Справа № 405/3440/14-ц
УХВАЛА

"08" серпня 2014 р. Ленінський районний
суд м. Кіровограда

у складі: головуючого судді -
Шевченко І.М,

при секретарі -
Фришко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста
Кіровограда клопотання ОСОБА_1 та Суду
Буюкань Республіки Молдова про
визнання та надання дозволу на
примусове виконання рішення Суду
Буюкань мун. Кишинева Республіки
Молдова від 24.05.2013 року про стягнення
аліментів на утримання повнолітнього
сина, який продовжує навчання, та
держмита з ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та суд Буюкань мун. Кишинева
Республіки Молдова звернувся в суд з
вищевказаним клопотанням про визнання
та надання дозволу на примусове
виконання рішення Суду Буюкань мун.
Кишинева Республіки Молдова від 24.05.2013
року про стягнення аліментів на
утримання повнолітнього сина, який
продовжує навчання, та держмита з
ОСОБА_2 по справі № 2-579/2013 від 24.05.2013
року.

В судове засідання сторони не
з'явились, повідомлялись належним
чином.

Відповідно до ст. 395 ЦПК України неявка
без поважних причини у судове
засідання будь-якої із сторін або їх
представників, стосовно яких суду
відомо про своєчасне вручення їм
повістки про виклик до суду, не є
перешкодою для розгляду клопотання та
проводиться суддею одноособово у
відкритому судовому засіданні.

Відповідач по справі ОСОБА_2 надав до
суду заперечення, якими просить суд
відмовити в задоволенні клопотання в
зв'язку з тим, що при розгляді справи
судом не було враховано майнового
стану сторін, рівня доходів
відповідача, сімейного стану, і того, що
на утриманні у відповідача перебуває
малолітня дитина. Крім того участі в
розгляді справи взяти не мав змоги,
допитаний в якості відповідача не був,
та був позбавлений можливості
оскаржити дане рішення, оскільки його
копію було направлено на іноземній
мові, тому ознайомитися з його змістом
не було можливості.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що клопотання
про надання дозволу на примусове
виконання рішення іноземного суду не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 391 ЦПК України
рішення іноземного суду може бути
пред'явлено до примусового виконання в
Україні протягом трьох років з дня
набрання ним законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 396 ЦПК України,
клопотання про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду не задовольняється у
випадках, передбачених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України.

Суд при розгляді вищевказаного
клопотання керується Мінською
Конвенцією про правову допомогу та
правові відносини по цивільним,
сімейним та кримінальним справам від
22.01.1993 року, ратифікованою Верховною
Радою України від 10.11.1994 року, яка
вступила в законну силу для України
14.04.1995 року, Цивільного процесуального
кодексу України від 18 березня 2004
року № 1618-IV та Інструкцією про порядок
виконання міжнародних договорів з
питань надання правової допомоги в
цивільних справах щодо вручення
документів, отримання доказів та
визнання і виконання судових рішень,
затверджена спільним наказом
Міністерства юстиції України та
Державної судової адміністрації
України від 27.06.2008 року, № 1092/5/54.

Відповідно до п. б) ст. 55 Мінської
Конвенції, суд відмовляє у визнанні і
виконанні рішень, і у видачі дозволу на
примусове виконання у випадку, якщо
відповідач не прийняв участі в процесі
внаслідок того, що йому або його
уповноваженому не був вчасно і належно
вручений виклик до суду.

Крім того, відповідно до п.8 ч.2 ст. 396 ЦПК
України, якщо міжнародними договорами,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, підстав для
відмови у задоволенні клопотання про
надання дозволу на примусове виконання
рішення іноземного суду не
передбачено, у задоволенні клопотання
може бути відмовлено в інших випадках,
встановлених законами України.

Відповідно до абз. 4,5 п. 3.7. Інструкції,
затвердженої спільним наказом
Міністерства юстиції України та
Державної судової адміністрації
України за №1092/5/54 від 27.06.2008 року
передбачено, що у разі неможливості
виконання іноземного доручення у
зв`язку з неявкою особи до суду, а також
у зв`язку з фактичною відсутністю особи
за адресою вказаною у клопотанні та
неможливістю встановити її місце
проживання чи місцезнаходження суд
України повертає Головному управлінню
юстиції доручення Мінюсту без
виконання із зазначенням причин, що
перешкоджають його виконанню.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму
Верховного Суду України №12 від 24
грудня 1999 року «Про практику розгляду
судами клопотань про визнання й
виконання рішень іноземних судів та
арбітражів і про скасування рішень,
постановлених у порядку міжнародного
комерційного арбітражу на території
України», відповідно до міжнародних
договорів України суд відмовляє у
задоволенні клопотання про визнання й
виконання рішення іноземного суду у
випадках, коли: відповідач не брав
участі у процесі внаслідок того, що
йому або його уповноваженому не було
своєчасно і належним чином вручено
виклик у суд.

З урахуванням вищевказаного, та
зважаючи на те, що боржник за адресою
вказаною у клопотанні значиться, проте
фактично не знаходиться, вжитими
заходами суду точне місце
місцезнаходження боржника встановити
не вдалося, суд вважає за необхідне
відмовити у задоволенні клопотання про
визнання та надання дозволу на
примусове виконання на території
України рішення суду Республіки
Молдова.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 208-210, 390-396 ЦПК України, суд, -

У
Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання
ОСОБА_1 та Суду Буюкань Республіки
Молдова про визнання та надання
дозволу на примусове виконання рішення
Суду Буюкань мун. Кишинева Республіки
Молдова від 24.05.2013 року про стягнення
аліментів на утримання повнолітнього
сина, який продовжує навчання, та
держмита з ОСОБА_2.

Ухвалу може бути оскаржено до
апеляційного суду Кіровоградської
області протягом п'яти днів з дня
отримання її копії, шляхом подання
апеляційної скарги через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда
І. М. Шевченко