Провадження № 2/487/689/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2014 року

Заводський районний суд м. Миколаєва
у складі головуючого судді Павлової
Ж.П.,при секретарі
Сочивко І.О. ,представника відповідача
Харьковської О.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Обласного центру медико-соціальної
експертизи Миколаївської обласної
державної адміністрації про визнання
дій неправомірними та скасування
рішення

В
С Т А Н О В И В

11.12.2013р. ОСОБА_2 звернувся до суду із
позовом до Обласної медико -соціальної
експертизи Миколаївської обласної
державної адміністрації про визнання
їх дій неправомірними та скасування
рішення.

В позові він вказав, що 11.08.2007 року він
отримав виробничу травму і після
тривалого лікування, з 2008 року по 2012 рік
йому було встановлено третю групу
інвалідності.

в 2013 році обласна медико-соціальна
експертиза відмовила йому у
встановленні групи інвалідності.
Посилаючись на те , що він продовжує
хворіти, та його стан не покращився,
він вважає, що висновок комісії про
невизнання його інвалідом третьої
групи є необгрунтованим, тому просив
його скасувати та зобовязати
відповідача розглянути питання про
визнання його інвалідом від трудового
каліцтва, оскільки його процент втрати
професійної

В судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримав та просив суд задовольнити
їх у повному обсязі з вищенаведених
підстав.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечували,
посилаючись на те, що позивач, згідно з
п.23 Положення про порядок, умови та
критерії встановлення інвалідності,
затвердженого Постановою КМУ № 1317 від
03.12.2009р. за його заявою був оглянутий
обласною МСЕК. Рішення міжрайонної
медико-соціальної експертної комісії
було затверджено. Позивач також
проходив обстеження в Українському
Державному НДІ МСПІ м.
Дніпропетровська по оскарженню
рішення обласної, яка підстав для
встанволення позивачу групи
інвалідності не виявила. Але
відповідно до ст. 24 вищезазначеного
положення позивач умови та критерії
встановлення інвалідності до МОЗ
України не оскаржив.

Посилаючись на вищевказані обставини
представник відповідача просила суд
визнати позовні вимоги ОСОБА_2
необґрунтованими та відмовити в їх
задоволенні в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи у їх
сукупності суд дійшов висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_2 до Обласної
медико-соціальної експертної комісії
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Дослідивши матеріали справи суд
встановив, що ОСОБА_2 у 2007 році
отримав виробничу травму. З 2008 року по
2012 роки визнавався інвалідом третьої
групи.

У 2013 році обласна медико-соціальна
експертна комісія не знайшла підстав
для подальшого встановлення
інвалідності і запропонувала позивачу
обстеження в Українському державному
науково-дослідному інституті
медико-соціальних проблем
м.Дніпропетровська.

Позивач був обстежений у вказаному
інституті в період з 14.05. по 24.05.2013 рік.і
йому було встановлено діагноз:
наслідки важкої ЧМТ) 11.08.2007р.) виробнича
травма. кистозно-атрофічні зміни
лобної та скроневої дялянок головного
мозку справа, енцефалопатія 11 ступеню,
двобічна пірамідна недостатність,
нерізка координаторна недостатність.
органічний когнітивний розлад та було
прийнято рішення про відсутність
підстав для встановлення групи
інвалідності. Можливе встановлення 25%
професійної працездатності + витрати
на лікування та інші відшкодування.

З пояснень сторін вбачається, що
позивачеві було рекомендовано подати
заяву про оскарження рішення комісії
до МОЗ.

Суд зазначає, що надана позивачем
медична документація підтверджує
наявність у ОСОБА_2 захворювань та
проходження ним лікування. Однак
вказана документація сама по собі, не
дозволяє суду дійти висновку про
необґрунтованість висновків МСЕК щодо
відсутності підстав для визначення
позивачеві 3-ої групи інвалідності.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
згідно до п.п. 23 та 24 Положення про
порядок, умови та критерії
встановлення інвалідності,
затвердженого Постановою КМУ № 1317 від
03.12.2009р., у разі незгоди з рішенням
районної, міжрайонної, міської комісії
хворий, потерпілий від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання або інвалід має право
подати протягом місяця після одержання
висновку комісії письмову заяву до
Кримської республіканської, обласної,
Київської та Севастопольської
центральних міських комісій або до
комісії, в якій він проходив огляд, чи
до відповідного управління охорони
здоров'я. Комісія, що проводила огляд,
або управління охорони здоров'я
надсилає у триденний строк після
надходження відповідного запиту всі
наявні документи на розгляд Кримської
республіканської, обласної,
центральної міської комісії, яка
протягом місяця з дня подання
зазначених документів проводить
повторний огляд заявника і приймає
відповідне рішення.

Рішення Кримської республіканської,
обласної, центральної міської комісії
може бути оскаржене до МОЗ.

МОЗ за наявності фактів порушення
законодавства про медико-соціальну
експертизу доручає Центральній
медико-соціальній експертній комісії
МОЗ або Кримській республіканській,
Київській та Севастопольській міським
або обласній комісії іншої області
повторно розглянути з урахуванням усіх
наявних обставин питання, з якого
оскаржується рішення, а також вживає
інших заходів впливу для забезпечення
дотримання законодавства під час
проведення медико-соціальної
експертизи.

В особливо складних випадках
Центральна медико-соціальна експертна
комісія МОЗ, Кримська республіканська,
обласна, центральна міська комісія та
МОЗ можуть направляти осіб, що
звертаються для встановлення
інвалідності, для проведення
медико-соціального експертного
обстеження до клініки Українського
державного науково-дослідного
інституту медико-соціальних проблем
інвалідності (м. Дніпропетровськ) та
Науково-дослідного інституту
реабілітації інвалідів (м. Вінниця).
Після обстеження зазначені
науково-дослідні установи складають
консультативні висновки, які для
комісії мають рекомендаційний
характер.

Однак, вищезазначеною можливістю
оскарження рішень МСЕК позивач не
скористався.

Згідно до п. 25 Положення про порядок,
умови та критерії встановлення
інвалідності, затвердженого
Постановою КМУ № 1317 від 03.12.2009р. рішення
МСЕК може бути оскаржене до суду у
встановленому законом порядку.

Таким чином, оскаржуючи до суду
рішенням МСЕК, позивач мав виходити з
вимог цивільно-процесуального закону
та зокрема звернутись до суду у
передбачений законом спосіб та з
врахуванням обсягу компетенції суду.

За вимогами ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання, кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної шкоди; 10) визнання незаконним
рішення, дій чи бездіяльності органу
державної влади, органу влади АРК або
органу місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Реалізуючи передбачене ст. 55
Конституції України право на судовий
захист, звертаючись до суду, особа
вказує в позові власне суб'єктивне
уявлення про порушене право чи
охоронюваний інтерес та спосіб його
захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати
об'єктивну оцінку наявності порушеного
права чи інтересу на момент звернення
до суду, а також визначити, чи
відповідає обраний позивачем спосіб
захисту порушеного права, тим що
передбачені законодавством, та чи
забезпечить такий спосіб захисту
відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи
невідповідність обраного позивачем
способу його захисту способам,
визначеним законодавством,
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття
судового рішення про відмову у позові,
оскільки, відповідно до ст.2 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» завданням суду є саме захист
порушених або оспорюваних прав та
інтересів особи.

Враховуючи вищевказане суд звертає
увагу на те, що вирішення питання про
призначення групи інвалідності
знаходиться поза межами компетенції
суду та у будь-якому випадку не може
бути вирішено в рамках позовного
провадження.

Зважаючи на те, що надана позивачем
медична документація не може
розглядатись судом як вичерпні та
достатні докази безпідставності
рішення МСЕК про відмову в визначенні
йому 3-ої групи інвалідності, суд
вважає, що в задоволені позову ОСОБА_2
слід відмовити..

Керуючись ст.ст.10,60, 213-215 ЦПК України,
суд

В И
Р І Ш И В

В задоволені позову ОСОБА_2
відмовити.

Рішення вступає в законну силу через
10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляція
до Миколаївського апеляційного суду
через Заводський районний суд
м.Миколаєва в порядку, встановленому
ст.294 , ст.295 ЦПК України.

Суддя
Павлова Ж.П.