У Х В А Л А

6 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 5
грудня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до державного підприємства
«Львіввугілля» про відшкодування
моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров'я при виконанні трудових
обов'язків,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що протягом 1979-1994 років працював в
шкідливих умовах на підприємствах
державного підприємства
«Львіввугілля» (далі - ДП
«Львіввугілля»), а саме на шахті
«Степова». У зв'язку з тривалою роботою
в особливо шкідливих та тяжких умовах
праці в нього погіршився стан здоров'я,
внаслідок чого він неодноразово був
змушений звертатись за медичною
допомогою. Згодом він перебував на
стаціонарному лікуванні в
терапевтичному (профпатологічному)
відділенні ЛОКЛ. 9 лютого 1995 року
складено акт розслідування
професійного захворювання, згідно з
яким професійне захворювання
знаходиться в причинно-наслідковому
зв'язку з шкідливими та небезпечними
умовами праці, підвищеною запиленістю
повітря робочої зміни, концентрацією
пилу. 16 лютого 1995 року висновком МСЕК
йому вперше встановлено третю групу
інвалідності та 55 % втрати
працездатності. При наступних оглядах
МСЕК йому підтверджували встановлений
відсоток втрати працездатності та
встановлену групу інвалідності. 15
січня 2002 року висновком МСЕК йому
безтерміново встановлено третю групу
інвалідності та 60 % втрати
працездатності. 22 березня 2011 року
висновком МСЕК йому безтерміново
встановлено другу групу інвалідності
та 60 % втрати працездатності. Внаслідок
отриманого професійного захворювання
йому було завдано великої моральної
шкоди у вигляді фізичних та душевних
страждань, порушено всі нормальні
умови його життя; він відчуває великі
незручності при веденні домашнього
господарства; йому стало важко
займатись домашніми справами, що
потребують навіть невеликих фізичних
зусиль; він змушений докладати
додаткових зусиль для організації
життя, що порушує установленні життєві
зв'язки та позбавляє його надії на
майбутнє; в нього з'явились кашель,
задишка; він став інвалідом.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд стягнути з відповідача 50 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 2 вересня
2013 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ДП «Львіввугілля» на
користь ОСОБА_4 12 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання судових витрат. У
решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 11 листопада 2013 року рішення
суду першої інстанції в частині
задоволення позовних вимог скасовано,
ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено частково та стягнуто з
ДП «Львіввугілля» на користь
ОСОБА_4 1 200 грн на відшкодування
моральної шкоди.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 5 грудня 2013 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження у справі за касаційною
скаргою ОСОБА_4 з підстав, передбачених
п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У вересні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_4 про
перегляд ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 грудня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм закону, а саме Закону України «Про
охорону праці», Правил відшкодування
власником підприємства, установи і
організації або уповноваженим ним
органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 23 червня 1993 року
№ 492.

На підтвердження викладених у заяві
доводів заявником додано копії ухвал
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 травня 2014 року та від 16 липня
2014 року, що постановлені за результатом
розгляду, на його думку, аналогічних
справ.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

У п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Разом з тим ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 травня 2014 року та від 16 липня
2014 року, якими скасовано рішення судів
нижчих інстанцій із передачею справи
на новий розгляд, і на які заявник
посилається, як на підставу,
встановлену п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, не
містять правових висновків щодо
застосування норми права, а тому не
можуть бути врахована як підстава для
перегляду у зв'язку з неоднаковим
застосуванням норм матеріального
права.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
державного підприємства
«Львіввугілля» про відшкодування
моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров'я при виконанні трудових
обов'язків, до провадження Верховного
Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко