АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 2/463/1411/14Головуючий у 1-й
інстанції Лакомська Ж.І. Провадження №
22-ц/789/1127/14 Доповідач - Парандюк
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Личаківського районного суду
м.Львова від 04 червня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до апеляційного суду
Львівської області про стягнення кошів
в сумі 1000 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди завданої в результаті
протиправних дій апеляційного суду
Львівської області, що спричинило
приниження честі, гідності, ділової
репутації, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Личаківського районного
суду м. Львова від 04 червня 2014 року
відмовлено у відкритті провадження у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
апеляційного суду Львівської області
про стягнення коштів в сумі 1000 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди
завданої в результаті протиправних дій
апеляційного суду Львівської області,
що спричинило приниження честі,
гідності, ділової репутації.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить ухвалу суду скасувати та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції,
посилаючись на те, що судом допущено
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи та порушення норм
процесуального та матеріального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що
оскаржувана ухвала є завідомо
неправосудною, винесена з порушенням
принципу законності та верховенства
права і була постановлена без
дотримання Конституції України і
Законів України, а суддя Личаківського
районного суду м. Львова в порушення
присяги в своїй ухвалі не оцінює всіх
доказів по справі і даний позов був
вирішений відповідно до його
внутрішнього переконання, а не
грунтувався на всебічному, повному і
об"єктивному розгляді всіх обставин
справи.

Перевіривши доводи апеляційної
скарги та матеріали справи, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
ухвалу без змін, якщо судом першої
інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Відмовляючи у відкритті
провадження у справі, суд першої
інстанції виходив з того, що спірні
правовідносини не поширюються на
юрисдикцію суддів по розгляду
заявлених позивачем вимог в порядку
цивільного судочинства, оскільки суддя
як посадова особа, що здійснює
правосуддя, а також суд, як орган, що
здійснює правосуддя, не може бути
відповідачем або іншою стороною, котра
бере участь у цивільній справі, за
винятком випадків, коли суддя виступає
як представник цієї установи, а не
орган, що здійснює правосуддя.

З такими висновком погоджується
колегія суддів, оскільки він зроблений
на підставі повного та всебічного
розгляду всіх обставин справи, з
додержанням вимог процесуального
права.

Згідно п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України,
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства.

У відповідності до ч.1 ст.15 ЦПК
України визначено, що суди розглядають
у порядку цивільного судочинства
справи щодо захисту порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

У відповідності до ст. 1176 ч.5 ЦК
України, шкода, завдана фізичній або
юридичній особі внаслідок
постановлення судом незаконного
рішення у цивільній справі,
відшкодовується державою в повному
обсязі у разі встановлення в діях
судді, які вплинули на постановлення
незаконного рішення, складу злочину за
обвинувальним вироком суду, що набрав
законної сили.

Відповідно до ст.62 Конституції
України, матеріальна і моральна шкода,
заподіяна при здійсненні правосуддя,
відшкодовується державою лише
безпідставно засудженій особі в разі
скасування вироку як неправосудного.

Постановою №6 Пленуму Верховного
Суду України від 12 червня 2009 року " Про
деякі питання, що виникають у судовій
практиці при прийнятті до провадження
адміністративних судів при розгляді
ними адміністративних позовів до судів
і суддів" передбачено, що у розумінні ч.1
ст.1,7 і 9 ст. 3, ст. 17, ч.3 ст. 50 КАСУ суди та
судді при розгляді цивільних,
господарських, кримінальних,
адміністративних справ та справ про
адміністративні правопорушення не є
суб"єктами владних повноважень, які
здійснюють владні управлінські
функції, і не можуть бути відповідачами
у справах про оскарження їх рішень, дій
чи бездіяльності, вчинених у зв"язку з
розглядом судових справ.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач просить відшкодувати йому
моральну шкоду в сумі 1000 000 грн., завдану
протиправними діями апеляційного суду
Львівської області.

У пункті 10.2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 13.06.2007 року
№8 "Про незалежність судової влади"
зазначено, що виключне право перевірки
законності та обгрунтованості судових
рішень має відповідний суд згідно з
процесуальним законодавством.
Оскарження в будь-який спосіб судових
рішень, діяльності судів і суддів щодо
розгляду та вирішення справи поза
передбаченим процесуальним законом
порядку у справі не допускається.

Таким чином, суд (суддя) як орган
(особа), що здійснює правосуддя, не може
бути відповідачем у цивільній справі.
Законом встановлений інший механізм
усунення помилок і недоліків,
допущених при здійсненні правосуддя, а
також механізм реагування на порушення
суддями вимог процесуального закону
при здійсненні правосуддя, а саме:
оскарження судових рішень в
апеляційному та касаційному порядку,
та застосування до судді у
встановлених законом випадках у
позасудовому порядку заходів
дисциплінарного впливу.

Отже, зазначеними вище
положеннями Конституції України
визначено, що рішення суду і відповідно
до цього дії або бездіяльність судів у
питаннях здійснення правосуддя,
пов"язаних з підготовкою, розглядом
справ у судових інстанціях тощо, можуть
оскаржуватись у порядку, визначеному
процесуальними законами, а не шляхом
оскарження їхніх дій (чи відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
одночасно з оскарженням таких дій) до
іншого суду, оскільки це порушуватиме
принцип незалежності судів і заборону
втручання у вирішення справи
незалежним судом.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про відмову у
відкритті провадження у справі.

Таким чином, оскаржувана ухвала
постановлена з дотриманням вимог
матеріального та процесуального
закону, доводи апелянта не
спростовують висновків суду, а тому
апеляційну скаргу слід відхилити,
залишивши ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315,324,325
ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Ухвалу Личаківського районного
суду м. Львова від 04 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Т.С. Парандюк