Справа № 643/9673/13-ц
Провадження № 22-ц/790/6377/14
Категорія: «договірні»
Доповідач - Бородін М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: Бородіна М.М.,

суддів - Костенко Т.М., Міненкової Н.О.,

при секретарі - Ригіні О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Укргазбанк»
на рішення Московського районного суду
м. Харкова від 05 серпня 2014 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Укргазбанк» в особі
Харківської обласної дирекції
Акціонерного банку «Укргазбанк» до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
реєстраційна служба Головного
управління юстиції Харківської
області, приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 про визнання правочину
недійсним, витребування майна,
визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ПАТ «Укргазбанк»
звернулося у суд із вищевказаним
позовом.

В обґрунтування позовних вимог
вказали, що 05 березня 2008 року між ОСОБА_3
та ВАТ АБ «Укргазбанк» було укладено
кредитний договір на суму 85 000 дол. США.
для придбання квартири АДРЕСА_1, яка
передавалася в іпотеку банку.

Заочним рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 10
листопада 2009 року в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 05 березня 2008 року на вказану
квартиру звернуто стягнення.

Проте, постановою Господарського суду
Харківської області від 24 червня 2011
року фізичну особу-підприємця ОСОБА_3
визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру, призначено
ліквідатора; зобов'язано виконати
ліквідаційну процедуру; скасовано
арешти, накладені на майно боржника,
зокрема знято заборону відчуження на
нерухоме майно за договором іпотеки
від 05 березня 2008 року.

За результатами аукціону, який
відбувся 12 грудня 2011 року з ОСОБА_6
укладено договір купівлі-продажу
квартири. Проте кошти від реалізації
квартири до банку не надійшли. Згодом
ОСОБА_6 відчужив квартиру на користь
ОСОБА_2.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 02 липня 2012 року
постанову господарського суду
Харківської області від 24 червня 2011
року, якою визнано банкрутом фізичну
особу-підприємця ОСОБА_3 - скасовано.

За таких обставин, банк вважав, що
процедура реалізації спірної квартири
є незаконною, оскільки квартиру
реалізовано без згоди
іпотекодержателя.

Враховуючи вищевикладене, уточнивши
позовні вимоги, представник позивача
просив суд визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири № 165 від 20
січня 2012 року трикімнатної квартири
АДРЕСА_1.

Витребувати вказану квартиру з чужого
незаконного володіння ОСОБА_2 та
скасувати реєстрацію права власності
на ім'я ОСОБА_2.

Визнати право власності на квартиру за
ОСОБА_3 та зареєструвати за нею вказану
квартиру.

Внести (поновити) у відповідний розділ
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно відомості про обтяження
іпотекою та заборону відчуження
зазначеної квартири на підставі
договору іпотеки без оформлення
заставної від 05 березня 2008 року.

Стягнути з відповідачів на користь ПАТ
АБ «Укргазбанк» судові витрати у сумі
3890, 50 грн..

Представник позивача в судовому
засіданні суду першої інстанції
підтримав позовні вимоги, просив їх
задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав, пояснивши, що ОСОБА_2 не
укладала будь-яких договорів з банком,
кредитних зобов'язань не має, придбала
квартиру згідно чинного законодавства.

Представники третіх осіб в судове
засідання не з'явилися. Про час та місце
розгляду справи повідомлялися
належним чином.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 05 серпня 2014 року у
задоволенні позову ПАТ «Укргазбанк» -
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
«Укргазбанк» просить рішення суду
скасувати та постановити нове, яким
позовні вимоги задовольнити,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт при цьому зазначає, що предмет
іпотеки було відчужено без згоди
іпотекодержателя, отже договір
купівлі-продажу підлягає визнанню
недійсним, а квартира витребуванню з
чужого незаконного володіння..

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що 05
березня 2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ АБ
«Укргазбанк» було укладено кредитний
договір на суму 85 000 дол. США.. Кредитні
кошти були отримані для придбання
нерухомого майна, а саме: квартири
АДРЕСА_1, яка передавалася в іпотеку
банку.

Заочним рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 10
листопада 2009 року в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 05 березня 2008 року звернуто
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1.

Постановою Господарського суду
Харківської області від 24 червня 2011
року фізичну особу-підприємця ОСОБА_3
визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру, скасовано
арешти, накладені на майно боржника,
зокрема знято заборону відчуження на
нерухоме майно за договором іпотеки
від 05 березня 2008 року.

12 грудня 2011 року відбувся аукціон, за
результати якого вказану квартиру
придбав ОСОБА_6.

Згодом ОСОБА_6 продав спірну квартиру
ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 20 січня 2012 року.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 02 липня 2012 року
постанову господарського суду
Харківської області від 24 червня 2011
року - скасовано, провадження у справі
про банкрутство фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 - припинено.

Згідно п.6 ч.1 ст. 23 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин) з
дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури скасовується арешт,
накладений на майно боржника,
визнаного банкрутом, чи інші
обмеження щодо розпорядження майном
такого боржника. Накладення нових
арештів або інших обмежень щодо
розпорядження майном банкрута не
допускається.

При цьому згоди іпотекодержателя на
відчуження предмета іпотеки за
договором, що укладається під час
ліквідаційної процедури боржника, яка
здійснюється в межах справи про
банкрутство, положеннями Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у редакції,
яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин) не передбачено.

Верховний Суд України в постанові від 26
червня 2013 року вказав, що згідно із
частиною другою статті 16, статтею 215 ЦК
України одним із способів захисту
порушеного права є визнання недійсним
правочину, укладеного з недодержанням
вимог, установлених частинами
першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203
цього Кодексу.

Стаття 216 ЦК України визначає особливі
правові наслідки недійсності
правочину. Зокрема, кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення -
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування, якщо законом не
встановлені особливі умови їх
застосування або особливі правові
наслідки окремих видів недійсних
правочинів.

Реституція як спосіб захисту
цивільного права (частина перша статті
216 ЦК України) застосовується лише в
разі наявності між сторонами
укладеного договору, який є нікчемним
чи який визнано недійсним. У зв'язку із
цим вимога про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, за правилами реституції
може бути пред'явлена тільки стороні
недійсного правочину.

Положення частини першої статті 216 ЦК
України не може застосовуватись як
підстава позову про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, яке було відчужене третій
особі. Не підлягають задоволенню
позови власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину.

Права особи, яка вважає себе власником
майна, не підлягають захистові шляхом
задоволення позову до набувача з
використанням правового механізму,
установленого статтями 215, 216 ЦК
України. Такий захист можливий лише
шляхом задоволення віндикаційного
позову, якщо для цього існують
підстави, передбачені статтею 388 ЦК
України, які дають право витребувати в
набувача це майно.

Разом із тим віндикація як спосіб
захисту права власності
застосовується, коли власник фактично
позбавлений можливості володіти й
користуватися належним йому майном.

Отже, право на звернення до суду з
вимогою про витребування майна від
набувача має власник цього майна.

ПАТ «Укргазбанк» не надав суду доказів,
що він є власником квартири АДРЕСА_1,
яку просить витребувати від ОСОБА_2.

При цьому ОСОБА_3, якій належала
відчужена квартира, вимог про визнання
права власності на квартиру не
заявляла.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
спірна квартира була відчужена в
порядку виконання Постанови
господарського суду Харківської
області від 24 червня 2011 року, яка була
чинною на момент проведення аукціону
та була обов'язкової до виконання.

Частиною другою статті 388 ЦК України
передбачено, що майно не може бути
витребувано від набувача, якщо воно
було продане у порядку, установленому
для виконання судових рішень.

За таких обставин колегія суддів
зазначає, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим.

На підставі наведеного та ст. ст. 308, 314,
317 ЦПК колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укргазбанк» -
відхилити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 05 серпня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом вірно, суддя