Cправа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2014 р. Борівський районний суд
Харківської області в складі:

головуючого cудді
Федченко В.М.

при секретарі
Стрілець Л.В.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

представника
відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Борова справу
за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
третя особа: ОСОБА_6, про стягнення
коштів, витрачених на ремонт
домоволодіння та стягнення моральної
шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6, про
припинення дії, яка порушує право,
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової та моральної
(немайнової) шкоди,

В С Т А Н О В И
В :

09.09.2014 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулася до Борівського районного
суду з позовною заявою до ОСОБА_5, третя
особа: ОСОБА_6, про стягнення коштів,
витрачених на ремонт домоволодіння та
стягнення моральної шкоди в якій
вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7,
який проживав в АДРЕСА_1. Спадкоємцями
першої черги за законом на майно ОСОБА_7
є його діти, доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в
рівних долях.

Позивачі вказують, що приблизно
15.09.2013 р. їм стало відомо, що спадкоємиці
планують продавати домоволодіння, де
проживав їхній батько, то вони вирішили
його купити.

25.09.2013 р. ОСОБА_8 - мати ОСОБА_3 та
позивачі пішли до спадкоємниць, щоб
домовитися про купівлю вищевказаного
домоволодіння, в розмові сестри ОСОБА_6
дійсно підтвердили свої наміри продати
домоволодіння розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, після прийняття спадщини
після їхнього батька. В цій розмові
позивачі з однієї сторони та ОСОБА_6 і
ОСОБА_5 з іншої сторони дійшли взаємної
згоди про купівлю-продаж даного
домоволодіння та домовились за ціну в
розмірі 8000 доларів США, тобто вони
уклали між собою усний договір про те,
що по спливу шестимісячного строку
доньки ОСОБА_7 оформлять спадщину по
житловому будинку та земельній
ділянці, після чого офіційно через
нотаріальну контору продадуть
позивачам житловий будинок, а позивачі
в свою чергу пообіцяли, що не
відмовляться від купівлі даного
домоволодіння та в підтвердження чого
готові сплатити аванс в розмірі
половини вартості будинку, тобто в сумі
4000 доларів США.

Так як попередній усний договір
купівлі-продажу домоволодіння
практично відбувся, сторони дійшли
взаємної згоди, то домовилися, що
сестри віддадуть позивачам ключ від
житлового будинку щоб вони могли
готувати його до проживання, робити
ремонт.

Так як ОСОБА_5 тимчасово проживає
в м. Харків, то позивачі більше
спілкувалися з ОСОБА_6 та 19.10.2013 р., як і
домовилися раніше, віддали їй в якості
авансу 4000 доларів США про що вона
власноручно написала розписку, в якій
вказала, що сестри зобов'язуються не
продавати іншій особі належний їм в
спадок житловий будинок.

20.10.2013 р. при зустрічі ОСОБА_6 в
присутності свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та
ОСОБА_8 віддала позивачам ключі від
домоволодіння, технічний паспорт на
житловий будинок, копії своїх
паспортів, ідентифікаційних кодів для
того, щоб вони могли замовити
розроблення технічної документації,
робити проект на газ, а через декілька
днів сестри вивезли з домоволодіння
всі свої речі щоб вони не заважали
робити ремонт в домоволодінні.

За період з листопада 2013 р. по
липень 2014 р. позивачі практично
закінчили ремонт в житловому будинку, а
саме: замінили всі вікна на пластикові,
замінили двері, переклали цегляні
стіни, утеплили будинок гіпсокартоном,
замінили підлогу, провели газ,
поставили газову колонку, ванну і тому
подібне. Періодично сестри приходили
до позивачів, цікавилися як вони
роблять ремонт, не заперечували проти
перепланування в будинку. Побоюючись,
що їх можуть обдурити, позивачі до
початку ремонту в будинку, коли
спадкоємиці вивезли всі свої речі,
запросили депутата Богуславської
сільської ради, який склав акт
обстеження житлового будинку, після
закінчення ремонту вони знову його
запросили та склали такий акт, крім
того, в присутності депутата позивачі
проводили фотозйомку до і після
проведення ремонту.

Позивачі зазначають, що їм було
відомо, що сестри вирішили оформити
спадщину не на двох, а тільки на ОСОБА_5,
але оформленням спадщини, наскільки їм
було відомо, займалася ОСОБА_6

20.01.2014 р. ОСОБА_6 віддала позивачам
аванс в розмірі 4000 доларів США
мотивуючи тим, що у неї з сестрою ОСОБА_5
виникла сварка за спадщину та вказала,
що домовленість про продаж
домоволодіння залишається в силі, а
кошти за нього в сумі 8000 доларів США
позивачі повинні будуть віддати їм
обом в присутності її сестри.

В червні 2014 р. позивачі дізналися,
що ОСОБА_5 оформила на себе спадщину по
домоволодінню через Борівську
державну нотаріальну контору, коли
вони почали їм телефонувати щоб
оформити договір купівлі-продажу, то
ОСОБА_6 повідомила, що сестра її
обдурила, а ОСОБА_5 в телефонній розмові
пообіцяла вирішити все на місці.

На початку липня 2014 р. ОСОБА_5
приїхала та заявила, що за 8000 доларів
США вона продавати домоволодіння не
буде, а якщо позивачі хочуть його
купити, то ціна його буде складати 15 000
доларів США на що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
заперечили та зазначили, що таких
коштів вони не мають і тим паче вони вже
вклали в ремонт будинку більше 100000 грн.,
а саме 109218 грн. 01 коп. Спочатку ОСОБА_5
обіцяла повернути позивачам витрачені
кошти на ремонт, а через декілька днів,
а саме 15.07.2014 р. при зустрічі повідомила,
що будинок буде продавати та кошти їм
повертати не збирається. В зв'язку з чим
позивачі звернулися зі скаргою до
прокуратури Борівського району на що
04.08.2014 р. з Борівського РВ ГУМВС України
надійшов висновок по скарзі, де
вказано, що в діях ОСОБА_5 відсутні
ознаки злочину та рекомендовано
звернутися до суду.

В своєму позові ОСОБА_3 та ОСОБА_4
вказують, що вони витратили на ремонт
домоволодіння 109218 грн.01 коп., крім цього
діями ОСОБА_5 їм заподіяна моральна
шкода, яка виражається в тому, що вони
протягом шести місяців весь свій
вільний час витрачали щоб прибратися в
дворі, господарських будівлях,
житловому будинку. Були впевнені, що
ремонт роблять для себе, витрачали
багато свого часу для доставки
будівельних матеріалів, кошти на
бензин, які не можуть підтвердити
чеками, витрачали своє здоров'я, тому
нанесену моральну шкоду вони оцінюють
в сумі 25000 грн.

Просять стягнути з ОСОБА_5 на їхню
користь грошові кошти в сумі 109218 грн. 01
коп. витрачених на ремонт
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, моральну шкоду в
розмірі 25 000 грн., витрати на сплату
судового збору в сумі 1346 грн. та 121 грн. 80
коп., витрати на правову допомогу в
розмірі 2000 грн.

19.09.2014 р. від ОСОБА_5 до суду
надійшов зустрічний позов в якому
вказує, що вона є одноособовим
власником житлового будинку по
АДРЕСА_1, що підтверджується доданими
документами. З позивачами жодних
договорів не укладала ні в усній, ні в
письмовій формі та не збиралася цього
робити, ніколи не розмовляла з ними
стосовно продажу домоволодіння через
те, що їй ніде більш мешкати. Позивачі
перекручують факти та намагаються
ввести суд в оману.

З листопада 2013 р. позивачі
самовільно, без згоди власника садиби,
неправомірно постійно проживають в
домоволодінні ОСОБА_5, самовільно
переобладнали домоволодіння та
користуються земельною ділянкою
отримуючи з неї неправомірний прибуток
у вигляді сільгосппродукції та
утримують свійську птицю. Про
придбання житлового будинку, який
належить ОСОБА_5 на праві приватної
власності, позивачі домовлялися з
ОСОБА_6 всупереч її волі. Вона вказує, що
з грудня 2013 р. своїми протиправними
діями позивачі перешкоджали їй вільно
володіти, користуватися та
розпоряджатися своїм майном, чим
нанесли збиток у вигляді недоотриманих
коштів за оренду даного домоволодіння,
оренду земельної ділянки площею 0,25 га.,
витрати на оренду приміщення в м.
Харків та заподіяли шкоду в сумі 28000
грн.

В зв'язку з чим за заявою ОСОБА_5
11.08.2014 р. до ЄРДР були внесені відомості
за попередньою правовою кваліфікацією
за ч.1 ст.190 КК України, 12.08.2014 р. вона
направила на адресу позивачів листи з
проханням звільнити
домоволодіння,своїми діями позивачі
завдали їм моральну шкоду, яка
виражається у фізичних та душевних
стражданнях, в зв'язку з чим ОСОБА_5
вимушена була звільнитися з роботи в
банку в м. Харків. та оцінює моральну
шкоду в сумі 100 000 грн. Просить в позові
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити в повному
обсязі, зобов'язати їх звільнити
домоволодіння по АДРЕСА_1, стягнути з
них солідарно 28000 грн. матеріальної
шкоди та 100000 грн. моральної шкоди,
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Позивачі в судовому засіданні та
їхній представник підтверджують
заявлені позовні вимоги, просять позов
задовольнити в повному обсязі, надали
заперечення проти зустрічного позову
та вказують, що в житловому будинку
вони не проживали, адже він був в
занедбаному стані та не придатний для
проживання.

ОСОБА_5 в судовому засіданні
просить в позові ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відмовити в повному обсязі, а
зустрічний позов задовольнити. Вказує,
що ніяких домовленостей між нею та
позивачами ніколи не було, а тим паче
ключі від домоволодіння вона їм не
передавала.

Представник ОСОБА_5 в судовому
засіданні підтримав зустрічний позов,
проти первісного позову заперечує в
повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_6 в судовому
засіданні дала аналогічні свідчення
свідків та підтвердила слова
позивачів.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснює, що на похороні батька
спадкоємиць чула, що вони збираються
продавати батькове домоволодіння,
згодом дізналася що вони домовилися
про продаж домоволодіння з позивачами
по ціні 8000 доларів США, бачила як ОСОБА_6
передавала ключ від домоволодіння
позивачам.

ОСОБА_13 в судовому засіданні
пояснює, що вона жила по сусідські з
ОСОБА_7, який жив сам та постійно пиячив,
в розмові з ОСОБА_5 та їй повідомила, що
збирається продавати вищевказане
домоволодіння. Підтверджує, що бачила
як позивачам ОСОБА_6 передавала ключі.

ОСОБА_14 в судовому засіданні
вказала, що вона була присутня при
розмові сторін, в якій вони домовилися
про купівлю-продаж домоволодіння за
ціною 8000 доларів США, ОСОБА_5 особисто
їй говорила, що земельна ділянка ї не
потрібна та дозволила нею
користуватися. Згодом в розмові з
ОСОБА_6 та зателефонувала своїй сестрі
ОСОБА_5 та ще раз узгодили ціну в
розмірі 8000 доларів США.

ОСОБА_15 в судовому засіданні
пояснив, що він як депутат
Богуславської сільської ради
Харківської області оглядав житловий
будинок померлого ОСОБА_7 до проведення
позивачами ремонту та після нього.
Житловий будинок після смерті ОСОБА_7
до проведення позивачами ремонту був в
занедбаному стані. Зі слів сусідів
знав, що сестри ОСОБА_7 домоволодіння
після свого батька збираються
продавати позивачам за 8000 доларів США
та проживати там не збираються. Бачив
як ОСОБА_3 підвозив будівельні
матеріали та проводив там ремонт, але в
будинку вони не проживали.

ОСОБА_17 - представник ОСОБА_6 в
судовому засіданні пояснив, що він
проживає разом з ОСОБА_6, підтвердив, що
сестри домовилися продати вищевказане
спірне домоволодіння позивачам за 8000
доларів США. ОСОБА_5 була згодна, знала
та не заперечувала.

ОСОБА_18 в судовому засіданні
пояснив, що він виконував ремонт в
вищевказаному житловому будинку на
замовлення ОСОБА_3 Використовував буд.
матеріали, які привозив замовник, всі
роботи виконав та використав
будівельні матеріали. Кошторис не
складав, стіни в будинку не зносилися.
Підтверджує, що сума в розмірі 109218 грн.
01 коп. відповідає виконаним роботам в
будинку.

Заслухавши сторони, їхніх
представників, свідків та третю особу,
дослідивши матеріали справи суд,
вважає, що первісний позов ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні сторони
категорично відмовилися від
проведення та оплати
судово-будівельної експертизи, тому
керуючись п.20 постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
експертизу в кримінальних і цивільних
справах» N 8 від 30 травня 1997 року «у разі
незгоди сторони (сторін) оплатити
вартість експертизи суд розглядає
справу на підставі наявних доказів…».

В судовому засіданні встановлено,
підтверджено поясненнями свідків
ОСОБА_10, ОСОБА_13 ,ОСОБА_14, ОСОБА_15 та його
письмовим оглядом з фотокартками як
депутата Богуславської сільської ради
(а.с.74-75), що позивачі не проживали,
робили ремонт в спірному
домоволодінні, зі згоди спадкоємиць
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на що відповідно до
товарних чеків, договору підряду,
розхідних накладних та квитанцій було
витрачено 109218 грн. 01 коп.(а.с.10-28),
замовляли виготовлення робочих
проектів на заміну опалювального
апарату та замінювали його(а.с.29-41), в
зв'язку з чим в технічний паспорт на
житловий будинок (а.с.42-50) були внесені
відповідні зміни, уклали договір про
надання послуг з газопостачання, де
хоча власником і було зазначено ОСОБА_5
та з правилами газопостачання,
витягами з Правил безпеки та іншими НПА
з питань газопостачання в частині, що
стосується відповідальності споживача
ознайомлений, пройшов інструктаж та
поставив свій підпис ОСОБА_3(а.с.54-55).

19.10.2013 р. ОСОБА_6 власноручно написала
розписку про отримання від позивачів
авансу в розмірі 4000 доларів США в якій
вказала, що вони з сестрою дозволяють
робити їм ремонт в домоволодінні та
передають для цього ключі від нього, а
після прийняття спадщини на дане
домоволодіння буде укладений договір
купівлі-продажу(а.с.72), згода сестри
ОСОБА_5 підтверджується поясненнями
свідків в судовому засіданні.

Відповідно до ст.1166 ЦК України
«майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
особи, а також шкода, завдана майну
фізичної особи відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її
завдала…».

Таким чином, витрати позивачів на
ремонт спірного домоволодіння в сумі
109218 грн.01 коп. є повністю доведеними та
підлягають стягненню з власника
домоволодіння, а саме з ОСОБА_5 на
користь позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Стосовно вимог позивачів по первісному
позову про відшкодування моральної
шкоди, то виходячи з вимог розумності
та справедливості стягненню підлягає
грошова сума в розмірі 12500 грн.,
оскільки відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК
України розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до ст. 23 ЦК України « особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав…».

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного
суду України "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року,
під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній особі незаконними
діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п.5 постанови Пленуму
Верховного суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" №4 від
31.03.1995 року, відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної шкоди
підлягають наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
спричиненні.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Суд вважає, що позивачам ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 нанесена моральна шкода, яка
виражається у витратах вільного часу
на ремонт будівлі, хвилюванням за
витрачені кошті на ремонт будинку та
загрозою їх втрати в зв'язку з відмовою
відповідача відшкодувати витрати на
ремонт будинку, а також втрати
можливості проживати в будинку, який
вони сподівалися купити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_5 є власником житлового будинку
розташованого в АДРЕСА_1, що
підтверджується правовстановлюючими
документами (а.с.117-122).

Відповідно до ст. 321 ЦК України «право
власності є непорушним, ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його
здійсненні…».

Відповідно до ст.383 ЦК України «власник
житлового будинку має право
використовувати помешкання для
власного проживання…».

Відповідно до ст.391 ЦК України «власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном…».

В такому разі позивачам по первісному
позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно
звільнити вищевказане домоволодіння,
яке належить ОСОБА_5 на праві приватної
власності.

В ході розгляду справи та в
матеріалах справи відсутні будь-які
докази про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
своїми неправомірними діями завдали
шкоди особистим немайновим або
майновим правам ОСОБА_5 Так, всі
абсолютно свідки в судовому засіданні
пояснили, що ОСОБА_5 домовлялася з
позивачами по первісному позову про
купівлю-продаж домоволодіння, знала
про проведення ними ремонту та давала
на це згоду. Крім того, з її згоди ОСОБА_6
передала їм ключі від даного
домоволодіння.

Відповідно до ст.60 ЦПК України «
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього
Кодексу…».

Таким чином, позивачем по зустрічному
позову не надано доказів завдання
відповідачами по цьому позову
матеріальної шкоди. У зв'язку з
відсутністю матеріальної шкоди
задоволенню не підлягають вимоги про
відшкодування моральної шкоди. Тому
вимоги ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в солідарному порядку
матеріальної шкоди в розмірі 28000 грн. та
моральної шкоди в розмірі 100000 грн.
задоволенню не підлягають.

Суд вважає за необхідне стягнути з
ОСОБА_5 судовий збір в сумі 5000 грн. за
пред'явлення позовних вимог про
стягнення моральної шкоди в сумі 100000
грн., адже судовий збір позивачем по
зустрічному позову за ці вимоги
сплачено не було, змінити чи
відмовитися від цих позовних вимог
ОСОБА_5 в судовому засіданні
категорично відмовилася.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК
України, до витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать
витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати; якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. 55 Конституції України,
статтями 15,16 ЦК України, статтями
3,10,11,57,58,60,79,88,209,212-215,218 ЦПК України, на
підставі п.3, 5 постанови Пленуму
Верховного суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" №4 від
31.03.1995 року, п.20 постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
експертизу в кримінальних і цивільних
справах» N 8 від 30 травня 1997 року, ст.ст.23,
321,383,391,1166,1167 ЦК України суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6, про
стягнення коштів, витрачених на ремонт
домоволодіння та стягнення моральної
шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3, ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 109218
грн. 01 коп., витрачені на ремонт
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, яке належить на праві
приватної власності ОСОБА_5

Моральну шкоду задовольнити
частково в сумі 12500 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 6500 грн. кожному
моральної шкоди, а також витрати
пов'язані зі сплатою судового збору в
сумі 1346 грн. та витрати на правову
допомогу в сумі 2000 грн., а всього 125064
грн. 01 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6, про
припинення дії, яка порушує право,
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової та моральної
(немайнової) шкоди - задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звільнити
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яке
належить на праві приватної власності
ОСОБА_5

В іншій частині позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
держави недоплачений судовий збір в
сумі 5000 грн. за пред'явлення позовних
вимог про стягнення моральної шкоди в
сумі 100000 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Борівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особи, які не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено
14.10.2014 р.

Головуючий суддя
Федченко
В. М.