Справа № 265/6514/14-ц
Провадження № 2/265/2667/14
У Х В А Л А

08 жовтня 2014 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області у
складі:

головуючого судді Козлова Д.О.,

при секретарі - Скоробогатько Г.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про
стягнення суми боргу за договором
позики.

Разом із позовом до суду надійшла заява
ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на наступне нерухоме
майно: квартиру АДРЕСА_1; квартиру
АДРЕСА_2; будинок АДРЕСА_3, яке належить
на праві власності ОСОБА_2.

Заявник посилається на те, що ОСОБА_2
добровільно повернути займані грошові
кошти відмовляється, посилаючись на їх
відсутність, і в разі задоволення
позовних вимог стягнення може бути
звернено на його майно.

Суд вважає, що заява про забезпечення
позову на підставі викладеного
вмотивування підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві та знаходяться
у нього або в інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про
забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.2006 року
«Про практику застосування судами
цивільного законодавства при розгляді
заяв про забезпечення позову», обсяг
позовних вимог має відповідати виду
забезпечення позову, який просить
застосувати особа, котра звернулась з
такою заявою, позовним вимогам.

Такий вид забезпечення позову, як
накладення арешту на все нерухоме
майно відповідача, не є співмірним із
заявленими вимогами, оскільки вартість
всього нерухомого майна, на яке позивач
просить накласти арешт, перевищує суму
заборгованості.

В даному випадку такий вид
забезпечення позову як накладення
арешту на майно відповідача в межах
заявленої суми ціни позову, є достатнім
і співмірним із заявленою позивачем
вимогою, що убезпечить від можливого
відчуження майна, ускладнення
стягнення боргу.

Тому суд вважає за доцільне накласти
арешт на наступне нерухоме майно:
квартиру АДРЕСА_1; квартиру АДРЕСА_2.

Наведені заявником обставини дають
підстави суду припустити, що невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити або зробити неможливим
виконання рішення у подальшому за
вказаним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 151-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення
позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_2,
ІПН НОМЕР_1.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2, що
належить на праві власності ОСОБА_2,
ІПН НОМЕР_1.

У задоволенні решти вимог -
відмовити.

Копію ухвали суду для виконання
направити до Державної реєстраційної
служби Маріупольського міського
управління юстиції

Копію ухвали суду для відома направити
для відома ОСОБА_2.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя шляхом подачі апеляційної
скарги в 5-дений строк з дня отримання
копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення
позову не зупиняє її виконання.

Суддя