АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції - Вовк С.В.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

02 жовтня 2014 року
м.Київ

Колегія судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

Головуючого судді
Панченка М.М.

Суддів
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

При секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє за
дорученням ОСОБА_2, на рішення
Печерського районного суду м.Києва від
25 червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3-і особи Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Вектор-Прогрес», Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у м.Києві
про визнання права власності та
витребування майна з чужого
незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року ОСОБА_3
звернулась з позовом до ОСОБА_2 і
просила винести рішення, яким
витребувати із чужого незаконного
володіння відповідачки квартиру
АДРЕСА_1, та визнати за собою право
власності на цю квартиру.

Позивач зазначав, що, будучи
власником указаної квартири, вона
заставила її 7.12.2007 року в іпотеку банку
«Європейський» на забезпечення
кредитних зобов»язань.

30.04.2009 року іпотекодержатель АКБ
«Європейський» уклав з відповідачем
ТОВ «Вектор-Прогрес» договір про
відступлення права вимоги за цим
договором іпотеки.

24.09.2010 року державним
реєстратором Комунального
підприємства «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації прав власності на об»єкти
нерухомого майна» спірна квартира з
порушенням вимог чинного
законодавства, зареєстрована як
власність за ТОВ»Вектор-Прогрес»
(номер запису 43104 в книзі 249-66).

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
18.03.2013 року зазначене рішення
державного реєстратора скасоване, як
незаконне. Рішення суду набрало
чинності 8.04.2013 року.

Таким чином, не маючи права на
розпорядження спірною квартирою,
відповідач ТОВ»Вектор-Прогрес» на
підставі договору купівлі-продажу від
28.09.2010 року посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_4 продав цю квартиру
відповідачу ОСОБА_2 (реєстровий №2283).

Керуючись ст.ст.387,388 ЦК України, позивач
просив задовольнити позов.

Рішенням Печерського районного суду
м.Києва від 25 червня 2013 року позов
задоволено /а.с.71-73/.

Судовим рішенням ухвалено витребувати
з чужого незаконного володіння ОСОБА_2
квартиру АДРЕСА_1 в інтересах ОСОБА_3.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на
указану квартиру.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1,
яка діє за дорученням ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення
Печерського районного суду м.Києва від
25 червня 2013 року та ухвалити нове
рішення про відмову у позові / а.с.87-93/.

Скаржник послався на те, що суд першої
інстанції, не витребувавши квартиру із
володіння ТОВ»Вектор-Прогрес», визнав
право власності на квартиру за
позивачкою, вийшов тим самим за межі
позовних вимог.

Також, скаржник послався на те, що
відповідач ОСОБА_2 не перебувала у
договірних відносинах з позивачкою, а
тому є неналежним відповідачем. При
цьому, суд залучив ТОВ»Вектор-Прогрес»
третьою особою у справі, в той час, як ця
особа має бути відповідачем.

Крім того, скаржник зазначає, що,
витребовуючи спірну квартиру у
відповідачки ОСОБА_2, суд не скасував
оформлене належним чином на неї право
власності в державному реєстраційному
органі.

Скаржник також вважає, що суд
зобов»язаний був залучити до участі у
справі третьою особою приватного
нотаріуса ОСОБА_4, якою посвідчений
договір купівлі-продажу спірної
квартири між ТОВ»Вектор-Прогрес» та
ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі також
зазначається, що суд першої інстанції,
посилаючись на постанову Окружного
адміністративного суду від 18.03.2013 року,
не врахував, що договір відступлення
прав вимоги не був предметом розгляду
цього спору, який є чинним і на цей час,
а тому спірна квартира, у будь-якому
випадку, повинна була залишатись у
власності ТОВ»Вектор-Прогрес». При
цьому, як зазначає скаржник, суд не дав
оцінки рішенню Господарського суду
м.Києва від 2.02.2010 року за позовом
ТОВ»Компанія «Укренерговосток-1» до
АКБ»Європейський» про визнання
недійсним вище зазначеного договору
відступлення прав вимоги від 30.04.2009
року, рішенням якого у позові
відмовлено.

Скаржник також зазначав, що,
ТОВ»Вектор-Прогрес» набув право
власності на спірну квартиру на
законних підставах, а тому ОСОБА_2 є
добросовісним набувачем цієї квартири.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення учасників процесу, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу належить
відхилити, а рішення залишити без змін
з таких підстав.

Як слідує з матеріалів справи і
таке встановлено судом, позивачка
ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу від 2.04.2007 року придбала
у власність квартиру АДРЕСА_1 /а.с.7-8/.

Відповідно до договору іпотеки від
7.12.2007 року, позивачка заставила
указану квартиру АКБ»Європейський» на
забезпечення своїх кредитних
зобов»язань перед банком /а.с.11-16/.

30.04.2009 року іпотекодержатель АКБ
«Європейський» уклав з відповідачем
ТОВ «Вектор-Прогрес» договір про
відступлення права вимоги за цим
договором іпотеки /а.с.20-21/.

24.09.2010 року державним реєстратором
Комунального підприємства «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації прав власності на
об»єкти нерухомого майна» спірна
квартира з порушенням вимог чинного
законодавства, як власність за ТОВ
«Вектор-Прогрес» під реєстраційним
номером запису 43104 в реєстраційній
книзі 249-66 /а.с.23-24/.

Дійшовши висновку про
задоволення позову, колегія суддів
вважає, що реєстрація спірної квартири
АДРЕСА_1 на ім»я іпотекодержателя ТОВ
«Вектор-Прогрес» здійснена
Комунальним підприємством «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації прав власності на
об»єкти нерухомого майна» з порушенням
чинного законодавства, що діяло на час
здійснення реєстрації.

Зазначеного висновку
обгрунтовано дійшов Окружний
адміністративний суд м.Києва у своїй
постанові від 18.03.2013 року /а.с.29-31/.

Згідно висновку указаного
судового рішення встановлено, що, на
момент виникнення спірних
правовідносин діяло «Тимчасове
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно»,
затверджене наказом Міністерством
юстиції України від 7.02.2002 року за
№7/5.

Згідно п.1 переліку
правовстановлювальних документів, на
підставі яких здійснювалась
реєстрація органами БТІ прав власності
на об»єкти нерухомого майна (додаток №1
до п.2.1. Тимчасового положення) до числа
відповідних документів віднесено,
зокрема, договір іпотеки, що містить
застереження про задоволення вимог
іпотекодержателя, договір про
задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому, подання документів
для державної реєстрації прав
врегульовано пунктом 2.7. Тимчасового
положення, відповідно до якого, для
проведення державної реєстрації права
власності на нерухоме майно на
підставі договорів іпотеки, що містять
застереження про задоволення вимог
іпотекодержателя, реєстратору БТІ,
крім документів, передбачених
Тимчасовим положенням необхідно також
надати: завірену в установленому
порядку копію письмової вимоги про
усунення порушень, надісланої
іпотекодержателем іпотекодавцю та
боржнику, якщо він є відмінним від
іпотекодавця, у якій має бути зазначено
стислий зміст порушених зобов»язань,
вимогу про виконання порушеного
зобов»язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги;
документ, який підтверджує сплив
тридцятиденного строку з моменту
отримання іпотекодавцем та боржником
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмової вимоги іпотекодержателя,
якщо більш тривалий строк не указано у
надісланій іпотекодержателем
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмовій
вимозі; звіт про оцінку предмета
іпотеки, складений після спливу строку
вказаного у надісланій
іпотекодержателем іпотекодавцю та
боржнику, якщо він є відмінним від
іпотекодавця, письмовій вимозі; витяг з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об»єктів нерухомого майна про
наявність/відсутність заборони та/або
арешту нерухомого майна, виданий після
спливу строку вказаного у надісланій
іпотекодержателем іпотекодавцю та
боржнику, якщо він є відмінним від
іпотекодавця, письмовій вимозі.
Наявність накладеної заборони
відчуження нерухомого майна при
посвідченні договору іпотеки, за яким
відбувається перехід права власності
від іпотекодавця до іпотекодержателя
не є підставою для прийняття
реєстратором БТІ рішення про відмову у
державній реєстрації прав за
іпотекодержателем.

Між тим, як встановлено судом, з
недотриманням вимог п.11 договору
іпотеки іпотекодержатель ТОВ
«Вектор-Прогрес», звертаючись 24.09.2010
року до Комунального підприємства
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації прав
власності на об»єкти нерухомого майна»
про реєстрацію за ним права власності
на спірну квартиру, не надав
підтверджень надіслання іпотекодавцю
ОСОБА_3 письмової вимоги про
необхідність виконання протягом
тридцятиденного строку зобов»язань за
кредитним договором та попередження
її про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Відповідно ТОВ «Вектор-Прогрес»
не надав Державному реєстратору прав
власності на об»єкти нерухомого майн і
документа, який би підтверджував сплив
тридцятиденного строку з моменту
отримання ОСОБА_3 указаної письмової
вимоги іпотекодержателя.

Із аналізу викладеного, Окружний
адміністративний суд м.Києва у своїй
постанові від 18.03.2013 року, яка набрала
чинності 8.04.2013 року, дійшов правильного
і обгрунтованого висновку, що
реєстрація 24.09.2010 спірної квартири на
ім»я ТОВ»Вектор-Прогрес» здійснена
Державним реєстратором Комунальним
підприємством «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації прав власності на об»єкти
нерухомого майна» з порушенням чинного
законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або у адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, як встановлено судом, ТОВ
«Вектор-Прогрес» не мав права
відчужувати квартиру АДРЕСА_1
відповідачці ОСОБА_2, оскільки у нього,
було відсутнє право розпорядження
цією квартирою, тобто, відсутній
необхідний обсяг цивільної
дієздатності, що в силу п.2 ст.203 та ч.1
ст.215 ЦК України свідчить про
недійсність договору купівлі-продажу
спірної квартири від 28.09.2010 року,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_4 за реєстровим №2283.

На підставі викладеного судом
встановлено, що спірна квартира із
володіння ОСОБА_3 вибула поза її волею,
як власниці квартири.

Відповідно до ст.330 ЦК України, якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
це право, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до статті 388 цього Кодексу
майно не може бути витребуване у нього.

Пунктом 3 частини 1 статті 388 ЦК України
передбачено, що у разі придбання майна
за відплатним договором у особи, яка не
мала права його відчужувати, про що
набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач) власник має
право витребувати це майно від
набувача лише у випадку, якщо майно
вибуло з володіння власника або особи,
які він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Добросовісне придбання, згідно статті
388 ЦК України, можливе тоді, коли майно
придбане не безпосередньо у власника, а
у особи, яка не мала права відчужувати
це майно. Наслідком угоди, укладеної з
таким порушенням, є не двостороння
реституція, а повернення майна з чужого
незаконного володіння (віндикація).

Таким чином, оскільки спірна квартира
вибула із володіння та власності
позивачки ОСОБА_3 не з її волі, як було
вище встановлено судом, її порушені
права підлягають захисту шляхом
задоволення позову з використанням
правового механізму віндикації.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2,
як добросовісний набувач, до суду з
позовом про стягнення збитків,
заподіяних їй в результаті укладення
недійсної угоди до ТОВ
«Вектор-Прогрес» не зверталась.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі
спростовані у мотивувальній частині
рішення.

Між тим, доводи в апеляційній скарзі
про незалучення приватного нотаріуса
ОСОБА_4 до розгляду справи суд не
вбачає необхідним, оскільки нотаріуси,
що посвідчували правочини, недійсність
яких досліджуються у суді, можуть за
необхідності залучатись як свідки, а як
треті особи вони можуть виступати у
випадках, коли правовою підставою
недійсного правочину позивач зазначає
неправомірні дії нотаріуса.

В апеляційній скарзі зроблене
посилання на те, що судом першої
інстанції не враховано того, що на
підставі договору відступлення прав
вимоги, укладеного між
АКБ»Європейськеий» та
ТОВ»Вектор-Прогрес» спірна квартира
повинна була залишатись у власності
ТОВ»Вектор-Прогрес». Однак зі змісту
судового рішення чітко слідує, що право
власності за ТОВ»Вектор-Прогрес»
зареєстроване в органах БТІ незаконно,
що, фактично і послужило підставою для
задоволення позову ОСОБА_3.

Крім того, суд відхиляє доводи
скаржника в тій частині, що суд не дав
оцінки рішенню Господарського суду
м.Києва від 2.02.2010 року за позовом
ТОВ»Компанія «Укренерговосток-1» до
АКБ»Європейський» про визнання
недійсним вище зазначеного договору
відступлення прав вимоги від 30.04.2009
року. Між тим, дійсність указаного
договору відступлення не оскаржується,
а його наслідки не впливають на предмет
цього спору.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про залишення
без змін рішення суду першої інстанції,
як ухваленого на повно з»ясованих
обставинах з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права,
а доводи викладені в апеляційній
скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє за
дорученням ОСОБА_2, відхилити, а
рішення Печерського районного суду
м.Києва від 25 червня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з
моменту проголошення шляхом подання
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді