Справа № 545/1435/14-ц
Провадження № 2/545/897/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2014 р. Полтавський районний
суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.,

при секретарі Лабовкіній Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи: територіальна
громада с.Микільське Полтавського
району Полтавської області в особі
Микільської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області, ОСОБА_5, Приватний нотаріус
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, Полтавська районна
державна нотаріальна контора про
визнання майна об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до територіальної
громади с.Микільське Полтавського
району Полтавської області в особі
Микільської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області про визнання об'єктом спільної
сумісної власності подружжя ОСОБА_7,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, житлового будинку
по АДРЕСА_2 загальною площею 21,5 кв.м,
господарських будівель: гаражу з
оглядовою ямою (Б), літньої кухні (Б1, б),
навісу (б1), погрібу (б2), душу (В),
вбиральні (В1), сараю (Г), навісу (Д),
свердловини №1, хвіртки №2, огорожі №3, 4
та земельної ділянки площею 0,12 га для
обслуговування згаданого житлового
будинку, господарських будівель і
споруд.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 22
грудня 1967 року у виконавчому комітеті
Щербанівської сільської ради
Полтавського району зареєстровано
шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, про що
складено відповідний актовий запис №63.
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, а
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 Все належне
ОСОБА_8 майно вона заповідала в рівних
частках йому - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 В той же
час, ОСОБА_7 заповідав ОСОБА_1 належну
йому на праві особистої приватної
власності частку квартири АДРЕСА_1.

Зазначив, що під час шлюбу ОСОБА_8 та
ОСОБА_7 за власні кошти спільно
побудували житловий будинок по АДРЕСА_2
та господарські будівлі. Однак, право
власності на вказане майно та земельну
ділянку площею 0,12 га, на якій
розташовано згадану садибу, оформлено
на ОСОБА_7, і відносно вказаного майна
ОСОБА_7 не зробив ніякого
розпорядження. Зазначене майно
подружжям набуте за час шлюбу, а тому
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.

Також зазначив, що у квітні 2014 року
представники сільської ради створили
йому перешкоди у користування
згаданими садибою та земельною
ділянкою. У такий спосіб відповідач не
визнає, що житловий будинок по АДРЕСА_2,
господарські будівлі та земельна
ділянку площею 0,12 га, на якій
розташовано садибу є об'єктом права
сумісної власності подружжя ОСОБА_8 та
ОСОБА_7 (а.с.1, 4)

За клопотанням представника позивача,
ухвалою суду від 23 травня 2014 року
відповідача - територіальну громаду
с.Микільське Полтавського району
Полтавської області в особі
Микільської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області замінено на ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 Вважав, що саме вказані особи
користуються спірним майном, не
допускаючи до нього позивача, а тому
уточнив позовні вимоги (а.с.43).

Тією ж ухвалою суду, до участі в справі
були залучені треті особи -
територіальна громада с.Микільське
Полтавського району Полтавської
області в особі Микільської сільської
ради Полтавського району Полтавської
області, ОСОБА_5, Приватний нотаріус
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, Полтавська районна
державна нотаріальна контора

В судовому засіданні представник
позивача адвокат ОСОБА_9 позов просив
задовольнити та надав суду пояснення
аналогічні викладеному в позовній
заяві.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 позов не
визнали, при цьому пояснили, що вони не
заперечують, що спірно майно належало
подружжю ОСОБА_7.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, в
останнє судове засідання не з'явився,
будучи належним чином повідомленим про
розгляд справи. Особи, які беруть
участь у справі не заперечили проти
розгляду справи без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_4
адвокат ОСОБА_10 вважала, що позов не
підлягає задоволенню, оскільки права
позивача відповідачами не порушено.

Третя особа ОСОБА_5 вважала, що в даному
випадку не повинно бути спору, оскільки
спадкодавці разом будували спірний
житловий будинок, а відповідачі на
нього не мають права.

Представники третіх осіб -
територіальної громади с.Микільське
Полтавського району Полтавської
області в особі Микільської сільської
ради Полтавського району Полтавської
області, Полтавської районної
державної нотаріальної контори, третя
особа Приватний нотаріус Полтавського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
направили до суду заяви про розгляд
справи без їх участі.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, третьої особи, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що 22 грудня 1967 року у
виконавчому комітеті Щербанівської
сільської ради Полтавського району
зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, про що складено відповідний
актовий запис №63. Вказане
підтверджується копію повторного
свідоцтва про шлюб від 15 травня 2013 року
(а.с.31).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданим Октябрським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Полтавського
міського управління юстиції 25
листопада 2012 року (а.с.9)

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2, виданим виконавчим
комітетом Микільської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області 13 червня 2013 року (а.с.9 на
звороті).

Тобто судом встановлено, що спільне
життя сторін тривало з 22 грудня 1967 року
по ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Під час шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за
власні кошти спільно побудували
житловий будинок та господарські
будівлі по АДРЕСА_2 Полтавської
області, що підтверджується технічним
паспортом на садибний житловий будинок
(а.с.28-30), не заперечується сторонами.

Однак, право власності на вказане майно
оформлено на ОСОБА_7, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 11 липня
2008 року (а.с.7), і відносно нього ОСОБА_7
не зробив ніякого розпорядження.
Житловий будинок та господарські
будівлі по АДРЕСА_2 подружжям набуте за
час шлюбу, а тому належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності.

Згідно ст.60 СК України майно набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Тобто, підставою набуття
подружжям права спільної сумісної
власності є лише одна обставина:
набуття (придбання, виготовлення,
спорудження) майна за час шлюбу. Якщо
майно придбане під час шлюбу, то
реєстрація прав на нього лише на ім'я
одного із подружжя не спростовує
презумпції належності його до спільної
сумісної власності подружжя. Якщо у
відповідному документі (договорі
купівлі-продажу) власником чи
набувачем вказано, лише чоловіка, це ще
не значить, що він є одноосібним
власником майна.

При житті ОСОБА_7 належну на праві
особистої приватної власності частку
квартири АДРЕСА_1 заповідав ОСОБА_1, що
підтверджується копією заповіту від 25
квітня 2013 року (а.с.32, 15, 106), а ОСОБА_8 все
належне їй майно заповідала в рівних
частках ОСОБА_1 та ОСОБА_5, що
підтверджується копією заповіту від 19
липня 2012 року (а.с.119, 120). Вказані
заповіти посвідчено приватним
нотаріусом ОСОБА_6

У будинку по АДРЕСА_2 також була
зареєстрована ОСОБА_4, а її батьки
ОСОБА_2 ОСОБА_3 проживають в будинку по
АДРЕСА_3, який знаходиться поряд із
спірним будинком.

Після смерті власника ОСОБА_7,
відповідачі вважать, що ОСОБА_4 має
право на спадкове майно, а тому, як
убачає позивач, чинять йому перешкоди у
користуванні вказаним нерухомим
майном.

Відповідачі не заперечили, що житловий
будинок по АДРЕСА_3 будувався при житті
ОСОБА_8 та ОСОБА_7, і в його будівництві
приймали участь обидва подружжя.

Ні домовленістю між подружжям ОСОБА_8
та ОСОБА_7, ні законом, ні рішенням суду
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності подружжя не були
змінені.

Окрім того, ОСОБА_7 на підставі рішення
виконавчого комітету Микільської
сільської ради Полтавського району
передана у приватну власність земельна
ділянка площею 0,12 га, призначена для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, яка
розташована на території Микільської
сільської ради Полтавського району, що
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії І-ПЛ №057946 від 14 вересня 1998 року
(а.с.8).

Згідно ст. ст. 81, 116 ЗК України, ст.57 СК
України земельна ділянка, одержана
громадянином у період шлюбу в приватну
власність шляхом приватизації, є його
особистою приватною власністю, та не
може бути визнана спільною сумісною
власністю подружжя, оскільки, у такому
разі земельна ділянка не відноситься
до майна, нажитого подружжям у шлюбі, та
є лише одержаною у власність одним із
подружжя часткою із земельного фонду.

Згідно ст.69 Закону України «Про
нотаріат» нотаріус при видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом перевіряє факт смерті
спадкодавця, наявність заповіту,

час і місце відкриття спадщини, склад
спадкового майна. Нотаріус також
перевіряє коло осіб, які мають право
на обов'язкову частку в спадщині.

З урахуванням наведеного вимоги щодо
про визнання майна об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
заявлені передчасне, право позивача на
оформлення та реєстрацію такого права
відповідачами не порушене. Відмова
нотаріуса в видачі свідоцтва про право
на спадщину - відсутня.

До того ж, фактично між сторонами існує
спір з приводу користування спадковим
будинком, господарськими будівлями та
спорудами, що розташовані по АДРЕСА_3
Полтавської області, на що вказує в
позовній заяві ОСОБА_1

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має
право звернутись до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

У відповідності до ст.3
Цивільно-процесуального кодексу
України кожна особа має право в
порядку, встановлену
цивільно-процесуальним кодексом
звернутись до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав,свобод чи інтересів.

У відповідності до ст.64 Конституції
України право на звернення до суду за
захистом своїх прав і свобод не
підлягає обмеженню. Дане право
гарантоване усім фізичним та юридичним
особам, права і свободи чи інтереси
яких порушені, невизнані або оспорені.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

За таких обставин суд дійшов до
висновку про недоведеність позивачем
факту порушення його прав, що
підлягають судовому захисту.

Питання щодо судових витрат судом
вирішуються відповідно до положень
ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
треті особи: територіальна громада
с.Микільське Полтавського району
Полтавської області в особі
Микільської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області, ОСОБА_5, Приватний нотаріус
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, Полтавська районна
державна нотаріальна контора про
визнання майна об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через Полтавський районний суд
Полтавської області в десятиденний
строк з дня його проголошення, а у разі
якщо рішення було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Полтавського районного суду

Л.В.Шелудяков