Справа №486/546/14-ц 30.09.2014 30.09.2014 30.09.2014
Провадження №22-ц/784/2705/14
провадження № 22ц/784/2705/2014
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач в апеляційній
інстанції: Лівінський І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Базовкіної Т.М.,

суддів: Лівінського І.В.,
Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання
Горенко Ю.В.,

за участі: представника позивача
ОСОБА_3,

представника відповідачки
ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 22
серпня 2014 року

за позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про звільнення від
сплати додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и л а:

В березні 2014 року ОСОБА_5 звернувся з
позовом до ОСОБА_6, який в подальшому
уточнив, про звільнення від сплати
додаткових витрат на дитину.

Позивач зазначав, що рішенням
Южноукраїнського міського суду
Миколаївської області від 3 листопада
2011 року з нього стягнуто аліменти на
дочку ОСОБА_7, 2004 року народження в
розмірі 1/4 частини його доходів, а також
додаткові витрати на доньку пов'язані з
її хворобою в розмірі 1/14 частини його
доходів.

Посилаючись на те, що дитина на даний
час не хворіє, позивач просив звільнити
його від сплати додаткових витрат на
дитину.

Рішенням Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 22
серпня 2014 року в задоволені позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на необґрунтованість
рішення суду, неповне з'ясування судом
обставин по справі, просив рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, відмовляючи в задоволенні позову
суд першої інстанції виходив з того, що
підстави для стягнення додаткових
витрат, встановлені попереднім судовим
рішенням, залишились, а тому відповідач
зобов'язаний продовжувати такі
витрати.

Однак з такими висновками в повній мірі
погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 3
листопада 2011 року з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_6 стягнуто аліменти на дочку
ОСОБА_7, 2004 року народження в розмірі 1/4
частини його доходів, а також додаткові
витрати на доньку, пов'язані з її
хворобою в розмірі 1/14 частини його
доходів, до її одужання або досягнення
нею повноліття (а.с. 7).

Як вбачається із змісту ст. 185 СК
України, додаткові витрати на дитину,
що викликані особливими обставинами
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

У цих випадках ідеться про фактично
зазнані або передбачувані витрати (п. 18
постанови Пленум Верховного Суду
України № 3 від 15 травня 2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів»).

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_5 посилався
на те, що на даний час відповідачка не
проводить будь-яких додаткових витрат
на лікування доньки.

ОСОБА_6 вказане не спростувала та не
надала до суду докази понесених нею або
передбачуваних витрат на лікування
дочки ОСОБА_7.

Посилання відповідачки на довідки
лікаря про те, що дитина потребує
санаторно-курортного лікування, не
може бути достатнім доказом зазнаним
або передбачуваним витрат, в розумінні
ст. 185 СК України.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що підстави для стягнення
додаткових витрат на лікування дочки
ОСОБА_7, встановлені попереднім судовим
рішенням, відпали, а тому вимоги
позивача про звільнення його від
сплати таких витрат підлягають
задоволенню.

Оскільки суд першої інстанції не
звернув належної уваги на зазначені
обставини справи та вимоги
матеріального права, рішення підлягає
скасуванню на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309
ЦПК України, з ухваленням нового
рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 22
серпня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

Позов ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від сплати на користь
ОСОБА_6 додаткових витрат на доньку
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/14
частини його доходів.

Відкликати виконавчий лист про
стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6
додаткових витрат на доньку ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/14 частини його
доходів, виданого на підставі рішення
Южноукраїнського міського суду
Миколаївської області від 3 листопада
2011 року.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: