Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.09.2014 Справа №607/10373/13-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі головуючого судді
Дзюбича В.Л., з участю секретарів
судового засідання, Грабської Ю.І.,
Гіндзелевич О.А. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Тернополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з
участю третіх осіб служби у справах
неповнолітніх та дітей Тернопільської
районної державної адміністрації,
ОСОБА_7 про усунення перешкод у
користуванні житловим будинком шляхом
виселення без надання іншого жилого
приміщення та зобов'язання звільнити
надвірні будівлі та споруди та позов
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 до ОСОБА_3
про визнання права на проживання у
будинковолодінні та приміщенні
літньої кухні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з
участю третіх осіб служби у справах
неповнолітніх та дітей Тернопільської
районної державної адміністрації,
ОСОБА_7 про усунення перешкод у
користуванні житловим будинком
АДРЕСА_1 шляхом виселення без надання
іншого жилого приміщення та
зобов'язання звільнити надвірні
будівлі та споруди.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що вона є власником
житлового будинку АДРЕСА_1, який
отримала в подарунок від своєї матері
ОСОБА_8 На момент виникнення у неї права
власності на вказаний будинок у ньому
були зареєстровані та проживали у
літній кухні відповідачі: її брат -
ОСОБА_6, його дружина - ОСОБА_5 та їх син -
ОСОБА_6, які й на даний час там
проживають. На прохання добровільно
виселитися із зайнятого ними житлового
приміщення, яке є її власністю,
відповідачі не реагують, систематично
порушують правила співжиття, що робить
неможливим їх проживання в одному
будинку. Крім того, відповідачі не
входять до складу її сім'ї, що є
додатковою умовою їх виселення.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5,
ОСОБА_7 звернулись із зустрічним
позовом до ОСОБА_3 про визнання за
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 права на
проживання в домоволодінні за адресою:
АДРЕСА_1; визнання за ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_5, ОСОБА_7 право на проживання в
приміщенні літньої кухні позначеної
літерою «Б», що входить до складу
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1,
згідно заяви про уточнення позовних
вимог від 15.09.2014 року.

В обґрунтування зустрічних позовних
вимог ОСОБА_4 вказав, що проживає по
АДРЕСА_1 із народження, іншого житла
немає. Разом із ним за вказаною адресою
з 1993 року проживають дружина - ОСОБА_5,
син - ОСОБА_6, дочка - ОСОБА_7
Зареєстровані за вказаною адресою
ОСОБА_4 з 11.04.1986 року, ОСОБА_6 із 31.08.1994
року. Проживають у літній кухні, яка
пристосована під жиле приміщення, яке
входить до складу домоволодіння
власником якого із 2008 року є позивач
ОСОБА_3 Відповідачі вказали, що не
чинять перешкод позивачу у
користуванні належним їй будинком,
оскільки проживають у різних
приміщеннях. Вважають, що позивач
ОСОБА_3 порушує їхні права на
проживання у спірному приміщенні,
намагаючись виселити із літньої кухні,
яка опалюється та пристосована до
круглорічного проживання, а тому є
житловим приміщенням.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та
її представник позовні вимоги
підтримали з підстав наведених у
позовній заяві, просять її
задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися з невідомої суду причини,
хоча про день та час розгляду справи
були повідомлені у встановленому
законом порядку.

Представник відповідачів в судовому
засіданні заперечив щодо задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 з підстав їх
незаконності та необґрунтованості.
Вважає, що відповідачі мають право на
проживання у спірному приміщенні з
підстав наведених у зустрічній
позовній заяві.

Представник служби у справах дітей
Тернопільської районної державної
адміністрації в судове засідання не
з'явився, подав клопотання в якому
просить розглядати справу у його
відсутності.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8, яка є
колишнім власником житлового будинку
АДРЕСА_1 показала, що у 2008 році
подарувала вказаний житловий будинок
позивачу ОСОБА_3 Зазначила, що
відповідачі перешкоджають ОСОБА_3
користуватись літньою кухнею.
Проживання відповідачів у літній кухні
постійно призводить до конфліктів між
сторонами у справі.

Дослідивши та оцінивши докази, суд
встановив наступні обставини справи.

Із витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно №18598378
виданого 22.04.2008 р. Тернопільським
районним госпрозрахунковим бюро
технічної інвентаризації, вбачається,
що власником домоволодіння АДРЕСА_1 на
підставі Договору дарування
посвідченого 09.04.2008 р. державним
нотаріусом Тернопільської районної
державної нотаріальної контори та
реєстровано в реєстрі за №775, є ОСОБА_3.

Як вбачається із постанови про відмову
в порушенні кримінальної справи від
05.03.2010 р. позивач ОСОБА_3 разом із своєю
сім'єю та її брат - відповідач ОСОБА_4
також разом із своєю сім'єю: дружиною
ОСОБА_5 та сином ОСОБА_6 проживають у
житловому будинку АДРЕСА_1, але в різних
житлових приміщеннях. Протягом
останнього періоду часу між членами
сім'ї ОСОБА_3 та членами сім'ї ОСОБА_4
склалися неприязні сімейні відносини
через взаємні претензії один до одного
на право проживання за вказаною
адресою та управління домашніми
справами, через це часто виникають
сварки та скандали. Так, 02.03.2010 р. біля 16
год. на подвір'ї господарства між
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виникла взаємна
сварка та нецензурна лайка через те, що
ОСОБА_3 почала відганяти домашню птицю ,
яка належить ОСОБА_5 з подвір'я. Під час
сварки як вказує у своєму поясненні
ОСОБА_3, ОСОБА_5 та її син ОСОБА_6 нанесли
удари в різні ділянки її тіла. У своїх
поясненнях ОСОБА_5 та її син ОСОБА_6
вказують, що умисно не наносили ОСОБА_3
тілесних ушкоджень, а з необережності
ОСОБА_6 штовхнув ОСОБА_3 внаслідок чого
остання впала на землю та отримала
тілесні ушкодження. У порушенні
кримінальної справи за фактом
спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3
відносно ОСОБА_6, ОСОБА_5, відмовлено за
відсутністю в їх діях складу злочинів,
передбачених ст.ст.122, 129, 296 КК України
та ОСОБА_5 та ОСОБА_6 винесено офіційне
застереження про недопущення в
подальшому протиправної поведінки.

Постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи від 17.05.2009 р. в
порушенні кримінальної справи за
фактом словесних погроз фізичною
розправою відносно ОСОБА_4 відмовлено
за відсутністю в його діях складу
злочинів передбачених ст.ст.129, 296 КК
України та винесено йому офіційне
застереження про недопущення вчинення
насильства в сім'ї.

Постановою адміністративної комісії
виконавчого комітету
Великоберезовицької селищної ради
Тернопільського району Тернопільської
області № 06 від 22.09.2008 р. постановлено
визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винними у
протиправній поведінці відносно
матері, ОСОБА_8 - власника будинку та
сестри ОСОБА_3. Зобов'язано ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 не чинити протиправних дій
відносно матері, ОСОБА_8 та сестри
ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного
кодексу України (далі ЦК України),
правом власності є право особи на річ
(майно) яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
пава власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом. (ч.1, ч.2 ст.321 ЦК
України).

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Житлового
кодексу УРСР (далі ЖК УРСР), ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше, як з підстав і в порядку,
передбачених законом".

Аналогічна норма закріплена в ст.41
Конституції України, за змістом якої
кожен має право володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності та
право приватної власності є
непорушним.

Згідно ч.4 ст. 156 ЖК УРСР, до членів сім'ї
власника будинку (квартири) належать
особи, зазначені в частині другій
статті 64 цього Кодексу, а саме:
дружина власника, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство. Припинення
сімейних відносин з власником будинку
(квартири) не позбавляє їх права
користування займаним приміщенням. У
разі відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Із матеріалів справи, зокрема із
пояснень сторін та постанов про
відмову в порушенні кримінальної
справи, вбачається, що сторони не
ведуть спільного господарства,
проживають в одному домоволодінні,
проте в різних приміщеннях, зокрема
позивач проживає у житловому будинку, а
відповідачі у літній кухні.

Тому, на думку суду, відповідачі,
відповідно до ч.4 ст.156 ЖК УРСР, не
являються членами сім'ї власника
житлового будинку - ОСОБА_3 і не можуть
бути ними визнанні відповідно до ч.4
ст.156 ЖК УРСР на підставі відсутності
факту ведення ними спільного
господарства.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Враховуючи викладенні обставини,
беручи до уваги той факт, що
відповідачі в силу ч.4 ст.156 ЖК України
не являються членами сім'ї власника
спірного житлового будинку ОСОБА_3,
зважаючи на засаду непорушності права
власності, з огляду на те, що закон не
передбачає переходу прав і обов'язків в
частині збереження права користування
житлом у випадку зміни власника
будинку, тому суд приходить до
переконання, що позивач вправі
вимагати усунення перешкод у
користуванні належним їй на праві
власності житловим будинком, в тому
числі надвірними допоміжними
будівлями до нього, в зв'язку із чим
позов слід задовольнити, шляхом
усунення ОСОБА_3 перешкоди у
користуванні належним їй на праві
приватної власності житловим будинком
АДРЕСА_1 та виселення із нього ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 без надання їм іншого
жилого приміщення та зобов'язати
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 звільнити
надвірні будівлі та споруди що
розташовані за адресою житлового
будинку АДРЕСА_1.

Позовні вимоги відповідачів за
зустрічним позовом, які обґрунтовують
своє право на проживання у літній кухні
до житлового будинку АДРЕСА_1 тим, що
вказане приміщення пристосоване до
проживання у якому вони тривалий час
проживають та не чинять перешкод
позивачу у користуванні належним їй
житловим будинком, до задоволення не
підлягають з тих підстав, що літня
кухня є допоміжним надвірним
приміщенням до житлового будинку
АДРЕСА_1, а тому позивач ОСОБА_3, як
власник вказаного житлового будинку,
вправі вимагати усунення перешкод у
користуванні надвірними допоміжними
приміщеннями до вказаного будинку,
власником яких вона також являється.

Суд вважає, що законних підстав, які б
давали відповідачам право на
проживання у житловому будинку
АДРЕСА_1, зокрема у літній кухні до
вказаного будинку, останніми не
наведено.

Твердження відповідачів про те, що
виселення відповідачів із спірного
приміщення призведе до порушення прав
неповнолітньої ОСОБА_7 судом до уваги
не береться, оскільки із листа служби у
справах дітей Тернопільської районної
державної адміністрації від 11.08.2014 року
вбачається, що служба встановила, що за
адресою АДРЕСА_1 малолітня ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 права власності не має і не
зареєстрована, а отже і немає права
користування. ЇЇ мати ОСОБА_5
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, де
може бути постановлена на облік і її
донька малолітня ОСОБА_7

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 4, 10, 60, 212, 224-226, 228, 232, 233 ЦПК України;
ч.1 ст.316, ч.1 ст.317, ч.1, ч.2 ст.321, ст.391 ЦК
України; ч. 3 ст. 9, ч.4 ст. 156, ст.157, ст.116,
ст.41 Конституції України суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3
задовольнити.

Усунути ОСОБА_3 (проживає: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1)
перешкоди у користуванні належним їй
на праві приватної власності житловим
будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення із
нього ОСОБА_4 (проживає: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), ОСОБА_5
(проживає: АДРЕСА_1, зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер: НОМЕР_3), ОСОБА_6 (проживає:
АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_4)
без надання їм іншого жилого
приміщення та зобов'язати ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_5 звільнити надвірні
будівлі та споруди що розташовані за
адресою житлового будинку АДРЕСА_1.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 до ОСОБА_3
про визнання права на проживання у
будинковолодінні АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий
Дзюбич В.Л.