У Х В А Л А

Іменем України

24 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі :

головуючого
- Власова С.О.,

суддів - Дроботі В.В., Бисаги Т.Ю.,

при
секретарі - Саварини Т.І.,

з участю: позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
19 березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року ОСОБА_1 пред'явила
до ОСОБА_2 позов про стягнення
моральної шкоди, завданої внаслідок
злочину.

Позивачка зазначала, що
відповідач, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, 31.08.2005 року,
керуючи автомобілем на вул.
Собранецькій в м. Ужгороді вчинив наїзд
на її батька ОСОБА_3, після чого залишив
місце події, не надавши потерпілому
допомогу. Від отриманих тілесних
ушкоджень її батько помер.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду від 14.01.2013 року
кримінальна справа відносно ОСОБА_2
обвинуваченого за ст. 135 ч.1 КК України
закрита, на підставі ст. 248 КПК України (
у зв'язку із закінченням строків
давності).

Посилаючись на вказані обставини,
позивачка просила стягнути з
відповідача на її користь 68141,20 грн. у
відшкодування моральної шкоди, з яких
20000 грн. за заподіяні фізичні та душевні
страждання; 15000 грн. у зв'язку з
порушенням нормальних життєвих
стосунків та звичайного способу життя;
25000 грн. у зв'язку з погіршенням стану
здоров»я; 341,20 грн. витрат на лікування;
7800 грн. на санаторно - курортне
лікування.

Рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 19 березня 2014
року позов задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
5000 грн. у відшкодування моральної
шкоди. У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка
просить рішення скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити її вимоги в
повному обсязі.

Вказує на те, що суд неповно
з»ясував обставини справи.

Колегія вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Відповідально до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями, чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала за наявності її вини.

Є доведеним, що постановою
Ужгородського міськрайонного суду від
04.01.2013 року, яка набрала законної сили,
кримінальна справа відносно ОСОБА_2,
обвинуваченого у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 135 КК України
провадженням закрита на підставі ст.
248 КПК України у зв'язку із закінченням
строків давності, тобто з
нереабілітуючих підстав.

Згідно постанови, ОСОБА_2 31.08.2005
року, біля 15-00 год., керуючи автомобілем
марки «Шевролет - Авео», держномерний
знак НОМЕР_1, по вул. Собранецькій в м.
Ужгороді в напрямку вул. Митної наїхав
на пішохода ОСОБА_3, який на той час
перетинав проїзну частину. Від
отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_3
того ж дня помер.

В результаті вичиненого
відповідачем злочину передбаченого ч. 1
ст. 135 КК України, позивачці було
заподіяно моральну шкоду, яка полягала
в переживаннях через смерть батька, та
у зв'язку із цим душевних стражданнях,
яку суд оцінив у розмірі 5000 грн., з чим
колегія погоджується.

Позовні вимоги щодо заподіяння
моральної шкоди стосуються як
обставин заподіяння тілесних
ушкоджень батькові позивача, від яких
він помер, так і залишення потерпілого
у небезпеці.

У даному випадку місцевий суд
правильно розглянув тільки обставини
скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 135
КК України, і у зв'язку із цим визначив
підстави відшкодування моральної
шкоди та її розмір, оскільки постановою
Ужгородського міськрайонного суду
від 14.01.2013 року кримінальна справа
відносно відповідача ОСОБА_2 була
завершена.

Що стосується обвинувачення
ОСОБА_2 за ст. 286 ч.2 КК України, то
досудове слідство по цьому
обвинуваченню на даний час ще триває,
що не позбавляє права та можливості
ОСОБА_1 заявити цивільний позов у
кримінальній справі, або заявити
окремий цивільний позов про стягнення
матеріальної та моральної шкоди, після
завершення розгляду кримінальної
справи про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.2
ст.286 КК України.

Згідно вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Решта зазначених позивачем (у
даній цивільній справі) позовних
вимог належними та допустимими
доказами (ст.ст. 60,61 ЦПК України), в тому
числі понесених матеріальних витрат
на лікування, наявності причинно -
наслідкового зв'язку хвороби
внаслідок дій відповідача та
потребу в санаторно - курортному
лікуванні не доведено .

Таким чином, судова колегія вважає,
що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.1. 308, 314, 315,
317, 319 ЦПК України судова колегія
судової палати ,-

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
-відхилити.

Рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 19 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :