Провадження №2/592/237/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у
складі: головуючого - судді Котенко О.А.,
при секретарі - Чайка Т.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Суми
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Сумської міської ради, треті особи -
Третя Сумська державна нотаріальна
контора, Реєстраційна служба Сумського
міського управління юстиції, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про встановлення факту
належності житлового будинку з
господарськими будівлями, визнання
права власності на житловий будинок з
господарськими будівлями в порядку
спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом
(а.с.3-5, 142-143) і свої вимоги обґрунтовує
тим, що його батько ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. На час смерті відкрилася
спадщина, яка складається з
домоволодіння АДРЕСА_1. Відповідно до
договору про надання в безтермінове
користування земельною ділянкою для
будівництва індивідуального жилого
будинку від 27.09.1961 року ОСОБА_4 була
надана земельна ділянка, площею 600 кв.м.
за адресою АДРЕСА_1. На земельній
ділянці були побудовані: житловий
будинок «А-1», сарай «Б», погреб «п/г»,
вбиральня «В», огорожа 1-3. Житловий
будинок «А-1» складався з: сіней 1-1, пл. 4,3
кв.м., кладової 1-2, пл. 1,9 кв.м., коридору
1-3, пл. 6,0 кв.м., кухні 1-4, пл. 7,0 кв.м.,
житлової кімнати 1-5, пл. 18,3 кв.м.,
житлової кімнати 6, пл. 22,3 кв.м. Загалом
будинок мав загальну площу 59,9 кв.м.,
житлову 40,6 кв.м. Рішенням Сумської
міської ради №766 від 17.08.1967 року з метою
усунення плутанини в адресах,
домоволодінню АДРЕСА_1 був присвоєний
номер АДРЕСА_1. За життя, ОСОБА_4
самочинно, тобто без належних на то
дозволів побудував гараж «Г», літній
душ «З», змінив призначення сараю «Б»
на кухню «Ж», зніс вбиральню «В» та
побудував нову вбиральню «Е», а також
переобладнав кухню 1-4 в житлову
кімнату. В подальшому, з 1994 року та до
дня смерті, ОСОБА_4 самочинно побудував:
сіни «а», тамбур «а2», сарай «К», сарай
«М». Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи не
належать до самочинного будівництва
будівлі: літній душ «З», вбиральня «Е»,
гараж «Г», прибудова сіней«а1» і
переобладнане приміщення « 1-7».
Відповідно до вищевказаного висновку,
самочинно збудованими будівлями
являються: тамбур «а2», сарай «К», сарай
«М», кухня «Ж». Але слід зазначити, що
вище перелічені самочинно збудовані
будівлі не виходять за червону лінію
вулиці, та побудовані на достатній
відстані від червоної лінії (АДРЕСА_1).
На самочинно побудовану будівлю кухні
літ. «Ж», отриманий дозвіл власника
домоволодіння АДРЕСА_2, в тім, що
власник будинку АДРЕСА_2 (ОСОБА_2) не
заперечує проти розміщення, без
дотримання належної відстані до його
земельної ділянки, кухні літ. «Ж» та
гаражу літ. «Г», розташованих на
земельній ділянці АДРЕСА_1. На
самочинно побудовані будівлі сараю
літ. «К» і сараю літ. «М», отриманий
дозвіл власника доволодіння АДРЕСА_3, в
тім, що власник будинку АДРЕСА_3 (ОСОБА_3)
не заперечує проти розміщення, без
дотримання належної відстані до її
земельної ділянки, сараю літ. «К», сараю
літ. «М» і вбиральні літ. «Е»,
розташованих на земельній ділянці
АДРЕСА_1. На підставі рішення Сумської
міської ради від 05.07.2005 pоку № 1262-МР
ОСОБА_4 став власником земельної
ділянки, площею 0,0810 га. за адресою
АДРЕСА_1. Померлий ОСОБА_4 з 1964 року був
прописаний за адресою АДРЕСА_1. Після
відкриття спадщини позивач звернувся з
заявою про прийняття спадщини після
померлого ОСОБА_4 до Третьої Сумської
державної нотаріальної контори. 03.04.2009
року йому було видано свідоцтво про
право на спадщину за законом тільки на
земельну ділянку, площею 0,0810 га.,
розташовану за адресою АДРЕСА_1.
Оформити спадщину на домоволодіння, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у
Третій Сумській державній
нотаріальній конторі йому не має
можливості, в зв'язку з відсутністю
державної реєстрації права власності
на вищезазначене нерухоме майно.
Позивач просить суд ухвалити рішення,
яким встановити факт належності
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві
приватної власності житлового будинку
«А-1», який складається з: сіней 1-1, пл. 4,3
кв.м., туалету 1-2, пл. 1,9 кв.м., коридору 1-3,
пл. 6,0 кв.м., житлової кімнати 1-4, пл. 7,8
кв.м., житлової кімнати 1-5, пл. 18,3 кв.м.,
житлової кімнати 6, пл. 22,3 кв.м. та
господарських будівель, а саме: кухні
«Ж», погребу «п/г», гаражу «Г»,
вбиральні «Е» та літнього душу «З»,
навісів «О», «П», «Н», огорожі 1-3,
розташованих за адресою АДРЕСА_1 та
визнати за ним право власності на
житловий будинок «А-1», який
складається з: сіней 1-1, пл. 4,3 кв.м.,
туалету 1-2, пл. 1,9 кв.м., коридору 1-3, пл. 6,0
кв.м., житлової кімнати 1-4, пл. 7,8 кв.м.,
житлової кімнати 1-5, пл. 18,3 кв.м.,
житлової кімнати 6, пл. 22,3 кв.м. та
господарські будівлі, а саме: кухню «Ж»,
погреб «п/г», гараж «Г», вбиральню «Е»,
літній душ «З», навіси «О», «П», «Н»,
огорожу 1-3, розташованих за адресою
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав із
зазначених в позові підстав та просив
суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача - Сумської міської ради
позовні вимоги не визнав, надав
заперечення на позов, в якому зазначив,
що згідно технічного паспорту на
домоволодіння по АДРЕСА_1 господарські
будівлі: гараж «Г», кухня «Ж», вбиральня
«Е», літній душ «З», сарай «К» є
самовільно збудованими. Відмітка в
техпаспорті про зазначене зроблена 1994
року, тому необґрунтованим є посилання
позивача на п.3.2 Інструкції про
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна,
затвердженої наказом Держбуду України
від 24.05.2001 року №127. Доказів щодо
побудови вказаних спірних споруд,
окрім житлового будинку, до 5 серпня 1992
року позивачем не надано. Так як
зазначені господарські будівлі є
частиною домоволодіння, розташованого
по АДРЕСА_1, право власності на яке
просить визнати позивач, то і саме
домоволодіння є об'єктом самочинного
будівництва. Якщо законодавством
передбачено прийняття в експлуатацію
об'єкта нерухомого майна, державна
реєстрація прав на такий об'єкт
проводиться після прийняття його в
експлуатацію в установленому
законодавством порядку. Згідно вимог
пункту 8 ст.39 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
від 17.02.2011 pоку №3038-VI, експлуатація
закінчених будівництвом об'єктів, не
прийнятих в експлуатацію,
забороняється. Законом України від 17
лютого 2011 року «Про регулювання
містобудівної діяльності»
встановлено, що прийняття в
експлуатацію зведених до 31 грудня 2009
року індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, які збудовані без дозволу на
виконання будівельних робіт,
здійснюється інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю за
результатами технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж таких об'єктів за наявності
документа, що посвідчує право
власності або користування земельною
ділянкою, на якій вони розташовані. З
матеріалів справи вбачається, що
позивач після батька успадкував
земельну ділянку під домоволодінням,
за адресою: АДРЕСА_1, а отже він не
позбавлений можливості звернутись до
відповідної інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю з
метою введення домоволодіння в
експлуатацію та в подальшому -
оформлення права власності на нього. У
зв'язку із цим звернення до суду з
позовом про визнання права власності
на самочинне будівництво має
здійснюватися за наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право. Позивач не
надав жодних доказів звернення до
органів державного архітектурного
будівельного контролю з метою введення
спірного домоволодіння в експлуатацію.
Так як позивач не звертався до вказаних
органів, то відсутнє порушене право, а
отже і підстави для звернення до суду з
метою захисту такого права.

Представники третіх осіб - Третьої
Сумської державної нотаріальної
контори, Реєстраційної служби
Сумського міського управління юстиції
в судове засідання не з`явилися, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове
засідання не з`явилися, надали до суду
заяву, згідно якої просили справу
розглядати у їх відсутність, проти
задоволення позову ОСОБА_1 не
заперечували.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання
не з`явилася, надала до суду заяву,
згідно якої просила справу розглядати
у її відсутність, проти задоволення
позову ОСОБА_1 не заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
перевіривши матеріали справи, вважає
позов таким, що підлягає задоволенню
частково, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_4, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть (а.с.131).

На час смерті відкрилася спадщина, яка
складається з домоволодіння АДРЕСА_1.

У відповідності до п. 5 ч.2 ст.234, ч.2ст. 256
ЦПК України у судовому порядку можуть
бути встановлені факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до договору про надання в
безтермінове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку від
27.09.1961 року ОСОБА_4 була надана земельна
ділянка, площею 600 кв.м. за адресою
АДРЕСА_1, що підтверджується договором
(а.с.117-118). Рішенням Сумської міської
ради №766 від 17.08.1967 року домоволодінню
АДРЕСА_1 був присвоєний номер АДРЕСА_1.

На підставі рішення Сумської міської
ради від 05.07.2005 pоку № 1262-МР ОСОБА_4 став
власником земельної ділянки, площею
0,0810 га. за адресою АДРЕСА_1, що
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
(а.с.132). Цільове призначення
вищевказаної земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд.

Позивач ОСОБА_1 успадкував після смерті
батька земельну ділянку, площею 0,0810 га
за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
законом (а.с.23).

На земельній ділянці були побудовані: в
1967 році житловий будинок «А-1», в 1981 році
прибудова сіней «а1», в 1977 році гараж
«Г», в 1994 році кухня «Ж», в 1994 році сарай
«К», а також в 1971 році вбиральня «Е»,
літній душ «З», навіси «О», «П», «Н»,
огорожа 1-3.

Акт про закінчення будівництва і
введення в експлуатацію
індивідуального домоволодіння був
затверджений рішенням виконавчого
комітету 15.06.1967 року (інвентаризаційна
справа - а.с.11).

Житловий будинок «А-1» складається з:
сіней 1-1, пл. 4,3 кв.м., туалету 1-2, пл. 1,9
кв.м., коридору 1-3, пл. 6,0 кв.м., житлової
кімнати 1-4, пл. 7,8 кв.м., житлової кімнати
1-5, пл. 18,3 кв.м., житлової кімнати 6, пл. 22,3
кв.м. Загалом будинок мав загальну
площу 59,9 кв.м., житлову 40,6 кв.м., що
підтверджується Інвентаризаційними
відомостями на домоволодіння за №1967
року (а.с.119-121).

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 5/14
від 21.04.2014 року не належать до
самочинного будівництва будівлі:
літній душ «З», вбиральня «Е», гараж
«Г», прибудова сіней «а1» і
переобладнане приміщення « 1-4» (а.с.104,
141).

Відповідно до вищевказаного висновку,
самочинно збудованими будівлями є:
тамбур «а2», сарай «К», сарай «М», кухня
«Ж». Зокрема, розташування кухні «Ж»
порушує вимоги норм, передбачених ДБН
360-92** «Містобудування. Планування і
забудова міських і сільських
поселень», а саме п.3.25* щодо
протипожежних розривів, розташування
сараю «К» порушує норми, передбачені
п.3.25* ДБН 360-92**, а саме для догляду за
будовами і здійснення їх поточного
ремонту відстань до сусідньої межі
ділянки від найбільш виступаючої
конструкції стіни слідує приймати не
менше 1,0 м. Згідно з цим висновком вище
перелічені самочинно збудовані
будівлі не виходять за червону лінію
вулиці, та побудовані на достатній
відстані від червоної лінії (АДРЕСА_1) і
не заважають пересуванню
автотранспорту та проходу людей по
провулку.

На самочинно побудовану будівлю кухні
літ. «Ж», отриманий дозвіл власника
домоволодіння АДРЕСА_2, в тім, що
власник будинку АДРЕСА_2 (ОСОБА_2) не
заперечує проти розміщення, без
дотримання належної відстані до його
земельної ділянки, кухні літ. «Ж» та
гаражу літ. «Г», розташованих на
земельній ділянці АДРЕСА_1 (а.с.76).

На самочинно побудовані будівлі сараю
літ. «К» і сараю літ. «М», отриманий
дозвіл власника домоволодіння АДРЕСА_3,
в тім, що власник будинку АДРЕСА_3
(ОСОБА_3) не заперечує проти розміщення,
без дотримання належної відстані до її
земельної ділянки, сараю літ. «К», сараю
літ. «М» і вбиральні літ. «Е»,
розташованих на земельній ділянці
АДРЕСА_1 (а.с.82 ).

Згідно з розділом 3.2 Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна не належать до самочинного
будівництва зведення на земельній
ділянці літніх душових, навісів,
вбиралень; індивідуальні (садибні)
житлові будинки, садові, дачні будинки,
господарські будівлі та споруди,
прибудови до них, побудовані до 05
серпня 1992 року.

Кухня «Ж», сарай «К» були
збудовані в 1994 році. Відповідно до п.3.1
Порядку прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків та будівель і споруд
сільськогосподарського призначення І
та ІІ категорії складності, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України 19.03.2013 року №95, прийняття в
експлуатацію об'єктів, зазначених в п.1.1
розділу І цього Порядку (зокрема
індивідуальних житлових будинків,
садових, дачних будинків,
господарських споруд, збудованих у
період з 05 серпня 1992 року до 12 березня
2011 року) здійснюється безоплатно
територіальними органами
Держархбудінспекції України за
результатами технічного обстеження
цих об'єктів шляхом реєстрації
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Згідно з п.3.1 цього
Порядку документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 05 серпня 1992 року індивідуальних
житлових будинків, садових будинків,
господарських будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил, зокрема
для потреб державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації.

Позивач ОСОБА_1 є власником земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1, і
відповідно не позбавлений права
звернення до відповідних державних
органів щодо прийняття в експлуатацію
господарських споруд, збудованих після
05 серпня 1992 року.

Згідно з ст.2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень. Згідно з
ст.3 цього Закону право власності на
інші речові права на нерухоме майно,
набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою. Отже, право
власності на збудоване до набрання
чинності Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» нерухоме майно
набувається в порядку, який існував на
час спорудження, а не виникає у зв'язку
із здійсненням державної реєстрації
права власності на нього в порядку,
передбаченому цим законом, яка є лише
офіційним визнанням державою такого
права, а не підставою такого
виникнення.Інструкція про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах та селищах міського типу УРСР,
яка була затверджена 31.01.1996 року,
передбачала державну реєстрацію
будівель, споруд, державну реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
проте виникнення права власності на
будинки, споруди не залежало від
державної реєстрації до часу набрання
чинності ЦК України та Законом України
«Про державну реєстрацію речових прав
та їх обтяжень».

З врахуванням викладеного, суд вважає
необхідним встановити факт належності
ОСОБА_4 на праві власності житлового
будинку «А-І», який складається з:
коридору ІІІ, площею 3,3 кв.м, сіней 1-1,
площею 4,3 кв.м, туалету 1-2, площею 1,9 кв.м,
коридору 1-3, площею 6,0 кв.м, житлової
кімнати 1-4, площею 7,8 кв.м, житлової
кімнати 1-5, площею 18,3 кв.м, житлової
кімнати 6, площею 22,3 кв.м, кухні 1-7 (сіни
а1), площею 11,2 кв.м та господарських
будівель: літнього душу «З», вбиральні
«Е», гаражу «Г», навісів «О», «П», «Н»,
огорожі 1-3, розташованих за адресою
АДРЕСА_1. Суд не вбачає підстав для
встановлення факту належності ОСОБА_4
на праві власності кухні «Ж», сараю «К»,
оскільки ці господарські споруди
збудовані в 1994 році без дозволу, з
порушенням будівельних норм і правил, є
об'єктами самочинного будівництва, а
встановлені можуть бути лише факти,
які породжують юридичні наслідки,
тобто від них залежить виникнення,
зміна або припинення прав фізичних
осіб.

Після відкриття спадщини позивач
звернувся з заявою про прийняття
спадщини після померлого ОСОБА_4 до
Третьої Сумської державної
нотаріальної контори згідно з ст.ст.1218,
1222, 1261, 1269 ЦК України. 03.04.2009 року йому
було видано свідоцтво про право на
спадщину за законом тільки на земельну
ділянку, площею 0,0810 га., розташовану за
адресою АДРЕСА_1.

Викладені обставини підтверджуються
копією спадкової справи (а.с.36-55).

Оформити спадщину на домоволодіння, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у
Третій Сумській державній
нотаріальній конторі ОСОБА_1 не має
можливості, в зв'язку з відсутністю
державної реєстрації права власності
на вищезазначене нерухоме майно.
Зареєструвати домоволодіння також не
має можливості в зв'язку з відмовою
реєстратора в видачі витягу з реєстру,
тому як відсутні правовстановлюючі
документи на житловий будинок, що
посвідчують право власності
спадкодавця на зазначене майно, що
підтверджується рішенням реєстратора
від 09.02.2009 року (а.с.133) та листом -
роз'ясненням Третьої Сумської
державної нотаріальної штори №480/02-14
від 11.03.2014 року (а.с.135).

Для позивача ОСОБА_1 звернення до суду з
цим позовом є єдиним способом захисту
своїх прав, оскільки існують перешкоди
для оформлення спадкових справ в
нотаріальному порядку.

З врахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що житловий
будинок «А-І» та господарські будівлі:
літній душ «З», вбиральня «Е», гараж
«Г», навіси «О», «П», «Н», огорожа 1-3,
розташовані за адресою АДРЕСА_1 не є
об'єктом самочинного будівництва.

Відсутність реєстрації за
спадкодавцем ОСОБА_4 нерухомого майна у
зв'язку з відсутністю такого обов'язку
на час володіння спадковим майном,
позбавляє спадкоємця ОСОБА_1 набути
право власності на це майно в порядку
спадкування через нотаріальну контору.

З врахуванням викладеного, суд вважає
необхідним визнати за ОСОБА_1 право
власності на житловий будинок «А-І»,
який складається з: коридору ІІІ,
площею 3,3 кв.м, сіней 1-1, площею 4,3 кв.м,
туалету 1-2, площею 1,9 кв.м, коридору 1-3,
площею 6,0 кв.м, житлової кімнати 1-4,
площею 7,8 кв.м, житлової кімнати 1-5,
площею 18,3 кв.м, житлової кімнати 6,
площею 22,3 кв.м, кухні 1-7 (сіни а1), площею
11,2 кв.м та господарські будівлі: літній
душ «З», вбиральню «Е», гараж «Г»,
навіси «О», «П», «Н», огорожу 1-3,
розташовані за адресою АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті батька - ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст.100, 101 ЦК УРСР, ст.ст.328,
1216, 1222, 1261, 1269 ЦК України, Законом
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", Порядком прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків та будівель і
споруд сільськогосподарського
призначення І та ІІ категорії
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж, затвердженого наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України 19.03.2013 року №95,
ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 209, 213-215, 256 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Встановити факт належності ОСОБА_4 на
праві власності житлового будинку
«А-І», який складається з: коридору ІІІ,
площею 3,3 кв.м, сіней 1-1, площею 4,3 кв.м,
туалету 1-2, площею 1,9 кв.м, коридору 1-3,
площею 6,0 кв.м, житлової кімнати 1-4,
площею 7,8 кв.м, житлової кімнати 1-5,
площею 18,3 кв.м, житлової кімнати 6,
площею 22,3 кв.м, кухні 1-7 (сіни а1), площею
11,2 кв.м та господарських будівель:
літнього душу «З», вбиральні «Е»,
гаражу «Г», навісів «О», «П», «Н»,
огорожі 1-3, розташованих за адресою
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок «А-І», який
складається з: коридору ІІІ, площею 3,3
кв.м, сіней 1-1, площею 4,3 кв.м, туалету 1-2,
площею 1,9 кв.м, коридору 1-3, площею 6,0
кв.м, житлової кімнати 1-4, площею 7,8 кв.м,
житлової кімнати 1-5, площею 18,3 кв.м,
житлової кімнати 6, площею 22,3 кв.м, кухні
1-7 (сіни а1), площею 11,2 кв.м та
господарські будівлі: літній душ «З»,
вбиральню «Е», гараж «Г», навіси «О»,
«П», «Н», огорожу 1-3, розташовані за
адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті батька - ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

На рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення може бути
подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Сумської області
через Ковпаківський районний суд
м.Суми. Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя
О.А. Котенко