Провадження номер 2/522/6809/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси в складі:

головуючої судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Одеської обласної дирекції
«Райффайзен Банк Аваль» за участі
третьої особи ОСОБА_3 про захист прав
споживачів та визнання окремого
положення договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про
захист прав споживачів та визнання
окремого положення кредитного
договору № 014/0077/74/75539 від 29.05.2007 року
недійсним.

Представник позивача у судову
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив позов задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позов заперечувала та
просила відмовити.

Судом встановлено, що 29.05.2007 року між
відповідачем АТ «Райффайзен Банк
аваль» і позивачем було підписано
кредитний договір № 014/0077/74/75539 про
надання кредиту в сумі 605 000,00 дол. США
на строк по 29.12.2025 року.

П. 10.1 кредитного договору передбачено
відповідальність за порушення строків
повернення кредиту, процентів за
користування кредитом, яка була
встановлена сторонами в розмірі 0.5 % від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочки.

Вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що у
задоволенні позовних вимог слід
відмовити з огляду на наступне:.

У судовому засіданні встановлено, що
29.05.2007 року між відповідачем АТ
«Райффайзен Банк аваль» і позивачем
було підписано кредитний договір №
014/0077/74/75539 про надання кредиту в сумі 605
000,00 дол. США на строк по 29.12.2025 року.

У якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
відповідачем та ОСОБА_3 був укладений
договір поруки, згідно якого
поручитель на добровільних засадах
взяв на себе зобов'язання відповідати
по зобов'язаннях ОСОБА_1 які виникають з
умов кредитного договору.

Згідно кредитного договору №
014/0077/74/75539 від 29.05.2007 року відповідач
повністю та в строки виконав
зобов'язання по даному договору.

Проте позивач на порушення умов
кредитного договору своєчасно й у
повному обсязі не погашав кредит та не
сплачував відсотки за користування
коштами.

У зв'язку з чим до позивача було
застосовано міру відповідальності яка
полягає у сплаті кредитору 0.5 % від суми
простроченого платежу.

На момент розгляду справи доказів
погашення кредиту та сплати відсотків,
пені у суду не має.

За таких обставин суд вважає
вимоги позивача не обґрунтованими та
такими що не підлягають задоволенню.

Згідно з Законом України «Про банки та
банківську діяльність» комерційні
банки самостійно встановлюють умови
надання кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549 - 552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Постанова ВСУ від 27 квітня 2012 р., яка є
преюдиційним актом відповідно до ст.
360-7 ЦПК України, встановлює можливість
одночасного стягнення пені та штрафу в
разі порушень зобов'язання.

п. 3 ст. 6 ЦК України встановлено що
сторони в договорі можуть відступити
від положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Пунктом 1 ст.1054 Цивільного кодексу
України встановлено, що за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України
передбачено, що до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 глави 71 ЦК
України, якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору. Отже, згідно з ч.2
ст. 1050 ЦК України якщо договором
встановлено зобов'язання позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання,
відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

За ч. 1 ст. 550 ЦК України право на
неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 та ст. 3 Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» розмір пені
встановлюється у договорі, і
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники (ч.1),
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків (ч.2).

Відповідно до ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
кредитного договору та Цивільного
кодексу, інших актів цивільного
законодавства. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Після всебічного, повного дослідження
й оцінки наявних матеріалів та
обставин справи суд дійшов висновку
щодо залишення позовних вимог без
задоволення, вважає їх не
обґрунтованими і та такими, що не
знайшли своє підтвердження у судовому
засіданні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 208-209, 213-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 525, 526, 530, 549, 550, 554, 612,625, 626,
629, 1048, 1050,1054, 1055 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області, через
Приморський районний суд м. Одеси,
шляхом подачі у 10-ти денний термін з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя

23.09.2014