Справа № 367/5585/14-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2014 року Ірпінський міський суд
Київської області в складі:

головуючого судді
Чернов Д. Є.

при секретарі
Чамор Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Ірпінського
міського суду при судовому розгляді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Київської обласної громадської
організації «Народна воля», ОСОБА_3 про
захист честі, гідності та ділової
репутації, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 через мережу Інтернет на
офіційному сайті Київської обласної
громадської організації «НАРОДНА
ВОЛЯ» - narodnavolia.org.ua - опубліковано статтю
за авторством ОСОБА_2 під назвою
«ІНФОРМАЦІЯ_2», в якій розміщено такі
відомості: «…прокурор міста Ірпеня
ОСОБА_4, заступник прокурора Київської
області ОСОБА_1, заступник Генерального
Прокурора України вперто прикривають
його злочинні дії». Зазначає, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 на сайті narodnavolia.org.ua
опубліковано статтю за авторством
Київської обласної громадської
організації «НАРОДНА ВОЛЯ» (в особі
голови ОСОБА_2.) під назвою
«ІНФОРМАЦІЯ_4», в якій розміщено такі
відомості: «…інформація, яку ми Вам
довели 15 лютого 2005 року на Банковій,
підтверджена офіційною доказовою
базою з ознаками корупції органів
місцевого самоврядування, прокуратури,
відомих політичних діячів та
центрального апарату держави. А це -
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
(правління НБУ), ОСОБА_10 (ректор НАУ);
прокурори - ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_1,
ОСОБА_12; апарат Верховної Ради,
Київська обласна рада та інші…»,
«Відмова заступника прокурора
Київської області ОСОБА_1 в порушенні
кримінальних справ та отримання за це
від Бучанського голови пана ОСОБА_13
ордера на трикімнатну квартиру». Також,
ІНФОРМАЦІЯ_5 на сайті narodnavolia.org.ua
опубліковано «Відкритий лист» за
авторством ОСОБА_2., в якому розміщено
такі відомості: «Цікаво, що всі
нотаріальні дії були здійсненні
приватним нотаріусом ОСОБА_14, яка є
дружиною колишнього заступника
прокурора Київської області ОСОБА_1
який свого часу «відмазав» пана ОСОБА_13
від кримінальної відповідальності і
отримав за це від нього трьохкімнатну
квартиру в Бучі».

Вважає, що Відповідачі поширили
недостовірну інформацію, яка
безпосередньо його стосується, яка
принижує, честь та гідність як
громадянина та ділову репутацію, як
заступника прокурора Київської
області.

В зв'язку з вище викладеним просив
зобов'язати ОСОБА_2, Київську обласну
громадську організацію «Народна воля»
розмістити на головній сторінці сайту
narodnavolia.org.ua., під головним меню сайту
строком на п'ять років, розміром шрифту
не менший ніж шрифт, яким виконано
написання заголовків, червоним жирним
шрифтом на білому фоні, спростування
такого змісту (із збереженням
орієнтації тексту по центру сторінки,
розбивкою його на строки, написання
окремих слів заглавними літерами):
СПРОСТУВАННЯ: НЕ ВІДПОВІДАЄ ДІЙСНОСТІ
інформація, поширена нами, ОСОБА_2,
Київською обласною громадською
організацію «НАРОДНА ВОЛЯ», про
вчинення ОСОБА_1 на посаді заступника
прокурора Київської області
дій/бездіяльності, направлених на
протиправне уникнення кримінальної
відповідальності Бучанським міським
головою ОСОБА_13, а також отримання за це
винагороди у вигляді квартири;
зобоі'язати ОСОБА_2, Київську обласну
громадську організацію «Народна воля»
вилучити (видалити) із сайту narodnavolia.org.ua.
інформацію про вчинення ОСОБА_1 на
посаді заступника прокурора Київської
області дій/бездіяльності, направлених
на протиправне уникнення кримінальної
відповідальності Бучанським міським
головою ОСОБА_13, а також отримання за це
винагороди у вигляді квартири; судові
витрати покласти на Відповідачів.

В судове засіданні представник
позивача з'явився, позов підтримав в
повному обсязі, просив його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
в судове засідання з'явилися, позов не
визнали, просили відмовити в його
задоволені.

Інші Відповідачі в судове
засідання не з'явилися, про час, місце
та дату розгляду справи були
повідомлені належним чином, а тому суд
вважає за можливе розглянути дану
справу у їх відсутності та ухвалити
рішення на підставі наявних у справі
доказів.

Суд, заслухавши думку учасників
процесу, дослідивши письмові докази по
справі, вважає позов таким, що не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
через мережу Інтернет на офіційному
сайті Київської обласної громадської
організації «НАРОДНА ВОЛЯ» - narodnavolia.org.ua
- опубліковано статтю за авторством
ОСОБА_2 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», в якій
розміщено такі відомості: «…прокурор
міста Ірпеня ОСОБА_4, заступник
прокурора Київської області ОСОБА_1,
заступник Генерального Прокурора
України вперто прикривають його
злочинні дії». Судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 на сайті narodnavolia.org.ua
опубліковано статтю за авторством
Київської обласної громадської
організації «НАРОДНА ВОЛЯ» (в особі
голови ОСОБА_2.) під назвою
«ІНФОРМАЦІЯ_4», в якій розміщено такі
відомості: «…інформація, яку ми Вам
довели 15 лютого 2005 року на Банковій,
підтверджена офіційною доказовою
базою з ознаками корупції органів
місцевого самоврядування, прокуратури,
відомих політичних діячів та
центрального апарату держави. А це -
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
(правління НБУ), ОСОБА_10 (ректор НАУ);
прокурори - ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_1,
ОСОБА_12; апарат Верховної Ради,
Київська обласна рада та інші…»,
«Відмова заступника прокурора
Київської області ОСОБА_1 в порушенні
кримінальних справ та отримання за це
від Бучанського голови пана ОСОБА_13
ордера на трикімнатну квартиру». Також,
ІНФОРМАЦІЯ_5 на сайті narodnavolia.org.ua
опубліковано «Відкритий лист» за
авторством ОСОБА_2., в якому розміщено
такі відомості: «Цікаво, що всі
нотаріальні дії були здійсненні
приватним нотаріусом ОСОБА_14, яка є
дружиною колишнього заступника
прокурора Київської області ОСОБА_1
який свого часу «відмазав» пана ОСОБА_13
від кримінальної відповідальності і
отримав за це від нього трьохкімнатну
квартиру в Бучі» (а.с.4-12).

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод кожен має право на свободу
вираження поглядів. Це право включає
свободу дотримуватися своїх поглядів,
одержувати і передавати інформацію та
ідеї без втручання органів державної
влади і незалежно від кордонів.

Проблеми, пов'язані з особливостями
реалізації права громадян на свободу
вираження поглядів і критику стосовно
дій (бездіяльності) посадових та
службових осіб, неодноразово були
предметом розгляду Європейського суду
з прав людини. Застосовуючи положення
статті 10 Конвенції про захист прав
людини та основних свобод в рішеннях у
справах «Нікула проти Фінляндії»,
«Яновській проти Польщі» інших. Суд
підкреслює, що межі допустимої
інформації щодо посадових та службових
осіб можуть бути ширшими порівняно з
межами такої ж інформації до звичайних
громадян. Тому, якщо посадові чи
службові особи діють без правових
підстав, то мають бути готовими до
критичного реагування з боку
суспільства.

У відповідності до ст. 297 ЦК України
кожен має право на повагу до його
гідності та честі. Гідність та честь
фізичної особи є недоторканими.
Фізична особа має право звернутися до
суду з позовом про захист її гідності
та честі.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 277 ЦК України,
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.
Спростування недостовірної інформації
здійснюється особою, яка поширила
інформацію. Якщо особа, яка поширила
недостовірну інформацію, невідома,
фізична особа, право якої порушено,
може звернутися до суду із заявою про
встановлення факту недостовірності
цієї інформації та її спростування.

Відповідно до ч. 3 ст. 277 ЦК України,
негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» при розгляді справ
зазначеної категорії суди повинні мати
на увазі, що юридичним складом
правопорушення, наявність якого може
бути підставою для задоволення позову,
є сукупність таких обставин: а)
поширення інформації, тобто доведення
її до відома хоча б одній особі у
будь-який спосіб; б) поширена
інформація стосується певної фізичної
чи юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Таким чином для покладення
відповідальності на особу, яка
поширила відомості, необхідно
визначити характер поширеної
інформації, чи є вона недостовірною, та
з'ясувати, чи є вона фактичним
твердженням чи оціночним судженням.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» згідно з положеннями
статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок
довести, що поширена інформація є
достовірною, покладається на
відповідача, проте позивач має право
подати докази недостовірності
поширеної інформації. Позивач повинен
довести факт поширення інформації
відповідачем, а також те, що
внаслідок цього було порушено його
особисті немайнові права.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» визначено, що при
поширенні недостовірної інформації
стосовно приватного життя публічних
осіб вирішення справ про захист їх
гідності, честі чи ділової репутації
має свої особливості. Суди повинні
враховувати положення Декларації про
свободу політичних дебатів у засобах
масової інформації, схваленої 12
лютого 2004 року на 872-му засіданні
Комітету Міністрів Ради Європи, а
також рекомендації, що містяться у
Резолюції 1165 Парламентської Асамблеї
Ради Європи про право на
недоторканість приватного життя.
Зокрема, у названій Резолюції
зазначається, що публічними фігурами
є особи, які обіймають державні
посади і (або) користуються державними
ресурсами, а також усі ті, хто
відіграє певну роль у суспільному
житті (у галузі політики, економіки,
мистецтва, соціальній сфері, спорті чи
в будь-якій іншій галузі). У статтях 3,
4, 6 Декларації вказується, що
оскільки політичні діячі та посадові
особи, які обіймають публічні посади
або здійснюють публічну владу на
місцевому, регіональному,
національному чи міжнародному рівнях,
вирішили апелювати до довіри
громадськості та погодилися
"виставити" себе на публічне політичне
обговорювання, то вони підлягають
ретельному громадському контролю і
потенційно можуть зазнати гострої та
сильної громадської критики у засобах
масової інформації з приводу того, як
вони виконували або виконують свої
функції. При цьому зазначені діячі та
особи не повинні мати більшого
захисту своєї репутації та інших
прав порівняно з іншими особами. У
зв'язку з цим, межа допустимої критики
щодо політичного діяча чи іншої
публічної особи є значно ширшою, ніж
окремої пересічної особи. Публічні
особи неминуче відкриваються для
прискіпливого висвітлення їх слів
та вчинків і повинні це
усвідомлювати.

Згідно п. п. 22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009
року «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи»,
спростування поширеної недостовірної
інформації не є способом
цивільно-правової відповідальності, бо
не має компенсаційного та майнового
характеру, тому на засоби масової
інформації може бути покладено
обов'язок опублікувати спростування.

Також, згідно з правилом ст. 30 Закону
України «Про інформацію» ніхто не може
бути притягнутий до відповідальності
за висловлення оціночних суджень.
Оціночними судженнями, за винятком
образи чи наклепу, є висловлювання, які
не містять фактичних даних, зокрема
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
вживання гіпербол, алегорій, сатири.
Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості.

На думку суду, інформація, яку просить
спростувати Позивач, є результатом
критичної оцінки фактів, які
передували розповсюдженню спірної
інформації та є оціночними судженнями
ОСОБА_2., вираженням його суб'єктивної
думки, які не є предметом судового
захисту.

Наведені вище обставини стверджуються
копіями роздруківок з Інтернату та
іншими матеріалами справи.

На підставі ст.ст. 16, 277, 297 ЦК України, ст.
30 Закону України «Про інформацію», п. 15,
18, 21, 22 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи» , керуючись ст. ст. 3, 4,
10, 11, 15, 30, 57, 58, 60, 61, 64, 88, 212-215 ЦПК України,
суд,-

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: Д. Є. Чернов