Справа № 371/97/14-ц Головуючий у І
інстанції Капшук Л.О.Провадження №
22-ц/780/3838/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

07 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Малорода О.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Поліщука М.А.

при секретарі: Микитенко Д.А..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» на рішення Миронівського
районного суду Київської області від 28
березня 2014 року в справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за договором
кредиту,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року позивач звернувся до
суду та просив стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
у загальному розмірі 21 505, 96 дол. США.

Мотивував заявлені вимоги тим, що 29
грудня 2007 року між відкритим
акціонерним товариством «Універсал
Банк», правонаступником якого є він, та
відповідачем було укладено кредитний
договір № BL 1460, згідно з яким
відповідачу надано кредит у розмірі 20
000 дол. США, зі сплатою процентної
ставки за користування кредитними
коштами у межах строку кредитування у
розмірі 24,50 % , а понад строк
кредитування у розмірі 49 %, з кінцевим
терміном повернення не пізніше 01
грудня 2014 року.

Вказував, що баком виконано
зобов'язання за договором та надано
відповідачу кредит.

Проте внаслідок невиконання
відповідачем належним чином умови
кредитного договору, станом на 03
вересня 2013 року виникла заборгованість
в загальному розмірі 21505, 96 дол. США, що
еквівалентно в національній валюті
України 171 897 грн. 14 коп.

Рішенням суду в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить оскаржуване рішення скасувати
та ухвалити нове про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Мотивує свої вимоги тим, що строк
позовної давності ним не пропущено,
оскільки кінцевий термін повернення
коштів є 01 грудня 2014 року.

Відповідно, з цієї дати, на його думку,
слід рахувати строк позовної давності.

Апеляційну скаргу слід задовольнити
частково.

Судом першої інстанції встановлено, що
29 грудня 2007 року між позивачем та
відповідачем був укладений кредитний
договір № BL 1460, згідно з яким
відповідачу надано кредит в сумі 20 000
доларів США, зі сплатою процентної
ставки за користування кредитними
коштами у межах строку кредитування у
розмірі 24,50 % , понад строк кредитування
у розмірі 49 %, з кінцевим терміном
повернення не пізніше 01 грудня 2014 року.
Факт отримання кредитних коштів
підтверджується заявою на видачу
готівки № 010B08 від 29 грудня 2007
року.

Відповідно до пункту 1.4. договору
кредит надано на поточні потреби.

Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про
захист прав споживачів» кошти, які
надані кредитодавцем (банком або іншою
фінансовою установою) споживачеві на
придбання продукції є споживчим
кредитом. Таким чином, відповідач
отримав споживчий кредит.

Відповідно до п. 1.1 Договору банк
зобов'язується надати позичальнику
кредитні кошти в сумі 20000 (двадцять
тисяч) доларів США, а позичальник
зобов'язується прийняти, належним
чином використовувати і повернути
банку кредитні кошти (кредит) та
сплатити плату за кредит у порядку та
на умовах, зазначених у Договорі.

За умовами договору споживчого кредиту
відповідач зобов'язався повернути
кредит та проценти за користування ним
щомісячними платежами згідно з
обумовленим в договорі графіком.
Останній такий платіж він повинен був
здійснити 01 грудня 2014 року. Вказані
умови передбачені п. 1.2.2 Договору.

Відповідно до п. 1.3.1 Договору за
користування кредитними коштами у
межах строку кредитування, визначеного
Договором, встановлена процентна
ставка в розмірі 24,50% річних.

За користування кредитними коштами
понад строк кредитування (або терміни
погашення за Графіком погашення
кредиту), встановлений Договором,
процентна ставка п. 1.3.2. встановлюється
в розмірі 49 % річних.

Нарахування процентів здійснюється
щоденно за методом нарахування
процентів «факт/360», починаючи з дати
списання коштів із позичкового рахунку
позичальника, до дати повного
погашення кредиту. Проценти
нараховуються на фактичний залишок
суми заборгованості, виходячи з
фактичної кількості днів у місяці й 360
днів у році. Для розрахунку процентів
день надання та день погашення кредиту
вважається одним днем. Вказані умови
передбачені п. 1.3.5 Договору.

З розрахунку заборгованості суд першої
інстанції встановив, що зобов'язання за
договором відповідач не виконує з
вересня 2008 року.

Також судом встановлено, що в порушення
зобов'язань за кредитним договором
станом на 03 вересня 2013 року відповідач
допустив заборгованість по кредиту в
розмірі 19028,79 дол. США, еквівалент в
національній валюті України за
офіційним курсом НБУ станом на 03.09.2013
становить 152097,12 грн., по відсотках в
розмірі 2399,94 дол. США, еквівалент в
національній валюті України за
офіційним курсом НБУ станом на 03.09.2013
становить 19182,72 грн.

Суд першої інстанції відмовив в
задоволенні позовних вимог у зв'язку зі
спливом позовної давності.

Колегія не погоджується з висновком
суду першої інстанції з наступних
підстав.

Згідно ст. 267 ч. 4 ЦК України сплив
позовної давності є підставою для
відмови в позові.

Згідно п. 7 ч. 11 ст. 11 ЗУ «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавця
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою ч. 11 ст. 11 зазначеного закону
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Отже, на думку колегії, суд дійшов
помилкового висновку про можливість
застосування до вимог позивача
наслідків спливу строку позовної
давності.

Окрім цього, у суді першої інстанції
відповідач із відповідною заявою не
звертався.

Вказаний висновок викладений у
постанові Верховного Суду України від
20 листопада 2013 року № 6-126цс13 і
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не
передбачає заборони пред'явлення
окремих вимог у зв'язку з пропущенням
строку позовної давності, при
вирішенні таких спорів, суди повинні
враховувати положення ЦК про позовну
давність.

Отже, за відсутності заяви відповідача
про застосування строку позовної
давності, зробленої до винесення судом
рішення, суд невірно застосовував
строк позовної давності, а, відтак,
рішення про відмову у позові на цій
підставі є передчасним і
необґрунтованим і підлягає скасуванню
на підставі ст. 309 ЦПК України з
ухваленням нового про часткове
задоволення позову з таких підстав.

Колегією встановлено, що відповідно до
графіку платежів, який є складовою
частиною договору, погашення кредитної
заборгованості та строки сплати
чергових платежів визначено місяцями
(а.с. 18).

Згідно розрахунку заборгованості,
загальний розмір заборгованості по
кредиту станом на дату подачі позову
становить 21 505, 96 дол. США, еквівалент
суми 171 897 грн. 14 коп., що складається з:

19 028, 79 дол. США, еквівалент суми 152 097 грн.
12 коп. - прострочена заборгованість по
кредиту;

2 399, 94 дол. США, еквівалент суми 19 182 грн.
72 коп. - відсотки за користування
кредитом;

77, 23 дол. США, еквівалент суми 617 грн. 30
коп. - пеня.

За таких обставин, колегія дійшла
висновку про те, що суд безпідставно
відмовив в задоволенні позовних вимог,
доводи, викладені в апеляційній скарзі
є обґрунтованими та такими, що
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Колегія вважає, оскільки відповідач
порушив зобов'язання за кредитним
договором, внаслідок чого виникла
заборгованість у загальному розмірі 171
897 грн. 14 коп., вказана сума підлягає
стягненню на користь позивача.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України,
апеляційну скаргу слід задовольнити,
рішення першої інстанції скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

Керуючись ст. 309 ЦПК України колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Миронівського районного суду
Київської області від 28 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 21 505, 96
дол. США еквівалент суми 171 897 грн. 14 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :