Справа № 594/1150/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року

Борщівський районний суд
Тернопільської області

в складі: головуючого судді
Денисової Т.С.

з участю секретаря Козар Т.І.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Борщеві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до відповідача ОСОБА_2 в якому
просить розірвати шлюб, укладений між
ними 1 травня 2000 року та зареєстрований
Шупарською сільською радою
Борщівського району Тернопільської
області, посилаючись на те, що шлюб
виявився невдалим. Вказала, що між нею
та відповідачем відсутнє розуміння
щодо вирішення сімейних проблем,
ведення господарства, виховання та
утримання дітей, поведінки кожного у
сім»ї. Впродовж останніх років
спільного проживання, відповідач
зловживав спиртними напоями, в стані
сп'яніння вчиняв сварки, бували випадки
застосування до неї фізичної сили. Такі
дії відповідач вчиняв і в присутності
дітей. Останній самоусунувся від
виховання дітей, утримання сім»ї.
Ставлення до неї стало грубим та нічим
неоправданим, що призвело до втрати
почуття поваги та любові до
відповідача. Не бажаючи терпіти таке
приниження, в квітні 2013 року змушена
була залишити постійне місце
проживання та переїхала з дітьми в
Миколаївську область, де проживає її
мати. З того часу вони не підтримують
жодних шлюбно-сімейних стосунків, шлюб
існує лише формально.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов підтримала, просить задовольнити
позов з підстав, наведених у позовній
заяві, а також пояснила, що постійне
перебування відповідача у стані
сп'яніння, влаштування відповідачем
суперечок, не бажання останнього
працювати, щоб заробляти кошти для
утримання сім»ї, а також щоб утримувати
домашнє господарство, негативне, грубе
ставлення відповідача до неї, призвели
до того, що вона в квітні 2013 року
забрала дітей, залишила власний
будинок та виїхала у Миколаївську
область. Там вона влаштувалася на
роботу, щоб мати змогу утримувати двох
дітей, а її мати допомагає у догляді за
дітьми. За рік часу відповідач не
змінився, коштів для утримання дітей
передав лише в сумі 2100 грн., продовжує
зловживати спиртним, ображає її по
телефону, погрожує фізичною розправою.
З березня 2014 року, з часу, коли вона
повідомила відповідачу про намір
розірвати шлюб, не спілкуються, не
спілкується відповідач і з дітьми, ніде
не працює, матеріальної допомоги на
дітей не надає.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнав та пояснив, що згоди на
розірвання шлюбу позивачу не дасть. Не
заперечує тієї обставини, що часто
зловживав спиртними напоями. Вказує, що
за рік часу зміг передати на утримання
дітей 3600 грн. Підтверджує, що з березня
2014 року коли дізнався від позивача про
намір розірвати шлюб, з останньою не
спілкується, дітей не утримує.
Зазначає, що може змінитися,
повернутися лицем до сім»ї лише в тому
випадку, якщо цього захоче позивач.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд встановив наступні факти.

Сторони уклали шлюб 1 травня 2000 року,
актовий запис №2, зареєстрований
Шупарською сільською радою
Борщівського району Тернопільської
області (свідоцтво про одруження серії
НОМЕР_1).

Від шлюбу сторони мають двох
неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво серії НОМЕР_2) та
доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво
серії НОМЕР_3).

У відповідності до ст.55 СК України,
дружина та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік
зобов'язаний утверджувати в сім'ї
повагу до матері. Дружина зобов'язана
утверджувати в сім'ї повагу до батька.
Дружина та чоловік відповідальні один
перед одним, перед іншими членами сім'ї
за свою поведінку в ній.

Між сторонами сімейне життя не
склалося. Між подружжям часто виникали
непорозуміння та суперечки, що
призвело до припинення між ними
шлюбних стосунків. Сторони не
проживають спільно з квітня 2013 року, не
підтримують жодних стосунків, не
спілкуються з березня 2014 року. Позивач
наполягає на розірванні шлюбу.
Відповідач з березня 2014 року,
дізнавшись про намір позивача на
розірвання шлюбу, не зробив жодних
заходів для збереження сім»ї, в
судовому засіданні не клопотав про
надання часу для примирення, не навів
жодних заходів, які має намір вчинити
для примирення із позивачем.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка. Примушування жінки
та чоловіка до шлюбу не допускається
(ст.24 СК України).

Кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини (ч.3 ст.56 СК України).

За таких обставин суд вважає, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечить інтересам
сторін, що має істотне значення.

На підставі ст.ст.24,55,56ч.3,105,110,112
Сімейного Кодексу України, керуючись
ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 1 травня 2000 року
Шупарською сільською радою
Борщівського району Тернопільської
області, актовий запис №2, між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, розірвати.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в
користь позивача ОСОБА_1 243,60 грн.
судового збору.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з
моменту оголошення рішення через
Борщівський районний суд до
апеляційного суду Тернопільської
області.

Головуючий: підпис

З оригіналом згідно.

Суддя Борщівського районного суду
Денисова Т.С.