У Х В А Л А

11 серпня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О., суддів:
Євтушенко О.І.,Ситнік О.М., Кафідової
О.В.,Ступак О.В.,розглянувши заяву
ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення
аліментів,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що 30
січня 1975 року між ним та ОСОБА_8
укладений шлюб, у якому у ІНФОРМАЦІЯ_3
народилася донька ОСОБА_7, яка проживає
у Російській Федерації. У 28 січня 2013
року ОСОБА_6 встановлена інвалідність І
групи за загальним захворюванням. У
зв'язку з перенесеним інсультом та
тяжким станом здоров'я він постійно
потребує сторонньої допомоги,
посиленого харчування,
медикаментозного лікування. Просив
стягнути з ОСОБА_7 на його користь
аліменти у розмірі ј частини від усіх
видів заробітку щомісячно, починаючи з
дня звернення до суду.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 19 грудня 2013 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_6 аліменти у розмірі ј
частини від усіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з дня звернення до
суду - з 26 квітня 2013 року. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 19 березня

2014 року рішення Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2013 року
скасовано, позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
аліменти у розмірі 1/12 частини від усіх
видів заробітку щомісячно. В іншій
частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 травня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_7 про стягнення аліментів, за
касаційною скаргою ОСОБА_9 в інтересах
та за довіреністю ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 19 березня 2014 року.

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із заявою про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме: ст. ст. 180, 182, 184, 192 СК України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 червня 2014
року, постановлену за результатами
розгляду справи за позовом про зміну
способу стягнення аліментів та розміру
аліментів.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Погоджуючись з висновком суду
апеляційної інстанції про часткове
задоволення позову, Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ в
ухвалі від 28 травня 2014 року, яку просить
переглянути заявник, керувався
вимогами ч. 2 ст. 205 СК України та
врахував, що у позивача, крім
відповідачки, є ще двоє повнолітніх
дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які також зобов'язані
утримувати батька; на утриманні
відповідачки перебувають двоє
малолітніх дітей.

Скасовуючи заочне рішення суду першої
інстанції та ухвалу суду апеляційної
інстанції про задоволення позову про
зміну розміру аліментів на дитину та
способу їх стягнення, суд касаційної
інстанції в ухвалі від 18
червня 2013 року керувався тим, що суди в
неповній мірі з'ясували обставини
справи, що мають істотне значення, не
перевірили доводи позивача щодо
можливості відповідача надавати
аліменти у більшому розмірі ніж це було
визначено у судовому рішенні від 06
березня 2008 року, не врахували вимоги ч. 1
ст. 182 СК України, у зв'язку з чим Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ передав
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, що не означає остаточного
вирішення спору у справі. Судом
касаційної інстанції не висловлено
жодної правової позиції щодо розгляду
спору.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Колегія суддів не вбачає неоднакове
застосування судами касаційних
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
оскільки обставини справ не є
подібними: в ухвалі, яку просить
переглянути заявник предметом
позовних вимог було стягнення
аліментів на непрацездатного батька, в
ухвалі, наведеній як підстава
перегляду - зміна способу стягнення та
розміру аліментів на дитину. Доводи
заявника стосуються переоцінки
доказів.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою ОСОБА_6
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

від 28 травня 2014 року слід відмовити.

Керуючись статтями 354, 355, 356, 360 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_7 про стягнення аліментів, за
заявою ОСОБА_6 про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О.
Гвоздик Судді: О.І.
Євтушенко О.В. Кафідова О.М. Ситнік О.В.
Ступак