Справа № 242/3075/14-ц
Провадження № 2/242/923/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2014 року Селидівський міський
суд Донецької області у складі
головуючого судді Ясинський О.В., при
секретарі Нарижній О.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Селидове цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору: Відділ опіки та піклування
виконавчого комітету Української
міської ради, про визначення місця
проживання дитини та скасування
стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 22.09.2014 року звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
визначення місця проживання дитини та
скасування стягнення аліментів в якому
зазначив, що він з відповідачем з 30.07.2005
року по 05.04.2012 року перебував у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Дитина з 08.08.2014 року проживає разом з
ним та знаходиться на його утриманні.
Відповідно до висновку
медико-консультативної комісії ВКК
Селидівської центральної міської
лікарні від 25.07.2014 року № 2298 у
відповідача виявлено захворювання, яке
перешкоджає виконанню нею на
теперішній час батьківських обов'язків
відносно доньки. Просив суд визначити
місце проживання малолітньої доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком та
звільнити його від сплати аліментів на
користь відповідача для утримання
доньки, призначених за рішенням
Селидівського міського суду Донецької
області від 05.04.2012 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву про розгляд
справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином.
Надала суду заяву про розгляд справи за
відсутності, у судове засідання
з'явитися не може за станом здоров'я.

Представник органу опіки та піклування
виконкому Української міської ради в
судове засідання не з'явився, належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи. Надав суду заяву про
розгляд справи за відсутності
представника та підтримав позов у
повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали цивільної
справи, дослідивши надані докази та
проаналізувавши законодавство, що
регулює спірні відносини, прийшов до
наступного.

Згідно свідоцтва про народження серія
НОМЕР_1 від 27.12.2005 року, виданого
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Селидівського
міського управління юстиції, ОСОБА_3
народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, її
батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Рішенням Селидівського міського суду
від 05.04.2012 року шлюб, зареєстрований
30.07.2005 року відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Селидівського міського управління
юстиції за актовим записом № 96, між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розірвано.

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_3
з 08.03.2014 року мешкає разом із батьком
ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою актом № 157
від 02.07.2014 року, складеним виконкомом
Української міської ради.

Згідно висновку виконавчого комітету
Української міської ради від 28.08.2014
року № 02-22/3вих.330 орган
опіки та піклування міської ради
вважає доцільним визначення місця
проживання малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у батька ОСОБА_1 це
обумовлено особою прихильністю дитини
до батька, яким створено належні умови
для проживання, виховання та розвитку
дитини.

Відповідно до ст.19 СК України при
розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини, позбавлення
та поновлення батьківських прав,
побачення з дитиною матері, батька, які
позбавлені батьківських прав,
відібрання дитини від особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду, управління батьками
майном дитини, скасування усиновлення
та визнання його недійсним
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування. Орган опіки та піклування
подає суду письмовий висновок щодо
розв'язання спору на підставі
відомостей, одержаних у результаті
обстеження умов проживання дитини,
батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи.

Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу
України (далі СК України) питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя.

Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати
та батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків
до виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Згідно акту обстеження умов проживання
№ 157 від 02.07.2014 року, дитина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з
батьком за адресою: АДРЕСА_1, де
створені всі необхідні умови для
проживання дитини.

За ст. 9 Конвенції про права дитини,
дитина не повинна розлучатися з
батьками всупереч їхньому бажанню, за
винятком випадків, коли компетентні
органи згідно з судовим рішенням,
визначають відповідно до
застосовуваного закону і процедур, що
таке розлучення необхідне в
якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за
яким малолітня дитина може бути
розлучена зі своєю матір'ю лише у
винятковій ситуації, не можна
тлумачити таким чином, що у матері
малолітньої дитини мається перевага
перед батьком при вирішенні питання
щодо визначення місця проживання
дитини, приймаючи до уваги рівність
прав обох батьків щодо дитини, що
витікає як зі ст.141 СК України, так зі
змісту Конвенції про права дитини.

Поняття «розлучення» не співпадає з
поняттям «визначення місця
проживання», оскільки мати дитини у
разі визначення місця проживання
дитини з батьком не обмежена у своєму
праві на спілкування з дитиною, турботу
відносно дитини та участь у вихованні
дитини і може реалізувати свої права
шляхом домовленості з батьком дитини
щодо встановлення часу спілкування
або за рішенням органу опіки та
піклування, або за судовим рішенням.
Тим більш, що позивач не заперечує
проти спілкування дитини з матір'ю.

Крім того, сімейне законодавство не
виключає визначення місця проживання
малолітньої дитини з батьком незалежно
від віку дитини, якщо маються
обставини, з яких дитині краще
проживати з батьком ніж з матір'ю.

Враховуючи вищезазначене, згідно
поданих документів, обстеження умов
проживання, беручи до уваги інтереси
малолітньої дитини, висновок органу
опіки та піклування Української
міської ради, суд вважає доцільним
проживання дитини з позивачем, крім
того, що проти цього не заперечує сам
відповідач.

У разі визначення місця проживання
дітей з батьком вважають необхідним
скасувати сплату аліментів з позивача
на користь відповідача на утримання
дітей, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно рішення
Селидівського міського суду № 2/543/569/12
від 05.04.2012 року, з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі ?
частини на утримання дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Юридичною підставою для стягнення
аліментів з позивача на користь
відповідача було те, що неповнолітні
діти після розлучення батьків
залишилися проживати з матір'ю.

В судовому засіданні встановлено, що
малолітня дитина ОСОБА_3 фактично
проживає разом з батьком та перебуває
на його утриманні, що підтверджене
матеріалами справи.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

У чинність ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо
після набрання рішенням суду законної
сили, яким з відповідача присуджені
періодичні платежі, зміняться
обставини, що впливають на визначені
розміри платежів, їх тривалість чи
припинення, кожна сторона має право
шляхом пред'явлення нового позову
вимагати зміни розміру, строків
платежів або звільнення від них.

З аналізу даної норми вбачається, що
одним із способів захисту порушеного
права у разі зміни обставин, що
впливають на визначені розміри
періодичних платежів, є звільнення від
них.

За таких підстав, враховуючи, що
змінилося сімейне становище платника
аліментів, тому як малолітня дитини
проживає разом з позивачем, а тому
відпали юридичні підстави для
стягнення з позивача на користь
відповідача аліментів на утримання
дитини, а тому суд вважає, що достатнім
для захисту прав позивача буде
звільнення його від обов'язку сплати
аліментів.

Повно і всебічно з'ясувавши обставини
по справі, надані суду докази, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, відповідно
до ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги позивача є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 223 ЦПК
України, ст.ст. 19, 141, 150, 157, 160, 161, 164, 166, 192
Сімейного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визначення місця проживання дитини та
скасування стягнення аліментів-
задовольнити.

Визначити місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
разом з її батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
за місцем проживання батька.

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, від
обов'язку сплати аліментів на користь
ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стягнуті
відповідно до рішення Селидівського
міського суду від 05 квітня 2012 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Запорізької області через
Селидівський міський суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя