі доларів за
одну сотку. Відповідачу також відомо,
що у відділенні банку в
Івано-Франківську були гроші на
придбання земельної ділянки площею 4
га.

Представник відповідача ОСОБА_5
пояснив у судовому засіданні, що
відповідач є добросовісним набувачем
земельної ділянки, позаяк виконав всі
умови договору. 30.09.2013 р. відповідач
розрахувався з позивачкою за придбану
ділянку. Розрахунок проводила ОСОБА_9 в
Івано-Франківську і ОСОБА_8 отримав
гроші. ОСОБА_8 мав довіреність на
одержання ключа від сейфа у відділенні
банку. Механізм розрахунку був
наступним: гроші ставляться в сейф у
відділенні банку, а уповноважена
позивачкою особа їх забирає.
Представник ствердив, що гроші з сейфу
були забрані. Представник вважає позов
безпідставним і просить відмовити в
його задоволенні.

Суд заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, показання
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6,
дослідивши письмові докази та оцінивши
досліджені докази в сукупності, вважає,
що позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Поясненнями осіб, які беруть участь у
справі і стверджуються записами в
договорі (а.с.5), встановлено, що 30.09.2013 р.
в м.Яремче позивачка продала
відповідачу земельну ділянку площею 0.30
га.

Поясненнями позивачки, які
стверджуються поясненнями
представників позивачки і відповідача,
показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_6,
записами в постанові про закриття
кримінального провадження в частині
показань ОСОБА_9 (а.с.97), встановлено, що
гроші за придбану земельну ділянку
повинна була передати свідок ОСОБА_9
свідку ОСОБА_8 в м.Івано-Франківську в
день укладання договору до його
підписання.

Поясненнями позивачки, які
стверджуються показаннями свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_6, записами в постанові
про закриття кримінального
провадження (а.с.97-98), встановлено, що
свідок ОСОБА_9 або інші особи не
передавали позивачці або
уповноваженим нею особам гроші за
продану земельну ділянку.

На підставі досліджених і наведених
доказів суд вважає непереконливими
пояснення відповідача, його
представника, показання свідка ОСОБА_9
про те, що позивачці були передані
гроші за продану земельну ділянку.
Твердження названих осіб про вказану
обставину є суперечливими. Так,
пояснення представника відповідача
суперечать поясненням відповідача та
свідка ОСОБА_9 про місце і спосіб
передачу грошей, а показання свідка
ОСОБА_9 у судовому засіданні суперечать
її показанням, наведених у постанові
про закриття кримінального
провадження. Тому пояснення
відповідача, його представника і
свідка ОСОБА_9 про передачу грошей за
придбану земельну ділянку
спростовуються поясненнями позивачки
та показаннями свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_6
про те, що гроші не були передані.

Відповідно до правил ч.1 ст.230 ЦК
України, якщо одна із сторін правочину
навмисно ввела другу сторону в оману
щодо обставин, які мають істотне
значення (частина перша статті 229 цього
Кодексу), такий правочин визнається
судом недійсним.

Аналіз дій відповідача та
уповноважених ним осіб щодо розрахунку
за придбану ділянку: вибір місця
передачі грошей із залученням
банківської установи, видача
довіреності на користування
банківським сейфом (а.с.32), дають
підстави зробити висновок, що
відповідач навмисно ввів в оману
позивачку.

Проте позивачка не довела, що правочин
було вчинено під впливом насильства.
Вона не довела, що насильство відносно
уповноважених нею ОСОБА_8 і ОСОБА_6 було
вчинено до підписання договору. Тому
названа підстава для визнання
правочину недійсним відсутня.

Судові витрати позивачки складають 344
грн. 10 коп. і стверджуються квитанціями
(а.с.1, 2).

На підставі ст.230 ЦК України та
керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України,
суд,-

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
30.09.2013 р., укладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом Яремчанського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрований в реєстрі за №2401.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 344
гривні 10 копійок понесених судових
витрат.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення до Апеляційного
суду Івано-Франківської області через
Яремчанський міський суд.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Д. М. Гандзюк