Справа № 303/4754/14-ц
ряд. стат. звіту - 43
Мукачівський місьрайонний суд
Закарпатської області в складі
головуючого - судді
при секретарі судового
засідання Чудіній В.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Мукачево
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк»
звернулося до Мукачівського
міськрайонного суду з позовом до
ОСОБА_1 про виселення, мотивуючи тим, що
24.01.2006 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № МКL1GK00001479,
відповідно до якого відповідачка
отримала від позивача кредит в розмірі
46 410 гривень, з кінцевим терміном
повернення до 22.01.2016 року. В
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним кредитним договором між
позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було
укладено договір іпотеки, згідно якого
остання надала в іпотеку нерухоме
майно, а саме: житловий будинок
загальною площею 52 кв.м., житловою
площею 32.80 кв.м., який розташований за
адресою: АДРЕСА_1 та належить їй на
праві власності на підставі договору
купівлв-продажу. Рішенням
Мукачівського міськрайонного суду від
14 вересня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» задоволено частково, а
саме суд виніс рішення звернути
стягнення на предмет іпотеки, житловий
будинок загальною площею 32.80 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
шляхом продажу вказаного предмета
іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк». Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення, їх примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, але подав до суду
заяву в якій просить провести розгляд
справи без його участі, заявлені
позовні вимоги підтримує повністю та
не заперечує проти винесення заочного
рішення (а.с. 33).

Відповідач ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явилася, по невідомій
суду причині, хоча належним чином
повідомлялася про час і місце розгляду
справи відповідно до ст. 74 ч.5 абз. 3, 4 ЦПК
України (а.с. 24, 37, 52).

Відповідно до заяви представника
позивача за його згодою та за ухвалою
суду проведено заочний розгляд справи
відповідно до вимог ст.ст. 158 ч.2, 224, 225
ЦПК України, на підставі наявних у
справі доказів згідно до ст. 169 ч.4 ЦПК
України.

Дослідженням матеріалів цивільної
справи, встановлено, що рішенням
Мукачівського міськрайонного суду від
14 вересня 2009 року позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
звернено стягнення на предмет іпотеки,
а саме житловий будинок загальною
площею 32.80 кв.м., який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, але в задоволені
позовних вимог про виселення
відмовлено (а.с.13, 14). Відповідно до
довідки № 3047 від 25.07.2014 року
Мукачівського МВ ГУ ДМС України в
Закарпатській області ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає (зареєстрована)
за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.24) та відповідно
до довідки № 1950 від 14.08.2014 року
Мукачівського РС ГУ ДМС України в
Закарпатській області ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає (не
зареєстрована) за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.29).

2із2

Правовідносини врегульовуються
цивільним законодавством України,
Житловим кодексом Української РСР,
Законом України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні».

Статтею 60 ЦПК України, встановлено,
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 61 ч.3 ЦПК України,
встановлено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Постановою Верховного Суду України від
16.01.2012 року в справі за № 6-57цс11,
сформульовано правову позицію
відповідно до якої вбачається, що
Закон України від 11 грудня 2003 року «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, пов'язані
із зняттям з реєстрації місця
проживання, вбачається, що положення
ст. 7 цього Закону підлягають
застосуванню до усіх правовідносин,
виникнення, зміна чи припинення яких
пов'язані з юридичним фактом зняття з
реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з тим
одну із таких вимог: 1) про позбавлення
права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК
України; ст. 405 ЦК України).

Як вбачається з вище визначеного,
відповідачка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, не
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1,
також позивачем ненадано допустимих та
належних доказів, що відповідачка
станом на сьогоднішній час проживає
саме за вище вказаною адресою. Також,
стосовно виселення інших осіб, які
зареєстровані чи проживають за даною
адресою, то в позовній заяві та під час
розгляду справи позивачем не
заявлялось клопотань в яких було б
вказано саме яких осіб і в якому
процесуальному статусі вони мають
брати участь у розгляді справи.
Враховуючи дані обставини, суд прийшов
до висновку про недоведеність
позивачем позовних вимог, відповідно
позов не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 3, 10, 11, 74, 60, 61, 88, 158, 169, 209, 212-215, 224-226
ЦПК України, ст. 7 Закон України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», суд,-

р і ш и в :

В задоволені позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
виселення - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Закарпатської
області через Мукачівський
міськрайонний суд. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий

Р. Іваницький