Справа № 369/1236/14 Головуючий у І
інстанції Усатов Д.Д.Провадження №
22-ц/780/5111/14 Доповідач у 2
інстанції СавченкоКатегорія 18
У Х В А Л А

іменем України

9 жовтня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Білоконь О.В., Даценко Л.М.,

при секретарі Ромашині
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 22
липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Приватного підприємства
«Проффасадбуд», Головного управління
юстиції у Житомирській області про
визнання недійсним договору і акту
виконаних робіт,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вказаним вище позовом позовом,
який надалі уточнив і мотивував тим, що
26 квітня 2011 року і 26 травня 2011 року між
ГУЮ по Житомирській області і ПП
«Проффасадбуд» для виконання судового
рішення було укладено договір щодо
демонтажу самовільно збудованої
прибудови до житлового будинку по
АДРЕСА_1, яку він звів. На підставі даних
договорів складено акт здачі-приймання
виконаних будівельних робіт від 11
липня 2011 року, де вартість робіт
вказана 24089 грн. Вважає, що обидва
договори і акт здачі-приймання
будівельних робіт є недійсним, бо при
їх укладанні та виконанні
відповідачами допущені числені
порушення. Зокрема не дотримана форма
та зміст, а договори і акт підписано не
тими особами, які у них вказані. У
зв'язку із наведеним просив визнати
недійсними оспорювані ним договори і
акт.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 22
липня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції і
ухвалити нове, яким його позов
задоволити в повному обсязі,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального і
процесуального права. Скаргу мотивує
тим, що вартість робіт по демонтажу
завищена.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
послався на відсутність передбачених
законом підстав для визнання
недійсними оспорюваних позивачем
договорів та акту виконаних робіт.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

За положеннями ч. 1 ст.203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Відповідно до ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент його вчинення
сторонами вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою ст.203 цього Кодексу. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'зана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено і
підтверджується матеріалами справи, що
рішенням Корольовського районного
суду м.Житомира від 6 червня 2005 року
ОСОБА_2, який змінив прізвище і по
батькові та в даний час ОСОБА_1,
зобов'язано усунути ОСОБА_3 перешкоди у
користуванні спільною земельною
ділянкою будинку по АДРЕСА_1 шляхом
знесення самовільної будівлі. На
підставі даного рішення судом 7 липня
2005 року видано виконавчий лист № 2-8/05,
який знаходився на виконані у
Корольовському відділі ДВС
Житомирського міського управління
юстиції.

Поскільки боржник відмовився
добровільно виконувати рішення суду,
стягувач вніс кошти на рахунок
Королівського ВДВС у розмірі 24089 грн.
для покриття витрат пов'язаних із
виконанням судового рішення, а
державний виконавець своєю постановою
від 26 квітня 2011 року залучив до участі у
проведенні виконавчих дій суб'єкта
господарювання ПП «Проффасадбуд».

26 травня 2011 року між ГУЮ по
Житомирській області і ПП
«Проффасадбуд» укладено договір, за
яким підприємство зобов'язалося
виконати демонтаж самовільної
прибудови, а ГУЮ перерахувати кошти за
виконану роботу.

Після викоання робіт сторонами
договору 11 липня 2011 року був підписаний
акт приймання виконаних будівельних
робіт , де визначена їх вартістьу
розмірі 24089 грн.

Також судом першої інстанції
встановлено, що договори укладені
відповідно до вимог діючого
законодавства, в тому числі відповідно
до вимог Закону України «Про виконавче
провадження» та Інструкції про
проведення виконавчих дій.

За таких обставин суд обгрунтовано
відмовив у задоволенні позову, з огляду
на недоведеність вимог позивача.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги про значну
кількість порушень з боку державного
виконавця при виконанні судового
рішення, поскільки це не стосується
предмету спору, а саме - визнання
правочинів недійсними.

В даному випадку, якщо позивач вважає,
що виконавчі дії проведені державним
виконавцем із порушенням він вправі
відповідно до ст.383 ЦПК України
оскаржити їх у встановленому законом
порядку.

Посилання апелянта на те, що договір
слід визнати недійсним, бо в ньому
зазначено, що він діє до 2011 року,
необгрунтовані, поскільки в п.9.1
договору від 26 травня 2011 року вказано,
що він діє до 2012 року.

Доводи апелянта про те, що вартість
робіт вказана в договорі не відповідає
дійсності, що у свою чергу свідчить про
недійсність договору необгрунтовані.

Відповідно до положень ст.638 ЦК
Україхни договір вважається укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

З договорів вбачається, що сторони в
належній форми досягли згоди з усіх
істотних

умов договору, в тому числі щодо ціни
робіт.

За змістом ст.215 ЦК України недійсним є
договір, якщо є порушення в момент його
укладення. Обставини, які виникли
пізніше, зокрема зменшення вартості
робіт, тощо, не є підставою для визнання
договору недійсним, тобто таким, що не
відповдає закону в момент його
укладення.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апелянта про те, що договір від 26
травня 2011 року укладений після
демонтажу самовільної прибудови 17
травня 2011 року, поскільки сторони
вправі обумовити свої права і обов'язки
в будь-який час.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 22
липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :