Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/3546/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Кабаля І.І., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2, представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Галицького районного суду
м. Львова від 27 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Фонду
цивільних досліджень «U.S. Civilian Research &
Development Foundation», Виконавчого комітету
Львівської міської ради, третя особа -
Державна акціонерна компанія «Хліб
України» про стягнення заробітної
плати за винахідливість,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2, ОСОБА_4 звернулись до суду
з позовом до Фонду цивільних
досліджень - U.S. Civilian Research & Development Foundation,
виконавчого комітету Львівської
міської ради, в якому просять стягнути
з відповідачів 660 тисч дол.США та 650 грн.
відповідно, 1000 грн. з третьої особи, а
також визнати їх співавторами
винаходів, згідно авторського
свідоцтва НОМЕР_1, свідоцтв України
НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4. В обґрунтування
позову покликаються на те, що вони є
авторами та співавторами винаходів,
захищених патентом СРСР на винахід
НОМЕР_5 «ІНФОРМАЦІЯ_1», патентом України
на винахід НОМЕР_6 «ІНФОРМАЦІЯ_2»,
деклараційним патентом України на
винахід НОМЕР_2 «ІНФОРМАЦІЯ_3» та
патентом України на корисну модель
НОМЕР_4 «ІНФОРМАЦІЯ_4». 22.04.2010 року
відповідачами було надано грант
колективному науково-виробничому
підприємству «Марс», яке входить в
Державну акціонерну компанію «Хліб
України» на проект «Розробка
аераційних технологій сушки та
озонової дезінфекції зерна в умовах
рециркуляції насипу» без їх відома та у
їх відсутності, тобто не визнали їх
автором та співавтором цих винаходів.
Таким чином, відповідачами порушено
належні їм права інтелектуальної
власності, захищені патентом СРСР на
винахід НОМЕР_5 «ІНФОРМАЦІЯ_1», патентом
України на винахід НОМЕР_6
«ІНФОРМАЦІЯ_2», деклараційним патентом
України на винахід НОМЕР_2
«ІНФОРМАЦІЯ_3» та патентом України на
корисну модель НОМЕР_4 «ІНФОРМАЦІЯ_4».

Рішенням Галицького районного
суду м. Львова від 27 березня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2
подавши апеляційну скаргу, у якій
зазначає, що районний суд не прийняв до
уваги наявність у позивачів авторських
документів НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, які
діють безстроково та поширюється на
правонаступників згідно ст. 8 та cт. 98
згідно Закону України «Про охорону
прав на винаходи і корисні моделі» та
не спростовано документами або
доказами відповідачів. Окрім того,
відповідачі не уклали з співавторами
письмовий договір про винагороду, чим
порушено ч.3 ст. 9 «Про охорону прав на
винаходи та корисні моделі».
Покликається на ст. 466 ЦК України згідно
якої, майнові права на винахід, корисну
модель можуть бути припинені тільки за
ініціативою особи, які їй належать.

Просить скасувати рішення
Галицького районного суду від 27
березня 2014 року та задовольнити
позовні вимоги про стягнення на
користь позивачів 650 тисяч грн. з Фонду
цивільних досліджень - «U.S. Civilian Research &
Development Foundation», який проводив конкурс; 650
грн. стягнення з Виконавчого комітету
Львівської міської ради; 1000 грн. з
Державної акціонерної компанії «Хліб
України»; визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_4
співавторами винаходів: на авторське
свідоцтво НОМЕР_1, на винахід України:
НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4.

Заслухавши суддю-доповідача,
ОСОБА_2, представника ОСОБА_3
перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Обставини, визнані
сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам.

У відповідності до ч.1 ст.418 ЦК
України, право інтелектуальної
власності - це право особи на результат
інтелектуальної, творчої діяльності
або на інший об'єкт права
інтелектуальної власності, визначений
цим Кодексом та іншим законом.

Виходячи з приписів статті ст.432
ЦК України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
права інтелектуальної власності. Суд у
випадках та в порядку, встановлених
законом, може постановити рішення,
зокрема, про: 1) застосування негайних
заходів щодо запобігання порушенню
права інтелектуальної власності та
збереження відповідних доказів;
2) зупинення пропуску через митний
кордон України товарів, імпорт чи
експорт яких здійснюється з порушенням
права інтелектуальної власності; 3)
вилучення з цивільного обороту
товарів, виготовлених або введених у
цивільний оборот з порушенням права
інтелектуальної власності, та знищення
таких товарів; 4) вилучення з цивільного
обороту матеріалів та знарядь, які
використовувалися переважно для
виготовлення товарів з порушенням
права інтелектуальної власності, або
вилучення та знищення таких матеріалів
та знарядь; 5) застосування разового
грошового стягнення замість
відшкодування збитків за неправомірне
використання об'єкта права
інтелектуальної власності. Розмір
стягнення визначається відповідно до
закону з урахуванням вини особи та
інших обставин, що мають істотне
значення; 6) опублікування в засобах
масової інформації відомостей про
порушення права інтелектуальної
власності та зміст судового рішення
щодо такого порушення.

Відповідно до ст. 35 Закону
України "Про охорону прав на винаходи і
корисні моделі" захист прав на винахід
(корисну модель) здійснюється у
судовому та іншому встановленому
законом порядку.

Згідно ч.1 ст.462 ЦК України, набуття
права інтелектуальної власності на
винахід, корисну модель засвідчується
патентом.

Частиною 1 ст.465 ЦК України передбачено,
що майнові права інтелектуальної
власності на винахід, корисну модель,
промисловий зразок є чинними з дати,
наступної за датою їх державної
реєстрації, за умови підтримання
чинності цих прав відповідно до закону.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа щодо
якої встановлено ці обставини.

Ухвалою колегії суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області від 15 квітня 2013 року
у справі за позовом за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького
районного суду м. Львова від 23 жовтня 2012
року встановлено наступні обставини.

Власником деклараційного патенту
НОМЕР_2 на винахід "ІНФОРМАЦІЯ_3" є
ОСОБА_4; відповідно до абз. 4 п. 4 ст. 6
Закону України "Про охорону прав на
винаходи і корисні моделі" від 15.12.1993
року строк дії деклараційного патенту
на винахід становить 6 років від дати
подання заявки до Установи і згідно з
інформаційною базою даних "Відомості
про патенти України на винаходи
(корисні моделі), які визнані
недійсними, та патенти, які втратили
чинність" Державного підприємства
"Український інститут промислової
власності", цей патент припинив свою
дію 24.12.2008 року.

Власником патенту НОМЕР_4 на корисну
модель "ІНФОРМАЦІЯ_4" є ОСОБА_2 і права на
корисну модель є чинними з 11.01.2010 року і
до цього часу, а відтак станом на 2009 рік
(час проведення конкурсу за Програмою
науково-технічного підприємництва,
проведеного Державним комітетом
України з питань науки, інновацій та
інформатизації та Фондом цивільних
досліджень та розвитку США), апелянт не
був володільцем жодного з вказаних ним
патентів на винахід чи корисну модель.
Дія Патенту НОМЕР_1, виданого на винахід
"Способ хранения
сельськохозяйственной продукции",
розповсюджувалася на всю територію
Союзу ССР строком на 20 років починаючи
з 24.08.1989 року (тобто - до 24.08.2009 року).

Враховуючи вищенаведене
колегія суддів вважає, що відмовляючи в
позовних вимогах щодо стягнення 650
тисяч грн. з Фонду цивільних досліджень
- «U.S. Civilian Research & Development Foundation», який
проводив конкурс; 650 грн. стягнення з
Виконавчого комітету Львівської
міської ради; 1000 грн. з Державної
акціонерної компанії «Хліб України»
районний суд прийшов до правильного
висновку щодо безпідставності вимог.

Окрім того збільшення позовних вимог
до 6,5 млн. дол. США при розгляді в
апеляційному суді ОСОБА_2, колегія
суддів вважає безпідставними та
такими, що не відповідають ч.1 ст.303
ЦПК України, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.29 та п.2 ст.32 Закону
України «Про охорону прав на винаходи і
корисні моделі», власник патенту
повинен сплачувати відповідні збори
за підтримання чинності патенту і
добросовісно користуватися виключним
правом, що випливає з патенту. Дія
патенту припиняється у разі несплати
у встановлений строк річного збору за
підтримання його чинності.

Матеріалами справи встановлено, що з
інформаційної бази даних «Відомості
про патенти України на винаходи
(корисні моделі), які визнані
недійсними, та патенти, які втратили
чинність» Державного підприємства
«Український інститут промислової
власності», патент НОМЕР_3
«ІНФОРМАЦІЯ_5» припинив свою дію 04.08.2008
року у зв»язку з порушенням власником
патенту ОСОБА_2, обов»язків
передбачених ст. 29
вищезазначеного закону, а саме з
несплатою річного збору .

Окрім того, позивачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 не перебували у
цивільно-правових чи трудових
відносинах з відповідачами чи третьою
особою, як це передбачено ст.9 Законом
України «Про охорону прав на винаходи і
корисні моделі»., що підтверджується
листом дирекції
«Інпредкадри» (а.с.188) та не заперечував
ОСОБА_2

За загальним правилом кожна особа має
право на захист свого цивільного права
лише в разі його порушення, невизнання
або оспорювання (частина перша статті 15
ЦК, частина перша статті 3 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК).

Колегія суддів вважає, судом першої
інстанції вірно встановлено те, що
позивачі не були володільцями жодного
з вказаних ними патентів на винахід чи
корисну модель які б діяли на той час та
цю обставину що авторство та/або
співавторство позивачів не
оспорюються.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком районного суду,
оскільки такий є обґрунтованим, при
встановленні фактів судом не було
порушено норм цивільного
процесуального законодавства й
правильно застосовано норми
матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, тому підстав для
скасування рішення Галицького
районного суду м. Львова від 27 березня
2014 року колегія суддів не вбачає,
оскільки таке ухвалене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права у відповідності до вимог ст.ст.
213-214 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення колегія суддів не
вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307,
ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 27 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Л.Б. Струс

Судді
І.І. Кабаль

Н.Л. Шумська