Справа № 640/9539/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року

Київський районний суд м. Харкова у
складі:

головуючого - судді
Нев'ядомського Д.В.

при секретарі Безотосної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Харкова
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах
дітей Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
визнання безпідставною відмову у
наданні дозволу на тимчасовий виїзд за
кордон неповнолітньої дитини без згоди
батька, надання дозволу на тимчасовий
виїзд за кордон неповнолітньої дитини
без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2, третя особа: Служба у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради про визнання
безпідставною відмову у наданні
дозволу на тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька, надання дозволу на тимчасовий
виїзд за кордон неповнолітньої дитини
без згоди батька.

В обґрунтування свого уточненого
позову, позивачка вказала, що ОСОБА_1
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
Відповідачем ОСОБА_2 з 01 липня 2005 року.
На даний час шлюбно-сімейні відносини
між ними припинені, спільне
господарство не ведеться, проживають
окремо один від одного. Від шлюбу мають
неповнолітню дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В даний час, тобто після розірвання
шлюбу, дитина за рішенням суду проживає
разом з матір'ю, яка самостійно утримує
дитину. Крім того, батько не виконує
належні йому батьківські права та
обов'язки відносно дитини щодо участі
у її вихованні та

утриманні, з сином практично не
спілкується, не цікавиться його долею,
не переймається питаннями його життя,
здоров'я, навчання, тренувань,
відпочинку, не сприяє розвитку його
здібностей. Син відвідує спортивні
тренування з великого тенісу та
плавання. За результатами його
спортивних тренувань, на теперішній
час він у повній готовності для того
щоб з гідністю приймати участь у
турнірах як всеукраїнського так і
міжнародного масштабу. У зв'язку з цим
дитина повинна буде виїжджати за
кордон на змагання. Реєстрація на
змагання з великого тенісу
відбувається як за заздалегідь так і на
передодні таких змагань, а саме за 3-5
днів. Участь дитини у таких змаганнях
матиме неабияке значення для духовного
та фізичного розвитку дитини,
сприятиме розвитку її спортивних
здібностей, для подальшого захисту
честі країни на великих змаганнях.
Зважаючи на те що спілкування батька з
дитиною та Позивачем є стихійним, та не
можливо чітко визначити коли батько
проявить увагу до дитини, та виявить
бажання з нею поспілкуватись. Таке
спілкування не є запорукою своєчасного
оформлення термінових проїзних
документів. Однак попри реальну
можливість організації закордонних
спортивних поїздок дитини. Відповідач
безпідставно не надає дозволу на виїзд
дитини за кордон, чим перешкоджає її
розвитку та фізичному виховання.

Також кожного року Позивач, відправляє
дитину разом з бабусею для
оздоровлення до моря, а саме у Крим, бо
згоди батька на виїзд дитини за кордон
до інших курортних міст світу не мали
змоги отримати, у зв'язку з
безпідставними відмовами батька.
Сприятливий клімат гір та моря, після
перенесення дитиною тяжкої хвороби у
дитинстві, набряку легенів та
дихальних шляхів, дуже важливий для
здоров'я дитини. Такого клімату не має
жодне курортне місто України. На
сьогоднішній день територія Криму є
анексованою, а тому для
безперешкодного перетинання кордону
потрібен дозвіл батька на виїзд дитини.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позов підтримали у повному
обсязі та просили задовольнити його.

В судовому засіданні відповідач та
його представник проти позову
заперечували на підставі того, що саме
позивачка подала заяву на розлучення в
2010 році, що відображено у рішенні
Дзержинського районного суду від 24
листопада І року. Потім забрала заяву
про розлучення, і вже заочним рішенням
від 16.04.2013 року шлюб було розірвано.
Крім того, ОСОБА_2 керуючись інтересами
своєї малолітньої дитини ОСОБА_3,
подарував ОСОБА_1 1/2 частку
трикімнатної квартири, загальною
площею 99,8 кв. м., де вони зараз мешкають
разом із сином ОСОБА_3, що
підтверджується копією Договору
дарування від 15 лютого 2010 року та
копією відповіді служби у справах
дітей Дзержинського району від 11.01.2014 р.
№ 24. що містяться в матеріалах справи.
Крім того, ОСОБА_2 зареєстрував дитину
за своїм місцем реєстрації, щоб
зменшити трати ОСОБА_1 та самостійно
сплачувати комунальні платежі, які
постійно зростають. Факт реєстрації
дитини підтверджується довідкою про
склад сім'ї. Крім того, ОСОБА_2 кожного
місяця, систематично, сплачує аліменти
на утримання свого сина від першого
шлюбу, довідка про сплату аліментів та
Ухвала Дзержинського районного суду м.
Харкова від 17.03.2014 року, про відсутність
заборгованості по аліментах містяться
в матеріалах справи. Крім того,
Відповідач намагається в достатній
мірі спілкуватися з першим сином,
беручи його у вихідні дні, щоб не
відволікати дитину від зайнять. ОСОБА_3
спілкується не тільки з батьком, а й з
бабусею, дідусем з братом і сестрою по
батькові. Крім того, ОСОБА_2 не
відмовляв у наданні дозволу на виїзд
дитини за межі України, що
підтверджується тим, що відповідний
нотаріальний дозвіл був і цей факт не
спростовується позивачкою.

В судовому засіданні представник
третьої особи Служба у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради
позов підтримала, вказавши, що згідно
проведених перевірок дитина ОСОБА_3
мешкає із матір'ю ОСОБА_1 в нормальних
життєвих умовах. Мати займається
вихованням дитини, утриманням та
розвитком. Батько дитини - ОСОБА_2 живе
окремо, участі у вихованні дитини не
приймає, до Служби жодного разу не
звертався, не дотримується
встановленого порядку спілкування з
дитиною, питань щодо визначення нового
порядку та часу спілкування з дитиною,
не ставив.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3
надала пояснення, які повністю
підтверджують пояснення позивачки.

В судовому засіданні були досліджені
надані сторонами докази.

Вивчивши уточнену позовну заяву,
письмові заперечення відповідача,
вислухавши сторони та представника
третьої особи, свідка, дослідивши
надані сторонами докази та інші
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 01 липня 2005
року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували
шлюб, від якого народилася дитина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Унаслідок того, що
сімейне життя не склалося, сторони в
судовому порядку розірвали шлюб. За
рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 24.11.2014 року було
визначено місце проживання дитини із
матір'ю та призначені аліменти на
утримання дитини до досягнення нею
повноліття та дружини до досягнення
дитиною трьох років.

За позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 заочним
рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 12.12.2013 року розмір
аліментів був змінений в сторону
зменшення через наявність у ОСОБА_2 на
утриманні неповнолітньої дитини від
нового шлюбу та матері похилого віку.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 створив нову родину, має двох
дітей від нового шлюбу, з сином ОСОБА_3
спілкується рідко, вихованням його не
займається.

Органом опіки та піклування був
визначений порядок та час спілкування
ОСОБА_2 з сином, але ОСОБА_2 не
дотримується цього порядку з власної
ініціативи.

Крім того, судом встановлено, що
ОСОБА_3 професійно займається великим
тенісом, має потребу у частих виїздах
за кордон із матір'ю-тренером для
участі у міжнародних змаганнях. Виїзди
за кордон на змагання, а також на
відпочинок потребують надання згоду
іншого з батьків, проте, термін дії
попереднього дозволу, наданого ОСОБА_2,
скінчився, а новий дозвіл ОСОБА_2 не
надав й досі. Суд приходить до висновку,
що відповідач не надає такого дозволу
через те, що між сторонами склалися
украй неприязні стосунки, що знайшло
своє підтвердження й у судовому
засіданні. Через наявність конфлікту
між батьками порушуються інтереси
дитини щодо його розвитку.

Позивачка відповідно до вимог ст. 154
Сімейного кодексу України звернулася
до суду за захистом прав та інтересів
своєї дитини.

Згідно з ч.7, ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу
України, дитина має бути забезпечена
можливістю здійснення її прав,
установлених Конституцією України,
Конвенцією про права дитини, іншими
міжнародними договорами України, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Регулювання
сімейних відносин має здійснюватися з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини.

Відповідно до п. 2 ст. 2 Протоколу № 4
Конвенції «Про права людини», кожен має
право вільно залишати будь-яку країну,
включаючи свою власну. Здійснення цих
прав не підлягає жодним обмеженням.

Статтею 3 Конвенції про права дитини,
прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН
20.11.1989 року, передбачено, що в усіх діях
щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється як найкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя.

Відповідні норми законодавства
закріплюють прямий обов'язок створення
сприятливих умов розвитку дитини зі
сторони держави в особі її
компетентних органів. Окрім обов'язку
держави, внутрішнє законодавство
встановлює такий обов'язок для батьків.
Відповідно до ч.2, ч.4 ст. 150 Сімейного
кодексу України, батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток,батьки зобов'язані поважати
дитину.

Зазначена норма є за своїм змістом
розширенням трактування, статті 29
Конвенції «Про права дитини»
визначено, що права дитини в частині її
права на освіту має бути спрямована на
розвиток особи, талантів, розумових та
фізичних здібностей дитини в
найповнішому обсязі.

Законодавством України, встановлено, а
саме ч. 1, ч.2 ст. 155 Сімейного кодексу
України, закріплено, що здійснення
батьками своїх прав та виконання
обов'язків мають ґрунтуватись на
повазі до прав дитини та її людської
гідності; батьківські права не можуть
здійснюватись всупереч інтересам
дитини. Тобто пріоритет при розгляді
питання щодо прав батьків і дітей, у
взаємовідносинах, має надаватись
інтересам дитини.

Згідно з ч.3ст. 11 ЗУ «Про охорону
дитинства» предметом основної турботи
та основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про охорону
дитинства» батьки, інші члени сім'ї та
родичі, зокрема ті, які проживають у
різних державах, не повинні
перешкоджати одне одному реалізувати
право дитини на контакти з ними,
зобов'язанні гарантувати повернення
дитини до місця її постійного
проживання після реалізації нею права
на контакт, не допускати неправомірної
зміни її місця проживання.

Якщо батьки ухиляються від виконання
своїх обов'язків чи створюють
перешкоди у розвитку дитини, вони
можуть бути притягнуті до
відповідальності за законом.

Стаття 151 Сімейного кодексу України,
має чітко визначено коло прав батьків
щодо виховання дитини, а стаття 153
Сімейного кодексу України регулює
відносини в частині права її на
спілкування.

Завданням законодавства про охорону
дитинства є розширення
соціально-правових гарантій дітей,
забезпечення фізичного,
інтелектуального, культурного
розвитку молодого покоління, створення
соціально-економічних і правових
інститутів з метою захисту прав та
законних інтересів дитини України.

Оскільки розвитком дитини, її
вихованням займається саме мати, яка
мешкає разом із дитиною, а відповідач
мешкає окремо, фактично не спілкується
з дитиною, та має іншу родину і двох
неповнолітніх дітей, украй неприязні
стосунки, які склалися між батьками,
ускладнюють отримання від батька
дозволів на тимчасові виїзди дитини за
кордон для участі в міжнародних
змаганнях та на відпочинок, суд
приходить до висновку, що такі дії
батька суперечать інтересам дитини і
унеможливлюють реалізацію її прав, от
же позов підлягає задоволенню.

Надання такого дозволу судом не
порушує права відповідача, як батька
дитини, в частині спілкування з дитиною
і не позбавляє його можливості брати
участь у її вихованні. Навпаки, виїзди
дитини за кордон з матір'ю на змагання,
а також відпочинок, сприятиме
розширенню її світогляду, добре
позначиться на її інтелектуальному та
духовному розвитку, дасть можливість
росту спортивної кар'єри дитини.

Керуючись ст.ст. 150-155 СК України,
ст.ст. 10,11,27,31,57-60,209,212,215 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Служба у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради про визнання
безпідставною відмову у наданні
дозволу на тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька, надання дозволу на тимчасовий
виїзд за кордон неповнолітньої дитини
без згоди батька - задовольнити.

Визнати безпідставною відмову та
дозволити тимчасові виїзди за кордон
неповнолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди його батька
ОСОБА_2 у період до досягнення дитиною
повноліття, для чого дозволити
оформити відповідні дозвільні
документи на такі виїзди.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Київський районний суд міста Харкова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Нев'ядомський