Номер провадження 2/754/4430/14
РІШЕННЯ

Іменем України

14.10.2014 р. Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

Головуючого - судді Галась І.А.

при секретарі - Фацул М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Житлово -
будівельного кооперативу «Хімік - 10»,
3-тя особа: ОСОБА_4 про визнання
недійсним рішення загальних зборів
членів ЖБК «Хімік - 10» від 10 грудня 1991
року,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з
позовом до Житлово - будівельного
кооперативу «Хімік - 10», в якому просили
визнати недійсним рішення загальних
зборів членів Житлово - будівельного
кооперативу «Хімік - 10», від 10 грудня 1991
року, оформлених протоколом № 4, щодо
надання дозволу ОСОБА_4 на викуп
приміщення площею 17,6 кв.м. на першому
поверсі будинку АДРЕСА_1. Свої вимоги
позивачі обґрунтували тим, що вони є
членами Житлово - будівельного
кооперативу «Хімік - 10», з 1984 року
проживають в АДРЕСА_1. Весною 2014 року
вони звернулись до правління
Кооперативу з проханням надати
можливість користування спеціально
обладнаним приміщенням на першому
поверсі будинку АДРЕСА_1, однак їм було
відмовлено у зв'язку з тим, що дане
приміщення (колясочна) було самовільно
зайнято ОСОБА_4 крім того, вони
ознайомились з копією виписки з
протоколу № 4 загальних зборів Житлово
- будівельного кооперативу «Хімік - 10»
від 10 грудня 1991 року, відповідно до якої
ОСОБА_4 було дозволено викупити
приміщення площею, 17,6 на першому
будинку АДРЕСА_1, в цілях розширення
житлової площі квартири № 4.
Обґрунтовуючи вимогу про визнання
недійсним рішення загальних зборів
членів Житлово - будівельного
кооперативу «Хімік - 10» від 10 грудня 1991
року позивачі зазначили, що члени
кооперативу участі у вказаних зборах
не приймали та взагалі не пам'ятають
про їх проведення; відсутній повний
текст протоколу № 4 загальних зборів
членів Житлово - будівельного
кооперативу «Хімік - 10» від 10 грудня 1991
року; дане рішення суперечить п.23
Статуту ЖБК «Хімік-10» в редакція, яка
діяла станом на 10 грудня 1991 року ЖБК
«Хімік-10», яким передбачено, що жилий
будинок та споруди, побудовані ЖБК
належать йому на праві кооперативної
власності і не могли бути продані та
передані, як в цілому так і частково ні
організаціям ні окремим особам.
Додатково позивачі зазначили, що
оскаржуваним рішенням було порушено їх
право на користування власністю
кооперативу.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 пояснила, що в будинку АДРЕСА_1
проживає з 1984 року, є членом
кооперативу ЖБК «Хімік-10». Про заняття
нежитлового приміщення площею 17,6 кв.м.
на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 їй
відомо тривалий час, однак, дане
питання вона почала порушувати перед
Головою ЖБК з 1992-1993 років. Голова ЖБК
«Хімік-10» ОСОБА_5 грубій формі
відмовлявся надавати інформацію про
осіб, які зайняли приміщення
колясочної.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала,
додатково пояснила, що є членом ЖБК
«Хімік-10» з 1984 року, є власником
квартири АДРЕСА_1, вважає, що збори
членів ЖБК «Хімік-10» від 10 грудня 1991
року не проводилися взагалі, не було
згоди всіх членів кооперативу на
передачу колясочної ОСОБА_4 Зазначила,
що про відсутність такої згоди
свідчить, зокрема, те, що із 148 осіб, які
підписали довідку від 15 січня 2008 року
про надання згоди на передачу
приміщення колясочної ОСОБА_4, членами
кооперативу є лише 47 осіб, а отже
зазначена довідка не є належним
доказом наявності згоди членів
кооперативу на відчуження нежитлового
приміщення.

Позивач ОСОБА_3 в судові засідання
не з'являлась, про час та місце судового
розгляду повідомлялась належним чином,
в поданих суду заявах просила справу
слухати за її відсутності, вимоги
позову підтримала.

Представник Житлово -
будівельного кооперативу «Хімік - 10» в
судовому засідання вимоги позову
визнала в частині визнання недійсним
рішення загальних зборів членів
Житлово - будівельного кооперативу
«Хімік - 10», від 10 грудня 1991 року,
оформлених протоколом № 4, щодо надання
дозволу ОСОБА_4 на викуп приміщення
площею 17,6 кв.м. на першому поверсі
будинку АДРЕСА_1. Додатково пояснила, що
з літа 2010 року члени ЖБК «Хімік-10»
почали звертатись до Правління
кооперативу, вимагаючи надати
можливість користування приміщенням
колясочної, яка розташована на першому
поверсі будинку АДРЕСА_1, однак
виявилося, що вказане приміщення
одноосібно використовує власниця
квартири №4 ОСОБА_4 На вимоги членів
кооперативу надати пояснення з приводу
самовільного зайняття приміщення, що є
спільною власністю усіх членів
кооперативу, ОСОБА_4 усно повідомляла,
що це питання узгоджено з головою
правління ОСОБА_5 До 30 листопада 2010 року
ОСОБА_5 обіймав посаду голови правління
ЖБК «Хімік-10», але був звільнений з неї
рішенням загальних зборів №4 членів
кооперативу від 21 листопада 2010 року.
При передачі документів новообраному
голові правління кооперативу ОСОБА_6
ОСОБА_5 не передав жодного протоколу
загальних зборів та засідань правління
ЖБК «Хімік-10», книги реєстрації
вказаних протоколів, в червні 2010 року
визнав, що зазначені протоколи ним
втрачено та підписав відповідний акт
щодо втрати документів. Представник
відповідача наголосила, що в
розпорядженні кооперативу відсутній
протокол №4 загальних зборів членів
ЖБК «Хімік-10» від 10 грудня 1991 року, а
також будь-які дані, які можуть
свідчити про те, що такі збори взагалі
мали місце. Пояснила також, що на
загальних зборах членів ЖБК «Хімік-10» 12
лютого 2011 року було ухвалено рішення
про повернення приміщення колясочної,
що підтверджується випискою з
протоколу №6 загальних зборів членів
ЖБК «Хімік-10». 20 січня 2012 року членами
ЖБК «Хімік-10» було складено відзив про
те, що загальні збори 10 грудня 1991 року
не проводились, який підписали 119
членів кооперативу. 12 лютого 2012 року
було проведено загальні збори членів
ЖБК «Хімік-10», на яких було
підтверджено факт не проведення
загальних зборів 10 грудня 1991 року та
підтверджено рішення про необхідність
повернення приміщення колясочної
кооперативу, аналогічне рішення було
ухвалено і членами правління
кооперативу 30 травня 2013 року, що
підтверджується копіями відповідних
протоколів. Також зазначила, що
оспорюване рішення загальних зборів
членів ЖБК «Хімік-10» суперечить п. 23
статуту ЖБК «Хімік-10», відповідно до
якого жилий будинок і споруди,
побудовані житлово-будівельним
кооперативом, належать йому на праві
кооперативної власності і не можуть
бути передані або продані як в цілому,
так і частинами (квартири, кімнати) ні
організаціям, ні окремим особам, за
виключенням передачі, що здійснюється
у встановленому порядку при ліквідації
кооперативу. Додатково пояснила, що на
її погляд визнання позову не порушить
прав та законних інтересів ОСОБА_4,
оскільки право власності на спірне
нежитлове приміщення за нею не
зареєстровано, будь-якого
цивільно-правового договору, який би
передбачав користування приміщенням у
розпорядженні кооперативу немає.

3-тя особа ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явилась, про час та місце розгляду
справи була повідомлена наженим чином,
в наданих через канцелярію суду
письмових запереченнях на позовну
заяву зазначила, що у відповідності з
протоколом загальних зборів членів ЖБК
«Хімік-10» №4 від 10.12.1991 року було
вирішено на підставі її заяви
дозволити їй як члену ЖБК «Хімік-10»
викупити приміщення колясочної
кімнати для розширення жилої площі
згідно складу сім'ї та зобов'язано її
внести на рахунок кооперативу суму
вартості даної кімнати в розмірі 3600
карб., перепланування узгодити з
архітектором району. На виконання
вимог зборів членів ЖБК «Хімік-10» від
10.12.1991 року нею 17.03.1992 року на
розрахунковий рахунок кооперативу в
Дніпровському відділенні Держбанку
УРСР було внесено грошові кошти в
розмірі 3600 крб. 40 коп, що підтвержується
відповідною квитанцією. Також
узгоджено з архітектором
Ватутінського району м. Києв зміну
розташування вхідних дверей.
Реалізуючи дозвіл загальних зборів
кооперативу про викуп приміщення
спірної колясочної на її ім'я, ОСОБА_4
провела відповідні ремонті роботи для
її приєднання до житлової площі та інші
перепланування в квартирі. 03.12.2007 року
комісією у складі головного інженера
ЖЕК-308 ОСОБА_7, голови правління ЖБК
«Хімік-10» ОСОБА_5, інженера ЖЕК-308
ОСОБА_8, майстра тех. діл. ОСОБА_9
проведено обстеження на предмет
перепланування та приєднання
колясочної до житлової площі та
складено акт, відповідно до якого
порушень не виявлено, а для
затвердження вказаного перепланування
необхідно отримати дозвіл Деснянської
районної у м. Києві міжвідомчої комісії
з питань перепланування та
переобладнань приміщень.
Ропорядженням Деснянської районної у
м. Києві державної адміністрації №221
від 13.02.2008 року було надано дозвіл на
замовлення в спеціалізованій
проектній організації з подальшим
погодженням у встановленому порядку
проекту перепланування квартири
ОСОБА_4 Для реалізації вказаного
розпорядження ОСОБА_4 було погоджено з
підприємством «Творча архітектурна
майстерня «Альянспроект» Національної
спілки архітекторів України завдання
на проектування планування з
приєднанням нежилого приміщення до її
квартири та складено проект планування
з приєднанням нежитлового приміщення
до квартири АДРЕСА_2. 28 лютого 2011 року
було укладено с
санітарно-епідеміологічною станцією
Деснянського району м. Києва договір
№429 про проведення
держсанепідекспертизи вказаного вище
проекту, за результатами якої надано
висновок про відповідність проекту
планування з приєднання нежитлового
приміщення до квартири АДРЕСА_2 вимогам
діючого санітарно-епідеміологічного
законодавства України. Також ОСОБА_4
було отримано висновок відділу
державного пожежного нагляду з
обслуговування Деснянського району
УНПД ГУ МНС України в м. Києві від
30.03.2011р. про відповідність проекту
планування з приєднання нежитлвого
приміщеня до квартири АДРЕСА_2 вимогам
пожежної безпеки. Зазначає, що рішенням
Деснянського суду м. Києва від 01 лютого
2012 року, яке ухвалою колегії суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва від 10 травня
2012 року залишено без змін, ЖБК «Хімік-10»
було відмовлено в позові про виселення
її з приєднаного приміщення
(колясочної). Вказаним рішенням суду
було встановлено факт проведення
зборів членів ЖБК «Хімік» 10.12.1991 року,
на яких ОСОБА_4 дозволено викупити
приміщення колясочної з метою
розширення жилої площі відповідно до
складу сім'ї та підтверджено внесення
нею 17.03.1992р. на рахунок ЖБК «Хімік-10» 3600
руб. за вкзане приміщення та факт
узгодження з архітектором району зміну
розташування вхідних дверей в нього.
Посилаючись на норми ЦК УРСР в редакції
1963 року, Закон України «Про власність»,
статут ЖБК «Хімік-10» зазначає, що
набула права власності на нежитлову
будівлю (колясочну) після рішення
загальних зборів ЖБК «Хімік-10», які
відбулись 10.12.1991 року. Вважає, що заява
відповідача про визнання позовних
вимог порушує її права та інтереси,
оскільки з неї вбачається фактична
змова сторін про вирішення спору на
користь відповідача, оскількив цьому ж
суді по справі №2/754/1986/13 розглядається
її зустрічний позов до ЖБК «Хімік-10»
про визнання права власності на спірне
приміщення колясочної, тому таке
визнання направлене проти задоволення
її позовних вимог.

Представники 3-ї особи - ОСОБА_4 - ОСОБА_10
та ОСОБА_11 в судовому засіданні проти
задоволення позовних вимоги
заперечували в повному обсязі,
посилаючись на їх безпідставність та
необгрунтованість, зазначили, що
вважають заяву про визнання
відповідачем позову такою, що порушує
права та законні інтереси ОСОБА_4 та
просять відмовити у її задоволенні.
Також просили суд відмовити в
задоволенні позову в зв'язку зі спливом
строку позовної давності.

Всебічно проаналізувавши обставини
справи в їх сукупності, оцінивши за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному і об'єктивному
розгляді справи, зібрані по справі
докази, керуючись законом, суд дійшов
до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до копії витягу з протоколу
№4 від 10.12.1991 року зборів членів ЖБК
«Хімік-10» було постановлено надати
дозвіл члену ЖБК «Хімік-10» ОСОБА_4
викупити приміщення колясочної
кімнати, розташованої на першому
поверсі будинку АДРЕСА_1, з метою
розширення жилої площі згідно складу
сім'ї; внести на рахунок ЖБК «Хімік-10»
суму вартості даної кімнати 3600 рублів;
перебудову погодити з архітектором
району. Із 222 членів ЖБК «Хімік-10» за
дане рішення проголосувало 148 чоловік
із пристнух 148. (а.с.11)

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК
України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 01 лютого 2012
року, яке було залишено без змін
ухвалою колегії суддів судової палати
з цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва від 10 травня 2012 року встановлено,
що «посилання представника позивача на
те, що збори членів ЖБК «Хімік-10» 10.12.1991
року ніким не проводилися
спростовується показами свідків
ОСОБА_12 та ОСОБА_5, які вказали, що збори
проводились, а на засіданні 10.12.1991 року
було прийнято рішення дозволити ОСОБА_4
викупити приміщення «колясочна» з
декілької підстав…» З письмових
матеріалів справи вбачається, що
рішення зборів про передачу приміщення
«колясочна» було прийнято ще 10.12.1991
року, 17.03.1992 року сплачені кошти за
спірне приміщення, 21.01.1992 році
Архітектором Ватутінського району м.
Києва було узгоджено зміну
розташування вхідної двері…» (а.с.67-72)

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи, що факт
проведення зборів членів ЖБК «Хімік-10»
10.12.1991 року встановлено зазначеним вище
рішенням суду, яке набрало законної
сили, суд вважає, що пояснення
позивачів та сам факт визнання
стороною відповідача того, що дані
збори не проводились, відстуність
повного тексту протоколу, протоколи
членів ЖБК «Хімік-10» від 20 січня 2012 року
та від 12 лютого 2012 року, які
спростовують факт проведення зборів
10.12.1991 року не є достатніми доказами
для спростування встановлених у
рішенні суду обставин.

Згідно п. 23 статуту ЖБК «Хімік-10»
зареєстрований 09.02.1982 року жилий
будинок та споруди, збудовані
житлово-будівельним кооперативом,
належать йому на праві кооперативної
власності і не можуть бути передані або
продані як в цілому, так і частинами
(квартири, кімнати) ні організаціям, ні
окремим особам, за виключенням
передачі, що здійснюється в
установленому порядку при ліквідації
кооперативу. (а.с.12-29)

Відповдіно до ст. 20 Закону України «Про
власність» (в редакції, яка діяла на час
винесення оспорюваного рішення)
суб'єктами права колективної власності
є трудові колективи державних
підприємств, колективи орендарів,
колективні підприємства, кооперативи,
акціонерні товариства, господарські
товариства, господарські об'єднання,
професійні спілки, політичні партії та
інші громадські об'єднання,
релігійні та інші організації, що є
юридичними особами.

Згідно ст. 24 Закону України «Про
власність» об'єктами права власності
кооперативу (колгоспу) є будівлі,
споруди, грошові та інші майнові
внески його членів; виготовлена ним
продукція; доходи, одержані від її
реалізації та іншої діяльності,
передбаченої статутом кооперативу
(колгоспу), а також інше майно,
придбане на підставах, не заборонених
законом. Кожен член кооперативу
(колгоспу) має право на частку доходу,
одержану на його пай. У майні, що
належить кооперативу (колгоспу),
визначаються частки членів цього
кооперативу (колгоспу). В разі
добровільного виходу з кооперативу
(колгоспу) громадянин має право на
виділення належної йому частки в
майні кооперативу (колгоспу) в натурі,
грошах або цінних паперах. При
ліквідації кооперативу (колгоспу)
майно, що залишилося після розрахунків
з бюджетом, банками та іншими
кредиторами, розподіляється між
членами кооперативу (колгоспу).

Стаття 30 Закону України «Про
власність» визначає, що колективний
власник самостійно володіє,
користується і розпоряджається
об'єктами власності, які йому належать.
Право колективної власності
здійснюють вищі органи управління
власника (загальні збори, конференції,
з'їзди тощо). Окремі функції по
господарському управлінню колективним
майном може бути покладено вищими
органами управління власника на
створювані ними органи.

Відповідно ст. 94 ЦК УРСР колгоспи, інші
кооперативні організації, їх
об'єднання володіють, користуються і
розпоряджаються майном, що належить їм
на праві власності, відповідно до їх
статутів. Право розпорядження майном,
що є власністю колгоспів, інших
кооперативних організацій, їх
об'єднань, належить виключно самим
власникам. Вищестоящі кооперативні
організації не вправі розпоряджатися
майном нижчестоящих кооперативних
організацій. Централізовані фонди
кооперативних систем створюються і
знаходяться в розпорядженні центрів
кооперативних систем і
використовуються в порядку,
встановленому статутами кооперативних
систем. Кредитори кооперативних
організацій не можуть звертати
стягнення на централізовані фонди
кооперативних систем.

Згідно ст. 95 ЦК УРСР власністю
колгоспів та інших кооперативних
організацій, їх об'єднань є засоби
виробництва та інше майно, необхідне
для їх здійснення статутних завдань.

З урахуванням зазначеного вище, суд
приходить до висновку, що прийняття
загальними зборами членів Житлово -
будівельного кооперативу «Хімік - 10»,
від 10 грудня 1991 року, оформлених
протоколом № 4, щодо надання дозволу
ОСОБА_4 на викуп приміщення площею 17,6
кв.м. на першому поверсі будинку
АДРЕСА_1 було здійснено у відповідності
до положень чинних на той час Закону
України «Про власність» та ЦК
Української РСР.

Крім того, з матеріалів справи а також
із тексту зазначеного рішення суду від
01 лютого 2012 року вбачається, що ОСОБА_4
17.03.1992 року сплачені кошти за спірне
приміщення… Доводи представника
позивача про те, що квитанція про
сплату 3600 руб. за погашення суди не є
належним підтвердженням, судом до
уваги не приймається, оскільки
представник позивача всупереч
положенню ч.1 ст.60 ЦПК України не надав
суду відповідних доказів.

Згідно ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк у межах якого особа
може звернутись до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно вимог ст..267 ЦК України, особа,
яка виконала зобов'язання після спливу
позовної давності, не має права
вимагати повернення виконаного, навіть
якщо вона у момент виконання не знала
про сплив позовної давності. Заява про
захист цивільного права або інтересу
має бути прийнята судом до розгляду
незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Сторонами в цивільному процесі є
позивач і відповідач. Позивачем і
відповідачем можуть бути фізичні і
юридичні особи, а також держава (ст. 30
ЦПК України).

Таким чином, оскільки позовна давність
може бути застосована судом лише за
заявою сторони у спорі, тобто позивача
та відповідача, заява представників
третьої особи ОСОБА_4, яка є не стороною
у справі, про застосування строку
позовної давності, не підлягає
задоволенню.

З урахуванням викладеного вище, суд
приходить до висновку, про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог, а визнання стороною відповідача
позову відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК
України суперечить закону, фактичним
обставинам справи, порушує права,
свободи та інтереси 3-ї особи по справі
ОСОБА_4

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 4, 10, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 20, 24, 30 Закону України
«Про власність», ст.ст. 94, 95 ЦК УРСР,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Житлово - будівельного
кооперативу «Хімік - 10», 3-тя особа:
ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення
загальних зборів членів ЖБК «Хімік - 10»
від 10 грудня 1991 року залишити без
задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: