Справа №487/4036/14-ц 07.10.2014 07.10.2014 07.10.2014
Провадження №22-ц/784/2736/14
Провадження № 22ц/784/2736/14
Головуючий у 1-й інстанції Притуляк І.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
У Х В А Л А

Іменем України

7 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Кутової Т.З.,Крамаренко
Т.В.,

при секретарі: Харитоновій І.С.,

за участю: представника
відповідача - Телеш Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Миколаївської міської ради

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 16 травня 2014 року

за позовом

ОСОБА_3

до Миколаївської міської ради

(надалі - ММР)

про визначення додаткового строку для
прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И Л А:

22 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Миколаївської
міської ради, в якому просила визначити
їй додатковий строк для прийняття
спадщини, що відкрилася, після смерті
її рідної сестри ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала
тим, що пропустила строк на прийняття
спадщини з поважних причин, а саме
тривалої хвороби, необізнаності
законодавства України, так як постійно
проживає в Придністровській
Молдавській Республіці, хоча і є
громадянкою України. За сукупності цих
причин вона не змогла вчасно приїхати
та звернутись до нотаріуса.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 16 травня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач ММР,
посилаючись на неповне дослідження
судом обставин справи, а також доказів
наведених на їх підтвердження, що
призвело до порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
наведені в скарзі доводи та дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд
першої інстанції виходив з того, що
наведені нею причини пропуску строку
на прийняття спадщини, а саме стан
здоров'я, місце проживання, відсутність
внутрішньо українського паспорту, є
поважними.

Такий висновок суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та не
суперечить нормам матеріального права.

Так, судом встановлено, що після смерті
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
відкрилася спадщина у вигляді частини
будинку АДРЕСА_1, яка їй належала на
праві спільної часткової власності як
одному із подружжя та на праві
особистої приватної власності, набутою
нею за життя в порядку спадкування,
після смерті чоловіка ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

Ці обставини підтверджуються як
матеріалами цивільної справи, так і
оглянутими у судовому засіданні
матеріалами спадкової справи,
заведеної після смерті ОСОБА_5. А саме:
набуття ОСОБА_4 на праві спільної
сумісної власності у період шлюбу,
зареєстрованому в 1972 році, ? частин
житлового будинку, який був оформлений
у 1976 році на ім'я померлого чоловіка
ОСОБА_5 (а.с.14-15). Також прийняттям ОСОБА_4
за фактом постійного проживання зі
спадкодавцем ОСОБА_5 у спірному будинку
спадщини, яка відкрилася після його
смерті, при наявності заповіту, якій
він залишив на її ім'я (а.с.10, фотокопія
спадкової справи).

Після смерті сестри позивачки ОСОБА_4
спадкоємців першої черги немає (а.с.23).

До спадкоємців другої черги
відноситься позивачка, родинний
зв'язок між якою та померлою ОСОБА_4
підтверджений як наданими нею
документами, так і рішенням
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 23 травня 2008 року за
заявою сина позивачки ОСОБА_6 про
встановлення факту родинних відносин з
ОСОБА_4 (а.с.4-6, 10-14, 16-18).

Отже, позивачка як спадкоємиця другої
черги звернулася за прийняттям
спадщини з пропуском передбаченого
законом строку, у зв'язку з чим
нотаріальною конторою не була прийнята
її відповідна заява.

Посилання апелянта на порушення
позивачкою порядку звернення до суду
за захистом своїх прав є помилковим
тлумаченням діючого законодавства, так
як в даному випадку наявність
постанови про відмову вчинення
нотаріальної дії як підстави для
звернення в суд для визначення
додаткового строку, не передбачено.

Як вбачається із матеріалів цивільної
справи, позивачці було відомо про дату
смерті спадкодавці ОСОБА_4, але
своєчасно вона із заявою про прийняття
спадщини не звернулася, так як знала
про наявність рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва від 13 січня
2011 року про визнання за її сином ОСОБА_6
в порядку набувальної давності права
власності на ? частину житлового
будинку по АДРЕСА_1, зареєстровану за
померлим ОСОБА_5.

Вказане рішення скасовано рішенням
Апеляційного суду Миколаївської
області від 10 грудня 2012 року, повний
зміст якого отримано сином позивачки у
січні 2013 року.

Зазначені обставини в сукупності зі
станом здоров'я позивачки на той період
часу, колегія суддів, вважає поважними
причинами для пропуску нею строку на
звернення із заявою про прийняття
спадщини, тому що наявність
вищевказаного судового рішення, яке
хоча не суперечило її майновому
інтересу, але, в той же час, не давало
підстав для відповідного звернення,
оскільки об'єктивно не залежало від її
волі як спадкоємиці.

Крім того, знаходження позивачки за
місцем свого постійного проживання за
межами України в невизнаної
республіці, її поважний вік, проживання
без інших членів родини, наявність
захворювань та їх лікування у 2013 році,
відсутність паспорта громадянина
України (а.с.7-9, 16-18), вірно визнані судом
першої інстанції як поважні причини
пропуску позивачкою строку на
звернення до суду у відповідності до
статей 1270, 1272 ЦК України.

Будь-яких порушень прав територіальної
громади у судових засіданнях не
встановлено, та нею не доводилося.

Тому, всебічно та повно з'ясувавши
обставини справи, належним чином
дослідивши надані докази, на які
позивачка посилалася як на підставу
своїх вимог за відсутністю заперечень
з боку відповідача, суд першої
інстанції, застосувавши саме ті норми
матеріального закону, які підлягають
застосуванню в цьому випадку, дійшов
справедливого висновку про
задоволення позову.

Щодо змісту апеляційної скарги
відповідача ММР, то вона не містить
перелік обставин, які не були з'ясовані
судом та вплинули на невірне вирішення
ним справи, а її доводи не впливають на
обґрунтовані висновки суду, так як є
фактичною переоцінкою доказів, які вже
були досліджені та оцінені судом.

Інші доводи апеляційної скарги
відповідача не спростовують висновків
місцевого суду, а тому не можуть бути
підставою для скасування рішення,
ухваленого з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
В зв'язку з чим, апеляційна скарга в
силу ч. 1 ст. 308 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Миколаївської
міської ради відхилити, а рішення
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 16 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча
Судді