АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2425/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 59 Смоляр О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Скіць М. І. УХВАЛА
24 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоСкіця М. І.суддівОхріменко
Н. І. , Захарової А. Ф. при
секретаріАнкудінові О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від
14 липня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_6 до Червонослобідської
сільської ради третя особа без
самостійних вимог БОКЕП
«Агроекологія» про зобов'язання
вчинити певні дії, -
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_6 звернулась до суду з
вищезазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що їй на праві власності
належить земельна ділянка площею 0,0736
га, що розташована в АДРЕСА_1.
На земельній ділянці збудовано
житловий будинок та надвірні споруди,
будівництво котрих здійснювалось
згідно плану забудови земельної
ділянки, затвердженого архітектором
Черкаського району в 1983 р.
Зазначала, що по території земельної
ділянки проходить магістраль водогону,
збудована в 1947 р. З 1960 р. водогін жодного
разу не ремонтувався.
Вважає, що водогін несе реальну загрозу
Просила суд зобов'язати
Червонослобідську сільську раду
здійснити проведення водопроводу по
АДРЕСА_1 у відповідності до вимог ДБН, а
саме: винести водопровід за межі
належної їй земельної ділянки, що
розміщена по АДРЕСА_1.
Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 14 липня 2014 року
в задоволенні позову ОСОБА_6 до
Червонослобідської сільської ради
третя особа без самостійних вимог
БОКЕП «Агроекологія» про зобов'язання
вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу,
вважаючи, що рішення суду першої
інстанції прийняте з порушенням норм
матеріального права та просить
скасувати рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від
14 липня 2014 року і ухвалити нове, яким
заявлені нею позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог
заявлених в суді першої інстанції
приходить до висновку про відмову в
задоволенні апеляційної скарги з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Звертаючись до суду з даним позовом
ОСОБА_6 свої вимоги зокрема
обгрунтовувала тим, що відповідно до
приписів ст. 30 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» саме
на Червоно слобідську сільську раду
покладено обов»язок управління
об»єктами комунальної власності, а
відповідно до п.15.5 Правил користування
системами централізованого
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України № 109 від 27.06.2008
року не дозволяється зведення будівель
на водогоні.

Ставила вимогу щодо покладення
обов»язку на сільську раду по
перенесенню водопроводу за межі
належної їй земельної ділянки.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог місцевий
суд виходив з того, що водопровід
збудовано в 1947 році, забудова садиби
(житлового будинку і господарських
споруд) була здійснена в 70 роках
минулого століття, а тому з урахуванням
дії законів у часі, чинних на час
забудови земельної ділянки, не
передбачалось заборон на здійснення
будівельних робіт в районі проходження
водопроводу.

Також судом було зазначено, що
здійснюючи будівельні роботи, нині
покійному чоловіку позивачки ОСОБА_7
було достеменно відомо про наявність
водопроводу і забудова проводилась з
урахуванням лінії його прокладення.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Відповідно до Конституції України усі
суб'єкти права власності рівні перед
законом (частина четверта статті 13);
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю; право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом (частини перша, друга статті 41);
правовий режим власності визначається
виключно законами України (пункт 7
частини першої статті 92).

Статтею 16 ЦК України передбачено
способи захисту цивільних прав та
інтересів, право на застосування яких
виникає у потерпілої особи у разі
порушення її цивільного права чи
інтересу та застосовуються в
залежності від характеру порушення її
права чи інтересу.

Статтею 126 Земельного кодексу України
передбачено, що право власності на
земельну ділянку посвідчується
державним актом.

Порядок видачі державних актів про
право власності на земельну ділянку
регулюється Інструкцією про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності не земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженою наказом Державного
Комітету України по земельних ресурсах
4 травня 1999 року N 43.

Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що
роботи зі складання державного акта на
право власності на земельну ділянку
або на право постійного користування
земельною ділянкою виконуються в такій
послідовності: підготовчі роботи;
встановлення (відновлення) в натурі (на
місцевості) меж земельної ділянки та
меж обмежень на використання земельної
ділянки; складання кадастрового плану
земельної ділянки; заповнення бланка
державного акта.

Згідно із ч. 1 ст. 401 Цивільного кодексу
України право користування чужим
майном (сервітут) може бути встановлене
щодо земельної ділянки, інших
природних ресурсів (земельний
сервітут) або іншого нерухомого майна
для задоволення потреб інших осіб, які
не можуть бути задоволені іншим
способом.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право на спадщину від
13.08.2006 року ОСОБА_6 отримала у власність
житловий будинок з господарськими
спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 (
а.с. 6).

На підставі рішення Червоно
слобідської сільської ради № 25-9 від
28.03.2008 року ОСОБА_6 отримала у власність
земельну ділянку, площею 0.0736 га для
ведення особистого селянського
господарства, що посвідчується
Державним актом на право власності на
земельну ділянку Серія НЖ № 884102 від
19.10.2009т року ( а.с. 5)

Згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 59 ЦПК обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Частиною 2 даної норми закону
встановлено, що докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, а ч. 3 цієї статті
передбачено, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України
саме позивача зобов'язано довести ті
обставини, на які він посилається як на
підставу своїх вимог, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Належних доказів наявності шкідливого
впливу чи негативних наслідків щодо
розміщення водопроводу в межах
земельної ділянки і як наслідок
неможливості використання останньої
за призначенням, чи реальної загрози
погіршення якості або знищення майна
позивачкою не надано.

З наведеного вище випливає, що
позивачкою не доведено за допомогою
належних і допустимих доказів
порушення її прав як власника садиби
та недотриманням справедливого
балансу між інтересами позивачки та
інтересами громади.

Матеріали справи свідчать про те, що
судом першої інстанції в порядку ст. 212
ЦПК України всебічно, повно і
об'єктивно досліджено матеріали справи
в їх сукупності і підставно
застосовано норми процесуального та
матеріального права.

На думку колегії суддів, при винесенні
рішення, суд вірно врахував всі
обставини справи, встановив відповідні
правовідносини, дослідив докази, що
маються у справі як в підтвердження
позову так і в його заперечення та
виніс правильне по суті рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Порушень норм матеріального права, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи не
встановлено.

Доводи апеляційної скарги були
предметом розгляду в суді першої
інстанції і висновків суду не
спростовують і на їх правильність не
впливають.

Оскільки постановлене рішення суду є
законним та обгрунтованим, підстав для
його скасування за наведеними в
апеляційній скарзі доводами колегія
суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 307, 308, 314, 315, 218 ЦПК України,
колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6- відхилити.

Рішення Черкаського районного суду
Черкаської області від 14 липня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_6 до
Червонослобідської сільської ради
третя особа без самостійних вимог
БОКЕП «Агроекологія» про зобов'язання
вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
однак може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :