АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А Л А

Іменем України

8 липня 2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

головуючого - судді
Кулікової С.В.

суддів -
Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі -
Клінчук О.М.,

за участю представника відповідача
ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 21 січня 2014
року у справі за заявою Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра», зацікавлені особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про поновлення
строку для пред'явлення виконавчого
документу до виконання,

перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/6087/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Макаренко І.О.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Кулікова
С.В.В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 21 січня 2014 року заяву
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра»,
заінтересовані особи: ОСОБА_4, ОСОБА_1,
ОСОБА_5 про поновлення строку для
пред'явлення виконавчого документу до
виконання задоволено, поновлено
Публічному акціонерному товариству
«Комерційний банк «Надра» строк для
пред'явлення до виконання виконавчих
листів по справі № 2-9576/2010 за позовом
ВАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_1,
ОСОБА_5 про стягнення боргу до 21 грудня
2014 року.

Не погодившись з такою ухвалою суду,
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу та постановити нову,
якою відмовити в задоволені даної
заяви.

В скарзі апелянт висловлює думку, що
докази, які наданні на підтвердження
обставин, викладених в заяві є
неналежними и не могли бути прийнятими
судом до уваги, оскільки постановою
правління НБУ від 10.02.2009 про тимчасову
адміністрацію Банку було призначено до
10.02.2010 року, тобто рішення було
постановлено тільки через 9 місяців
після того, як тимчасова адміністрація
Банку припинила свою дію. Також апелянт
ставить під сумнів посилання заявника
про звільнення начальника відділу
претензійно- позовної роботи, оскільки
зазначена особа була звільнена за
згодою сторін відповідно до ч. 1 ст. 39
КЗпП України, а не за результатами
службової перевірки, яка була
призначена позивачем тільки через 2
місяця. Всі зазначені події
відбувалися через 8 місяців після того,
як Банком вже було пропущено строк для
пред'явлення виконавчого листа для
виконання.

В судовому засіданні апелянт
підтримала апеляційну скаргу, просила
її задовольнити з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечувала
проти апеляційної скарги за
необґрунтованістю її доводів.

Інші учасники розгляду в судове
засідання не з'явились, повідомлені
належним чином, причини своєї неявки
суду не повідомили, тому в силу ч.2 ст.305
ЦПК України, колегія суддів вважає за
можливе розглядати справу у їх
відсутність.

Заслухавши доповідь судді Кулікової
С.В., вислухавши пояснення сторін,
розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленої судом ухвали, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Суд першої інстанції, задовольняючи
заяву про поновлення строку для
пред'явлення виконавчого документу до
виконання виходив з того, що заявником
зазначені поважні причину пропуску
строку для пред'явлення виконавчого
документу до виконання.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком районного суду, так як він в
повній мірі відповідає вимогам Закону.

Так, положеннями ч. 1 ст. 14 ЦПК України
передбачено, що судові рішенні, що
набрали законної сили, обов'язкові для
всіх органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають негайному виконанню на
території України, а у випадках,
встановлених міжнародними договорами,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, - і за її
межами.

Статтею 127 Конституції України
визначено, що рішення суду є
обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України
стягувачам, які пропустили строк для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання з причин, визнаних судом
поважними, пропущений строк може бути
поновлено.

Враховуючи наведені обставини та
положення закону, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що зазначені
заявником причини пропуску строку для
пред'явлення виконавчого документу до
виконання є поважними.

При цьому, колегія суддів відхиляє
доводи апеляційної скарги що, наведені
стягувачем причини пропуску строку
пред'явлення виконавчого документа до
виконання є не поважними, оскільки
згідно конструкції статті 371 ЦПК
України, у ЦПК України не наведено
вичерпного переліку обставин, які
можна вважати поважними при пропуску
строку для пред'явлення виконавчого
документа до виконання, тому суд їх
визначає у кожному конкретному випадку
на підставі доказів, поданих
стягувачем.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону, на підставі
повного та всебічного дослідження
матеріалів справи, оскільки причина
пропуску строку пред'явлення
виконавчих листів до виконання через
наявність значної кількості судових
справ про стягнення заборгованості за
кредитними договорами, звільнення
відповідальних за виконання рішень
судів працівників банку та відповідно
ослаблення контролю за супроводом
судових справ, повинна бути визнана
поважною, а строк пред'явлення
виконавчого документу до виконання
повинен бути поновлений.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права.

Таким чином, всебічно і повно
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали на основі
матеріалів справи, які досліджувались
судом першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги, оскільки ухвала суду першої
інстанції винесена з дотриманням норм
процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 21 січня 2014
року відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 21 січня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підписи
О.М.