У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової
Г.І.,Мартинюка В.І., Наумчука
М.І.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
Шуліки Аліни Володимирівни, яка діє в
інтересах публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Приватбанк», на рішення
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області від 15 січня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 12 березня
2014 року,-

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «Приватбанк» (далі
по тексту - ПАТ «КБ «Приватбанк»)
звернулось до суду із позовом до
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, посилаючись на те,
що 19 листопада 2007 року між ПАТ «КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_6 був укладений
кредитний договір, згідно якого
останньому було відкрито картковий
рахунок строком на 24 місяці зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості.

Станом на 31 серпня 2013 року за ОСОБА_6
наявна заборгованість в розмірі 26 357,84
грн з урахуванням пені, штрафу та
відсотків за користування кредитом.

Оскільки боржник належним чином не
виконував свої зобов'язання по оплаті
передбачених кредитним договором
платежів, позивач звернувся до суду з
вказаним позовом.

Рішенням Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 15 січня 2014 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Кіровоградської області від 12
березня 2014 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Шуліка А.В., яка діє
в інтересах ПАТ «КБ «Приватбанк»
просить скасувати вказані вище рішення
суду першої та апеляційної інстанцій
та справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню,
з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про стягнення заборгованості за
кредитним договором, суд першої
інстанції виходив із того, що позовні
вимоги банку про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_6 є необґрунтованими,
оскільки кредитний договір не містить
усіх істотних умов, ОСОБА_6 не був
ознайомлений з умовами та правилами
надання банківських послуг, а також
відсутні докази отримання
відповідачем кредитних коштів.

Згідно з вимогами ст.ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають цим
вимогам.

Частиною першою статті 627 ЦК України
передбачено, що відповідно до ст. 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а в разі
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судом встановлено, що 19 листопада 2007
року між ПАТ «КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_6 був укладений
кредитний договір, шляхом підписання
заяви про відкриття карткового рахунку
строком на 24 місяці зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 36 % на рік.

З наданого банком розрахунку
заборгованості за договором б/н від
19 листопада 2007 року, укладеним між
ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_6
вбачається, що станом на 31 серпня 2013
року у ОСОБА_6 існує заборгованість в
розмірі 26 357,84 грн.

Згідно заяви про відкриття карткового
рахунку від 19 листопада 2007
року, позичальник ознайомлений з
Умовами та правилами надання
банківських послуг та Тарифами.

Відповідно до пункту 1.1 Умов та правил
надання банківських послуг, клієнт
надає свою згоду на те, що Заява разом з
Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами
надання банківських послуг та Тарифами
складає договір про надання
банківських послуг.

За таких обставин, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що
Заява разом з Умовами та правилами
надання банківських послуг та Тарифами
складає кредитний договір, який є
дійсним, сторонами не розривався та
судом недійсним не визнавався, а тому
згідно вимог ст. 526, 527, 1049 ЦК України
повинен бути виконаний відповідно до
умов договору.

Крім того, суд першої інстанції не
врахував, що ОСОБА_6 отримував грошові
кошти з карти, яка була йому видана на
виконання умов договору від 19
листопада 2007 року з кредитним лімітом 1
500,00 грн, пізніше - 13 лютого 2008
року кредитний ліміт було збільшено до
7 000,00 грн, ще пізніше - 25 грудня 2008 року
кредитний ліміт збільшено до 8 137,00 грн.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи
рішення суду першої інстанції без змін,
вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України не
виконав, на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права
уваги не звернув, не перевірив доводів
апеляційної скарги, не зазначив
конкретних обставин та фактів, що
спростовують такі доводи.

За таких обставин, ухвалені судові
рішення підлягають скасуванню з
підстав, передбачених ст. 338 ЦПК
України, передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Шуліки Аліни
Володимирівни, яка діє в інтересах
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк»
задовольнити.

Рішення Добровеличківського районного
суду Кіровоградської області від 15
січня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Кіровоградської області від 12
березня 2014 року, скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
М.І. Наумчук