Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2049/14-ц

13 жовтня 2014 року
м. Надвірна

Надвірнянський районний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Флоряк Д.В.

секретаря Буратчук О.В.,

з уч. представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Надвірна
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - Надвірнянський районний
відділ Управління державної
міграційної служби України в
Івано-Франківській області, про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням і
зняття з реєстрації,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_3 про визнання її
такою, що втратила право на
користування житлом і зняття її з
реєстрації в житловому будинку
АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що йому на
праві власності належить житловий
АДРЕСА_1. В даному житловому будинку
окрім нього та членів його сім'ї також
зареєстрована колишня дружина його
сина - ОСОБА_3, шлюб між якими розірвано
в лютому 2014 року. Однак відповідач в
зазначеному будинку не проживає вже з
березня 2013 року, за комунальні послуги
не сплачувала і не сплачує, свої
особисті речі забрала, виїхавши з
вказаного житла та неповідомивши свого
нового місця перебування, але в
добровільному порядку виписатися не
хоче. Таким чином вважає, що відповідач
ОСОБА_3 не проживає у будинку без
поважних причин більше встановленого
законом строку, втратила право на
проживання в ньому, її реєстрація в
житловому будинку перешкоджає
здійсненню ним права власності, так як
він не має можливості вільно здійснити
дане право і розпорядитися належним
йому майном, а тому відповідача слід
зняти з реєстрації з належного йому
житлового будинку.

Ухвалою Надвірнянського
районного суду від 05.09.2014 року до участі
в розгляді даної справи залучено в
якості третьої особи Надвірнянський
районний відділ Управління державної
міграційної служби України в
Івано-Франківській області.

Представник позивача ОСОБА_1,
яка згідно доручення представляє
інтереси ОСОБА_2, в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала з підстав,
які викладені в позовній заяві,
додатково зазначивши суду, що фактично
відповідач ОСОБА_3 не проживає в
будинку позивача з листопада 2012 року,
оскільки ще за час перебування в шлюбі
з сином позивача, перейшла проживати
разом з ним на квартиру, забравши всі
свої речі, з того часу до дому позивача
не поверталася, а тому просить суд
задоволити позов, визнати ОСОБА_3 такою,
що втратила право на користування
житловим будинком АДРЕСА_1 та зняти
відповідача з реєстрації в зазначеному
домоволодінні.

Представник третьої особи -
Надвірнянського районного відділу
Управління державної міграційної
служби України в Івано-Франківській
області в судове засідання не з'явився,
про час і місце слухання справи
повідомлявся належним чином з
дотриманням вимог ст. 76 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася з невідомих суду причин,
про день та час слухання справи
повідомлена завчасно і належним чином
як поштовим повідомленням, так і через
засоби масової інформації, про причини
неявки чи слухання справи в її
відсутність суду заяви не подавала.

Сторони, які беруть участь у справі,
зобов'язані повідомляти суд про зміну
місця свого проживання (перебування,
знаходження) або місцезнаходження під
час провадження справи. У разі
відсутності заяви про зміну місця
проживання або місцезнаходження
судова повістка надсилається по
останньому відомому судові адресу і
вважається доставленою, навіть якщо
особа за цією адресою більше не
проживає або не знаходиться.

За згоди представника позивача суд
прийшов до висновку про ухвалення
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Заслухавши пояснення
представника позивача, свідків та
дослідивши докази, представлені
сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК
України і які сторони вважають
достатніми для обґрунтування і
заперечення позовних вимог та
з'ясувавши фактичні обставини справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач по даній справі ОСОБА_2 є
належним власником житлового будинку
АДРЕСА_1 і на який видано свідоцтво про
право власності на нерухоме майно від
12.03.2009 року. Дане свідоцтво
зареєстроване в Івано-Франківському
оБТІ (а.с.9). В зазначеному житловому
будинку, окрім позивача ОСОБА_2., його
дружини та їх сина, дочки і внучок,
також зареєстрована відповідач по
справі ОСОБА_3, яка перебувала в
зареєстрованому шлюбі з сином позивача
і даний шлюб між ними розірвано згідно
рішення Надвірнянського районного
суду від 03.02.2014 року (а.с.11).

Також судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 фактично залишила місце
проживання по АДРЕСА_1 ще в листопаді
2012 року, переїхавши зі своїм чоловіком
на квартиру. Однак з травня 2013 року
подружні стосунки між ними припинилися
і з того часу відповідач, забравши свої
особисті речі, додому не навідувалася,
перейшовши фактично проживати в в
м.Івано-Франківськ, не повідомивши про
це позивача, а факт її відсутності у
спірному житлі підтверджено даними
акту обстеження умов проживання, в
якому підписами двох сусідів ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 засвідчено, що ОСОБА_3 не
проживає в спірному домоволодінні
позивача з березня 2013 року (а.с.12). Окрім
того, допитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8
підтвердили, що відповідач ОСОБА_3 не
проживає по місцю своєї реєстрації з
листопада 2012 року, а в травні 2013 року
взагалі переїхала проживати в
м.Івано-Франківськ.

Вирішуючи позов, суд погодився з
доводами позивача про те, що він не може
здійснити своє право власності і
розпорядитися належним йому майном,
так як в житловому будинку залишилася
зареєстрованою відповідач ОСОБА_3

Відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право
власності непорушно, ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права
або обмежений в його здійсненні,
власник може бути позбавлений права
власності або обмежений в його
здійсненні тільки у випадках і в
порядку, встановленому законом,
примусове відчуження об'єктів права
власності може бути застосоване тільки
як виняток по мотивах суспільної
необхідності на підставах і в порядку,
встановленому законом, і за умови
попереднього і повного відшкодування
їх вартості. Об'єкт права власності
(спірний будинок) є житловим
приміщенням, тому режим мешкання в нім
регулюється нормами Житлового кодексу
України.

Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не
може бути обмежений в праві
користування житловим приміщенням
інакше як на підставах і в порядку,
передбаченому законом, житлові права
охороняються законом, за винятком
випадків, коли вони використовуються
проти їх призначення або з порушенням
прав інших громадян.

Власник на свій розсуд володіє,
користується та розпоряджається
майном, що йому належить. Власник має
право здійснювати стосовно свого майна
будь-які дії, що не протирічать закону.

Згідно ст.386 ЦК України власник, який
має підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК
України член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Дослідивши всі наявні докази по справі,
суд прийшов до переконання, що зняття з
реєстрації відповідача у спірному
будинковолодінні не завдасть істотної
шкоди її інтересам та не порушить її
права.

Спірне будинковолодіння не є власністю
відповідача ОСОБА_3, та належить
позивачу по справі ОСОБА_2

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги правомірні та
обґрунтовані, регулюються нормами
ст.ст.29, 317, 391, 405 ЦК України та Закону
України „Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні" і підлягають задоволенню,
оскільки вказаний житловий будинок
належить позивачу на праві власності
на законних підставах, відповідач не
проживає у ньому понад року, з
будь-якими вимогами про усунення
перешкод в користуванні цим майном в
установленому законом порядку не
зверталася.

Тому, оцінюючи здобуті докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку про
задоволення позову.

На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 317,383,
386, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 88,
209, 213- 216, 218, 224-228 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що
втратила право на користування жилим
приміщенням - будинком АДРЕСА_1 і який
належить на праві власності ОСОБА_2.

Зняти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
реєстрації в будинку АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії. У разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення, заочне рішення може
бути оскаржене відповідачем в
загальному апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Івано-Франківської області протягом 10
днів з дня його проголошення через
Надвірнянський районний суд.

Суддя
Флоряк Д.В.

Повний текст рішення виготовлено 14.10.2014
року.