Справа № 515/731/13-ц
Провадження № 2/515/53/14
Татарбунарський районний суд Одеської
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року. Татарбунарський
районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді
Сивоконь Т.І.

при секретарі
Коваленко І.М.

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м.Татарбунари цивільну
справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовною заявою до відповідача про
поділ майна подружжя, посилаючись на
наступні обставини.

З відповідачем позивачка перебуває у
зареєстрованому шлюбі з 06 травня 2010
року, до цього вони прожили 11 років у
цивільному шлюбі і вели спільне
господарство, набуваючи майно за
спільні кошти.

З січня 2013 року шлюбні відносини були
припинені і з тих пір вони проживають
окремо. В зв'язку з цим позивачка окремо
звернулася до суду з позовними заяви
про розірвання шлюбу та стягнення
аліментів.

Позивачка вказує, що під час
спільного проживання з відповідачем на
їх спільні кошти ними було придбано
наступне майно: відкритий депозитний
рахунок у банку АТ "Імексбанк" у
Татарбунарському відділенні на ім'я
відповідача в сумі 55000 грн.;
двохкімнатна квартира в АДРЕСА_1,
вартістю 160000 грн.; автомобіль марки ВАЗ
2107, 1980 року випуску за ціною 10000 грн.;
земельна ділянка в АДРЕСА_2, розміром 6
га; земельна ділянка на березі моря 2
сотки в АДРЕСА_3, вартістю 20000 грн., а
всього ними було придбано майна на
загальну суму 245000 грн.

Відповідач не бажає добровільно
поділити вказане майно, а тому
позивачка вимушена звернутися до суду
та просить провести розподіл спільно
набутого ними майна, визнавши за нею
право власності на 1/2 його на суму 122500
грн., виділивши їй в натурі депозитний
рахунок на суму 55000 грн. та ділянку на
березі моря 2 сотки, яка оформлена на її
ім'я на суму 20000 грн.

Представник позивачки в судовому
засіданні уточнила позовні вимоги та
просила поділити лише кошти з
депозитного рахунку, виділивши ОСОБА_1
1/2 їх частину, від іншої частини
позовних вимог відмовилася.

Відповідач та його представник
позовні вимоги визнали частково,
пояснивши, що із перерахованого
позивачкою майна дійсно поділу
підлягають лише кошти з депозитного
рахунку, інше майно розподілити
неможливо, так як квартира в
м.Татарбунари ним набута, відповідно до
договору дарування, автомобіль
придбаний у 1998 році, тобто до початку їх
спільного проживання у шлюбі з
позивачкою, земельна ділянка у АДРЕСА_2
відповідачу виділена для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, отже дане майно не
підлягає розподілу між дружиною та
чоловіком,а земельна ділянка на березі
моря

взагалі виділялася на ім'я позивачки, а
отже відповідач на неї не претендує і
не вважає також, що вона підлягає
розподілу як спільне майно подружжя.

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства...)
самостійного заробітку (доходу).
Дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором, відповідно до ст.70
Сімейного кодексу.

В судовому засіданні з достовірністю
встановлено, що сторони перебували
спочатку у цивільному шлюбі, а з 06.05.2010
року у зареєстрованому шлюбі (а.с.6), на
теперішній час вони проживають окремо.

Відповідно наданих відповідачем у
судове засідання ряду документів,
підтверджується, що вказані в позовній
заяві квартира, автомобіль, земельна
ділянка в АДРЕСА_2 не підлігають
розподілу між сторонами, так як не
можуть бути визнаними майном, що
спільно набуте подружжям під час шлюбу,
оскільки квартира належить
відповідачу, відповідно до договору
дарування (а.с.31), автомобіль придбаний
ним до початку їх спільного проживання
з позивачкою однією сім'єю, земельна
ділянка виділена відповідачу для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Відповідно не може бути поділена між
сторонами також і земельна ділянка в
курортній зоні на березі моря, так як, і
це підтверджено сторонами у судовому
засіданні, виділялася вона позивачці,
крім того у сторін відсутній документ,
що підтверджує право власності
будь-кого на даний об'єкт.

Суд, керуючись рекомендаціями
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р.,
відповідно до п.23 якої, вирішуючи спори
між подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання, оцінюючи надані сторонами
докази, вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню і
поділу підлягає лише майно набуте
сторонами під час шлюбу, а саме кошти з
депозитного рахунку в АТ "Імексбанку".

Керуючись ст.ст.60, 70, 71 СК України,
ст.ст.58-60, 61, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна подружжя задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 із
спільної сумісної власності подружжя
грошові кошти в сумі 27500 (двадцять сім
тисяч п'ятсот) грн. та судовий збір в
сумі 275 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Татарбунарський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Сивоконь