Справа № 369/3209/14 Головуючий у І
інстанції Волчко А.Я.Провадження №
22-ц/780/4682/14 Доповідач у 2
інстанції Воробйова Н.С.Категорія 38
УХВАЛА

Іменем України

06 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Верланова С.М., Березовенко Р.В.

при секретарі Черепинець А.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 23 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа: ОСОБА_4 про поділ
спадкового майна,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_2
звернулась до Києво-Святошинського
районного суду Київської області з
позовом до ОСОБА_3 про поділ спадкового
майна.

Позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_5,
що підтверджується свідоцтвом про
смерть від 28.03.2012 року.

Відповідно до вимог чинного
законодавства вона у визначені строки
звернулася до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини. У
зв'язку з чим приватним нотаріусом
ОСОБА_6 була відкрита спадкова справа у
Вишневській міській державній
нотаріальній конторі. Інші спадкоємці
померлого звернулися також з заявами
про прийняття спадщни.

У нотаріальному порядку
спадкоємцями отримана спадщина після
померлого ОСОБА_5, яка складалася із :
однокімнатної квартири АДРЕСА_1;
житлового будинку АДРЕСА_2 та земельної
ділянки на якій він розміщений;
автомобіля «Ауді 100», 1994 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1;
автомобіля «Газ 33021-2123 НГ», 2003 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_2; автомобіля «Фольксваген Т5», 2004
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_3; грошових вкладів з належними
відсотками та компенсаційними
виплатами.

Однак в нотаріальному порядку не
були предметом спадкування частка
житлового будинку за адресою АДРЕСА_3
та земельна ділянка, на якій він
знаходиться, яка належала померлому на
праві спільної сумісної власності.
Вищезазначені об'єкти нерухомого майна
зареєстровані на ім'я дружини
померлого ОСОБА_3

Позивачка просила визнати за нею,
ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину
житлового будинку, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_3 та визнати за ОСОБА_2
право власності на 1/4 частину земельної
ділянки, що знаходиться за
вищезазначеною адресою; вирішити
питання про судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду від 23 липня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення вимог матеріального і
процесуального права, просила
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Статтею 15 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) визначено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: 1)
визнання права; 2) визнання правочину
недійсним; 3) припинення дії, яка
порушує право; 4) відновлення становища,
яке існувало до порушення; 5) примусове
виконання обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом. Суд може відмовити у
захисті цивільного права та інтересу
особи в разі порушення нею положень
частин другої - п'ятої статті 13 цього
Кодексу.

За правилами ст.ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд
сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим кодексом. Суд
розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі. Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право можуть мати особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням
є перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

У відповідності до ст. 1218 ЦК України
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що
у першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст..67 Закону України
«Про нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» та
роз»яснень Вищого спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» визнання права власності
на спадкове майно в судовому порядку є
винятковим способом захисту, що має
застосовуватися якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку, в тому
числі у випадку визначення судом за
позовом спадкоємця додаткового строку
для прийняття спадщини.

У разі, якщо відсутність умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину не
підтверджена належними доказами, а
саме відмовою нотаріуса у видачі
свідоцтва про право на спадщину, це є
підставою для відмови у позові.

Якщо нотаріусом обгрунтовано
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, виникає
цивільно-правовий спір, що підлягає
розгляду у позовному провадженні.

У разі відмови нотаріуса видати
свідоцтво про право власності на
спадщину спадкоємці учасника спільної
сумісної власності мають право
звертатися з позовом про визнання
частки майна, належної померлому на
праві спільної сумісної власності. При
цьому, визначення судами частки
подружжя у праві спільної сумісної
власності на нерухоме майно за
померлим суперечить вимогам ст..3 ЦПК,
ст..27-31 ЦПК України, оскільки судом
вирішуються питання про права осіб, які
не є сторонами процесу та у зв»язку зі
смертю не мають цивільної
процесуальної правоздатності та
дієздатності. При розгляді справ про
спадкування питання про частку у
спільній сумісній власності подружжя
вирішується із врахування офіційного
тлумачення ч.1 ст.61 СК, наданого у
рішенні Конституційного Суду України у
справі №17-рп/2012 від 19 вересня 2012 року.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер син позивачки ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 28.03.2012 року (а.с.6).

З матеріалів справи видно, що з
заявами про прийняття спадщини після
смерті останнього, звернулися дружина
померлого, його діти та мати померлого
ОСОБА_2

Предметом спадкування було майно, що
належало спадкодавцеві і яке
складалося з : однокімнатної квартири
АДРЕСА_1; житлового будинку АДРЕСА_2 та
земельної ділянки на якій він
розміщений; автомобіля «Ауді 100», 1994
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1; автомобіля «Газ 33021-2123 НГ»,
2003 року випуску, державний номерний
знак НОМЕР_2; автомобіля «Фольксваген
Т5», 2004 року випуску, державний номерний
знак НОМЕР_3; грошових вкладів з
належними відсотками та
компенсаційними виплатами. На
зазначене майно спадкоємці отримали
свідоцтва про право на спадщину
відповідно до належних їм часток
кожним (а.с. 56-121).

Як свідчать матеріали спадкової
справи №141/2012 до майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . ОСОБА_2 не
зверталася до нотаріуса з заявою про
видачу їй свідоцтва про право на
спадщину в порядку спадкування за
законом на житловий будинок за адресою
АДРЕСА_3 та на земельну ділянку, на якій
знаходиться вказаний будинок.

Будь-які дані про те, що нотаріусом
відмовлено у вчиненні нотаріальних дій
щодо вказаного майна матеріали справи
не містять, доказів цьому позивачка не
надала.

З матеріалів справи також
встановлено, що житловий будинок за
адресою АДРЕСА_3 в цілому складається з
одного житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами та належить на
праві приватної власності ОСОБА_3, що
підтверджується Свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 23
грудня 2004 року та випискою з реєстру
прав власності Києво-Святошинського
БТІ від 02 лютого 2005 року (а.с.41,42).

Відповідно до Державного Акту на
право приватної власності на землю Ш-КВ
№031474 ОСОБА_3 передано у приватну
власність земельну ділянку площею 0,1000
га, розташовану за адресою АДРЕСА_3 на
підставі рішення виконавчого комітету
с.Со,Борщагівка від 14 вересня 1999 року
для будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд (а.с.43).

Відповідно до технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_3,
виготовленого станом на 14 травня 2014
року в будинку проведено самочинні
добудови та переобладнання :
приміщення 1-7, 1-16, площею 13,2 кв.м.,
приміщення 1-17 площею 10,4 кв.м.,
приміщення «Б» площею 4,6 кв.м. (а.с.44-46;
46-1-47,48,49).

Судом також встановлено, що подружжя
ОСОБА_5 за життя будинок в натурі не
ділили, будь-які докази про те, що
добудови до будинку та його
переобладнання проводилося згідно з
отриманими дозволами та на підставі
затвердженої документації та проекту -
відсутні.

Відмовляючи позивачці у задоволенні
позовних вимог, суд виходив з того, що
позивачка не скористалася своїм правом
отримати свідоцтво про право власності
на спадщину на житловий будинок в
АДРЕСА_3 та земельну ділянку, на якій
знаходиться будинок у позасудовому
порядку, не довела суду, що її право на
отримання спадщини порушено, в
матеріалах справи відсутня постанова
нотаріуса про відмову у вчиненні
нотаріальних дій щодо зазначеного
майна, а також, що зазначене
домоволодіння, власником якого є
дружина померлого, має самочинні
добудови та переобладнання, на які
відсутня належна документація та
належно затверджений проект, у зв»язку
з чим на думку колегії дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог позивачки.

Висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

В апеляційній скарзі не приведено
доводів, які б спростували висновки
суду, викладені в рішенні.

Підстав до скасування рішення суду
при апеляційному розгляді справи не
встановлено.

Керуючись ст..ст.307,308 ЦПК України,
колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 23
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: