У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 року
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді Шевцової
Т.В.

при секретарі - Южаковій
В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду
м.Дніпропетровська заяву ОСОБА_1 про
скасування рішення Постійно діючого
Третейського суду при асоціації
«Дніпропетровський банківський союз»
від 31.03.2014 року в справі №1743/2014 -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про
скасування рішення Постійно діючого
Третейського суду при асоціації
«Дніпропетровський банківський союз»
від 31.03.2014 року в справі №1743/2014 за
позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування заяви зазначив, що
оскаржуване рішення він отримав 10.04.2014
року, з ним не згоден, оскільки останнє
прийнято в спорі, що не підвідомчий
третейському суду, склад третейського
суду не відповідав вимогам ст.ст.16-19
Закону України «Про третейській суди»,
суд вирішив питання про права та
обов'язки осіб, які не брали участі у
розгляді справи, третейське
застереження не містить обов'язкових
вимог, визначених законом. Посилається
на те, що справа не підвідомча
третейському суду і в силу внесення
змін до Закону України «Про захист прав
споживачів», оскільки він є споживачем
кредитних послуг. Про дату розгляду
третейської справи він повідомлений не
був, що позбавило його права подання
заперечень та заяви про застосування
наслідків спливу строку позовної
давності. Посилання на п.8.5 Умов не
зрозумілий, текст застереження
складений мілким шрифтом, що
унеможливлює його читання.

В судове засідання сторони не
з'явились, відповідно до ч.1 ст.389-9 ЦПК
України неявка сторін не перешкоджає
судовому розгляду заяви, тому суд
вважає за можливе розглянути заяву у
відсутність сторін та відповідно до
ст.197 ЦПК України без фіксації судового
засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали заяви про
оскарження рішення третейського суду,
суд вважає, що заява не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст.389-1 ЦПК України сторони,
треті особи, а також особи, які не брали
участі у справі, у разі якщо
третейський суд вирішив питання про їх
права і обов'язки, мають право
звернутися до суду із заявою про
скасування рішення третейського суду.

За положеннями ст.389-3 ЦПК України суд до
початку розгляду справи за клопотанням
будь-кого з учасників судового
розгляду може витребувати матеріали
справи третейського розгляду, рішення
в якій оскаржується, а також докази у
порядку, встановленому цим Кодексом.
Справа направляється до суду протягом
п'яти днів з дня надходження такої
вимоги. Матеріали третейської справи
судом було витребувано 11.04.2013 року,
проте у встановлений законом строк до
суду вони не надіслані.

Відповідно до ст.389-5 ЦПК України
рішення третейського суду може бути
скасовано у разі якщо:

1) справа, в якій прийнято рішення
третейського суду, не підвідомча
третейському суду відповідно до
закону;

2) рішення третейського суду прийнято
у спорі, не передбаченому третейською
угодою, або цим рішенням вирішені
питання, які виходять за межі
третейської угоди. Якщо рішенням
третейського суду вирішені питання,
які виходять за межі третейської
угоди, то скасовано може бути лише ту
частину рішення, що стосується питань,
які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом
недійсною;

4) склад третейського суду, яким
прийнято рішення, не відповідав
вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участі у справі.

З досліджених матеріалів заяви
про оскарження рішення третейського
суду та матеріалів третейської справи
№1743/2014 вбачається, що 31.02.2014 року
Постійно діючим третейським судом при
Асоціації «Банківський союз» винесено
рішення за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором в сумі 16618,48 грн. В
мотивування рішення зазначено, що між
сторонами виникли кредитні
правовідносини на підставі заяви
позичальника б/н від 23.12.2009 року, на
підставі якої позичальнику ОСОБА_1
видано кредитну картку. Внаслідок
невиконання зобов'язання, у
позичальника виникла заборгованість
за кредитним договором, яку стягнуто на
підставі розрахунку позивача.

В матеріалах третейської справи
міститься вказана анкета-заява
позичальника від 23.12.2009 року, де є
застереження щодо ознайомлення
позичальника з Умовами та Правилами
надання банківських послуг,
анкета-заява підписана позичальником
ОСОБА_1

Цією ж анкетою сторони в договірному
порядку дійшли згоди щодо розгляду
спору Постійно діючим третейським
судом при асоціації
«Дніпропетровській банківський союз»
за правилами, передбаченими п.8.5 Умов, з
якими був ознайомлений позичальник.

Враховуючи, що заява позичальника, яка
є договором приєднання, містить
застереження про розгляд спору
Постійно діючим третейським судом при
Асоціації «Дніпровський Банківський
союз», яким розглянуто спір за позовом
банку, а не за позовом позичальника,
який в даному випадку є ще й споживачем
банківських послуг, суд доходить
висновку про безпідставність заяви
ОСОБА_1 оскільки правила підвідомчості
спору третейському суду не порушені.

За таких обставин, в задоволенні заяви
ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі,
а судові витрати віднести за рахунок
заявника.

На підставі викладеного, та керуючись
ст.ст. 293, 389-1 - 389-6, ст.6 Закону України
«Про третейські суди», суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
скасування рішення Постійно діючого
Третейського суду при асоціації
«Дніпропетровський банківський союз»
від 31.03.2014 року в справі №1743/2014 -
відмовити.

Судові витрати по справі не
відшкодовувати.

Ухвала може бути оскаржена в порядку
ст.293 ЦПК України.

Суддя
Т.В. Шевцова