Справа № 466/2037/14
Головуючий у 1 інстанції: Блінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/5600/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі: головуючого - Берези
В.І., суддів - Бойко С.М., Штефаніци
Ю.Г., за участю секретаря судового
засідання - Данилик І.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на рішення
Шевченківського районного суду
м.Львова від 11 червня 2014 року у справі
за позовом ЛКП «Рясне-402» до ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги,-

встановила:

оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на користь ЛКП «Рясне - 402» 6078
(шість тисяч сімдесят вісім) гривень 94
(дев'яносто чотири) коп. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на користь ЛКП «Рясне- 402»
судовий збір в розмірі 234 (двісті
тридцять чотири) гривні 60 (шістдесят)
коп.

Рішення суду оскаржив представник
відповідача - ОСОБА_3, просить змінити
рішення, розмір стягнення зменшити.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначає, що рішення є незаконним,
прийнятим з порушенням матеріального
та процесуального права. Судом не
з'ясовано усіх обставин у справі.
Позивачем пропущено строк звернення до
суду, оскільки такий звертався не з
позовом, а з заявою про видачу судового
наказу, що не є підставою для
переривання строку позовної давності.
Суд не перевірив правильності
розрахунків заборгованості, а також
наявність укладення договору, перелік
послуг, тарифів, не роз'яснив методику
нарахування. Відповідачі не
відмовляються платити, однак хочуть
знати обсяг наданих послуг.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду - апелянта
-представника відповідача - ОСОБА_2,
ОСОБА_3, представника позивача - Цепко
І.С., перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з наступних підстав. Судом
першої інстанції встановлено, що
відповідачі зареєстровані та
проживають в квартирі АДРЕСА_1, який
знаходиться на обслуговуванні ЛКП
«Рясне-402», та зобов'язані своєчасно
вносити квартплату та плату за
комунальні послуги. Оскільки
така плата ними своєчасно не вносилась,
утворилась заборгованість та розмір
боргу за послуги з подачі
електроенергії перед позивачем
складає 9245,78 грн.

Крім цього, встановлено з оглянутих у
судовому засіданні матеріалів справ
№№ 2н/2811/09, 2н/1328/920/12, 466/3656/13ц, 2н/466/483/13, що
за заявами ЛКП «Рясне 402» виносились
судові накази про стягнення з
відповідачів заборгованості за
житлово-комунальні послуги, які
вподальшому були скасовані за заявами
відповідачів.

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивача, суд першої інстанції вірно
зазначив про те, що у підтвердження
суми заборгованості позивачем подана
довідка-розрахунок, відлік якої
розпочинається із квітня 2010 року і сума
заборгованості на цей час зазначена
3166,84 грн. та суду не надано доказів, за
який період часу сформувалась ця
заборгованість, а тому прийшов до
висновку про задоволення вимог в
частині суми заборгованості, яка
доведена позивачем за період з 04.2010 р.
по 03.2014 р. в розмірі 6078,945 грн., окрім
того зазначив, що звернення із заявами
про видачу судового наказу з боку
позивача перериває строк позовної
давності, тому не взяв до уваги доводи
відповідача щодо пропуску строку
позовної давності звернення до суду.

З висновком суду першої інстанції
погоджується і колегія суддів.

Так, згідно зі ст. 162 ЖК України - плата
за комунальні послуги береться, крім
квартирної плати, за затвердженими в
установленому порядку тарифами. Наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

Відповідно до ч.4 ст.10 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», комунальні
підприємства по обслуговуванню та
ремонту житла зобов'язані здійснювати
обслуговування та ремонт
приватизованого житла, надавати
мешканцям комунальні та інші послуги
за державними розцінками і тарифами.
Утримання приватизованих квартир
здійснюється за рахунок коштів їх
власників згідно з Правилами
користування приміщеннями жилих
будинків та прибудинкових територій,
які затверджуються Кабінетом
Міністрів України, незалежно від форм
власності на них, що врегульовано п.1
ст.10 вказаного Закону.

Відповідно до п.17 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями, власники
квартир багатоквартирних будинків
зобов'язані вносити на відповідний
рахунок власника будинку плату за
обслуговування і ремонт будинку.
Відтак, позивач правомірно проводить
нарахування за надані послуги та
направляє мешканцям повідомлення про
наявну заборгованість.

Відповідно до вимог ст.257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Як видно з матеріалів справи,
відповідачі є співвласниками
приватизованої квартири по АДРЕСА_1

Апелянт не погоджується з рішенням в
частині розміру стягуваної суми боргу.

Встановлено, що позивач надає на адресу
відповідача житлово-комунальні
послуги з постачання та обліку
електроенергії.

Нарахування за використання
електроенергії мешканцям проводиться
згідно Постанови КМ України № 879 від
01.08.1996 р. «Про встановлення норм
користування житлово-комунальними
послугами громадян, із змінами і
доповненнями, внесеними постановами
Кабінету Міністрів України № 479 від
22.05.1997 р., № 1964 від 17.12.2003 р.
Нормативно-розрахунковою величиною є
споживання електроенергії в розмірі 75
квт.год. на сім'ю з 1-2 осіб на місяць і
додатково 15 квт/год. на кожного члена
сім'ї. Різниця понаднормативно
спожитої кількості електричної
енергії згідно показників
загальнобудинкового лічильника і
нормативно-розрахунковою величиною
розподіляється пропорційно між усіма
прописаними в будинку мешканцями.

З матеріалів справи видно, що іншого,
альтернативного розрахунку чи такого,
який спростовує вищенаведений порядок
розрахунків, сторона апелянта не
надавала, відтак, нарахування
здійснюється саме таким чином, з
врахуванням і тих обставин, що
зареєстрованого електролічильника у
ВАТ «Львівобленерго» відповідач не
має.

З розрахунку заборгованості з послуг
постачання електроенергії видно про
нарахування, тарифи та існуючу
заборгованість, при цьому
заборгованість вказано за період з 04.2010
р. по 03.2014 р. - 9 245,78 грн., оплати за
вказаний період жодної не проведено.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції вірно взяв до уваги
заборгованість саме за вказаний
період, оскільки у розрахунку станом на
дату 04.2010 р. зазначено уже існуючий до
цієї дати борг у сумі 3 166,84 грн., однак
терміни виникнення цієї
заборгованості не вказані, як і тарифи,
за якими така нараховувалась, відтак,
судом вірно ця сума виключена з
загального розрахунку заборгованості
та стягнуто борг за період лише з 04.2010 р.
по 03.2014 р. в розмірі 6 078, 94 грн. (9 245,78 - 3
166,84 = 6 078,94грн.)

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач 15.04.2013 року звертався до суду з
заявою про видачу судового наказу, та
виданий судовий наказ 20.05.2013 року
згідно ухвали суду від 14.06.2013 року
скасовано. Таким чином, в даному
випадку перебіг позовної давності був
перерваний 15.04.2013 року поданням заяви
про видачу судового наказу та почався
заново з поданням позову - 28.03.2014 року.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що позивач не пропустив строк
звернення до суду за захистом своїх
прав та правові підстави для
застосування наслідків пропуску
строку позовної давності відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Так як судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та оцінені надані
сторонами докази, колегія суддів не
вбачає підстав для скасування
оскаржуваного рішення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.ст.
313-319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Львова від 11 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскарженою в касаційному порядку
протягом двадцяти днів подачею
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Береза
В.І.

Судді:

Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.