Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Матвєєвої Ю. О., при секретарі Кадимовій
А.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про стягнення
заборгованої суми індексації
заробітної плати з компенсацією та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулусь до
Публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» (далі - ПАТ «ММК
ім. Ілліча») з позовом про стягнення
суми індексації заробітної плати,
зазначивши, що з 07 жовтня 2003 року по 31
серпня 2009 року вона перебувала у
трудових відносинах з відповідачем.
Під час її роботи на підприємстві при
виплаті заробітної плати не
проводилася індексація, передбачена
діючим законодавством, внаслідок чого
порушені її права на оплату праці, які
мають бути відновлені шляхом
зобов'язання підприємства провести та
виплатити їй індексацію заробітної
плати. Просить суд стягнути індексацію
заробітної плати за період його роботи
з 07 жовтня 2003 року по 31 серпня 2009 року у
розмірі 1070,60 грн та моральну шкоду у
розмірі 200,00 грн.

Позивачка у судове засідання не
з'явилась з невідомих суду причин.

Представник відповідача ПАТ «ММК ім.
Ілліча» у судове засідання не з'явився,
надав до суду заяву про розгляд справи
за його відсутності, а також
заперечення проти позову, в яких
зазначив, що позовні вимоги не визнає,
оскільки будь-які порушення в частині
розрахунків з позивачем по сумам
індексації заробітної плати в
діяльності відповідача були відсутні.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивачки підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивачка з 07
жовтня 2003 року по 31 серпня 2009 року
перебувала у трудових відносинах із
ПАТ «ММК ім. Ілліча», що
підтверджується відповідними записами
в трудовій книжці. За цей період їй
нараховувалась і виплачувалась
заробітна плата.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» заробітною платою є
винагорода у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану роботу.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
оплату праці» в період між переглядом
розміру мінімальної заробітної плати
індивідуальна заробітна плата
підлягає індексації згідно з чинним
законодавством.

Індексація заробітної плати
здійснюється на підставі Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» та Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 року № 1078.

Індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів
населення є оплата праці (грошове
забезпечення) як грошовий дохід
громадян, одержаний ними в гривнях на
території України і який не має
разового характеру.

У відповідності з положеннями ч. 5 ст. 2
Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення»
індексації підлягають грошові доходи
громадян, одержані ними в гривнях на
території України і які не мають
разового характеру, в тому числі,
оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього Закону
індексація грошових доходів населення
проводиться в разі, коли величина
індексу споживчих цін перевищила поріг
індексації, який встановлюється в
розмірі 101 відсотка.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» підприємства, установи та
організації підвищують розміри оплати
праці у зв'язку з індексацією за
рахунок власних коштів.

Обчислення індексу споживчих цін для
індексації грошових доходів населення
провадиться наростаючим підсумком,
починаючи з місяця введення в дію цього
Закону.

Для проведення подальшої індексації
грошових доходів населення обчислення
індексу споживчих цін починається за
місяцем, в якому індекс споживчих цін
не перевищив поріг індексації,
зазначений в частині першої цієї
статті.

Підвищення грошових доходів населення
у зв'язку з індексацією здійснюється з
першого числа місяця, що настає за
місяцем, у якому опубліковано індекс
споживчих цін.

Зазначений порядок індексації,
заробітної плати передбачений і п. 1-1
«Порядку проведення індексації
грошових доходів населення»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003
року, з наступними змінами та
доповненнями.

Структуру заробітної плати визначено у
статті 2 Закону України «Про оплату
праці», якою передбачено існування
основної заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, входять
до складу фонду додаткової заробітної
плати згідно з підпунктом 2.2.7
Інструкції зі статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату України від 13 січня 2004
року № 5, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 27 січня
2004 року за № 114/8713.

Частиною 2 ст. 233 КЗпП України визначено,
що у разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, індексація є складовою
частиною заробітної плати, є
додатковою заробітною платою і у разі
порушення законодавства про оплату
праці в частині її виплати, працівник
має право звернутися до суду з позовом
про стягнення належної йому індексації
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати», підприємства, установи та
організації усіх форм власності та
господарювання здійснюють компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
випадку порушення встановлених
строків їх виплати, у тому числі з вини
власника або уповноваженого ним органу
(особи).

Згідно ст. 3 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати», сума компенсації
обчислюється шляхом множення суми
нарахованого, але не виплаченого
громадянину доходу за відповідний
місяць (після утримання податків і
обов'язкових платежів) на індекс
інфляції в період невиплати доходу
(інфляція місяця, за який виплачується
доход, до уваги не береться).

Вирішуючи питання щодо суми, яка
підлягає стягненню, суд приходить до
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, під
час роботи позивачки на підприємстві з
жовтня 2003 року по липень 2006 року при
перевищенні порогу інфляції, який
встановлюється в розмірі 101 відсоток,
заробітна плата останньої не
індексувалась. За вказаний період сума
заборгованості індексації заробітної
плати з компенсацією складає 1061,94 грн.,
що підтверджується довідкою
підприємства. Вказаний розрахунок
позивачкою не оспорюється та не
спростовується, та саме ця сума
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивачки. Інших даних суду не
надано, тому суд виходить з доказів
наданих до суду сторонами на момент
розгляду справи.

Враховуючи, що індексація на заробітну
плату входить до структури заробітної
плати, з якої проводяться відрахування
податків та обов'язкових платежів як з
заробітної плати, а в наданому
відповідачем розрахунку індексації, що
підлягає виплаті позивачці, не
зазначені суми відповідних
відрахувань податків і обов'язкових
платежів, суд приходить до висновку, що
при виплаті відповідачем присуджених
для позивачки сум належить утримати з
них передбачені законом податки і
обов'язкові платежі.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

За змістом вказаного положення,
законною підставою для відшкодування
моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП
України є факт порушення прав
працівника у сфері трудових відносин,
яке призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагало від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У відповідності із п. 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31 березня 1995 року із змінами внесеними
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 25 травня 2001 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» розмір моральної шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань фізичних, душевних,
психічних) та з урахування інших
обставин.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст.
237-1 КЗпП України за наявності порушення
прав працівника у сфері трудових
відносин (незаконне звільнення або
переведення, невиплати належних йому
грошових сум, виконання робіт у
небезпечних для життя і здоров'я умовах
тощо), яке призвело до його моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Таким чином, судом встановлено, що
внаслідок не виплати відповідачем
позивачці частини заробітної плати,
останній була спричинена моральна
шкода.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд враховує
конкретні обставини справи, характер
порушення прав позивачки, істотність
вимушених змін у її житті через тривалу
невиплату заробітної плати та зусиль,
вжитих для відновлення трудових прав,
приходить до висновку, що достатньою і
справедливою буде компенсація
моральної шкоди в розмірі заявленою
позивачкою, а саме 200,00 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача підлягають стягненню на
користь держави судові витрати у
вигляді судового збору в сумі 243,60
гривень за вимоги майнового характеру
та 243,60 грн. за вимоги немайнового
характеру, що загалом складає 487,20 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 33 Закону України
«Про оплату праці», ст.ст. 2, 4 Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення», ст. 233 КЗпП України,
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про стягнення
заборгованої суми індексації
заробітної плати з компенсацією та
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
(87504, м.Маріуполь, Донецька область, вул.
Левченка, 1, розрахунковий рахунок
7612 в ПАТ «Перший Український
Міжнародний банк» м.Донецьк, МФО 334851,
ідентифікаційний код 00191129) на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1, який
зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1)
індексацію заробітної плати з
компенсацією заборгованості за період
з жовтня 2003 року по липень 2006 року в
сумі 1061,94 грн. з утриманням ПАТ «ММК ім.
Ілліча» з цієї суми передбачених
законом податків та обов'язкових
платежів при її виплаті та моральну
шкоду в розмірі 200,00 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
(87504, м.Маріуполь, Донецька область, вул.
Левченка, 1, розрахунковий рахунок
7612 в ПАТ «Перший Український
Міжнародний банк» м.Донецьк, МФО 334851,
ідентифікаційний код 00191129) на користь
держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

В іншій частини позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський районний суд м.
Маріуполя Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Ю. О. Матвєєва