АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
29 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів:
Пікуль А.А., Саліхова В.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на заочне рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 14 жовтня 2010 року у цивільній
справі за позовом Відкритого
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
Шевченківськгого районного суду м.
Києва від 14.10.2010 позов ВАТ «КБ «Надра»
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь Відкритого
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра» заборгованість у сумі 401 940
грн. 83 коп., судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 1 700 грн. 00 коп. та
витати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 120
грн. 00 коп., а всього 403 760 грн. 03 коп.
Ухвалою Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 березня 2014
року залишено без задоволення заяву
представника ОСОБА_2 про перегляд
заочного рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 жовтня 2010
Не погодившись із таким рішенням
суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на неправильне застосування судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права, просив
скасувати рішення суду першої
інстанціїта ухвалити нове, яким
повністю відмовити у задоволенні
позовних вимог. Зазначає, що позивачем
не дотримано умов договору щодо
обов'язкового направлення поручителю
повідомлення з вимогою виконання
зобов'язання позичальника. Крім того,
посилається на необґрунтованість
наданого позивачем розрахунку,
оскільки в останньому не враховано
грошові кошти, внесені ОСОБА_3 13.07.2010р.
на суму 5 000 грн. та 28.08.2010 на суму 6000 грн.,
що разом становить 11 000 грн. Також
зазначає про те, що позивачем було
вилучено предмет застави, що не
враховано при встановленні суми
ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 в суді
апеляційної інстанції підтримав
апеляційну скаргу з наведених в ній
Хмиров Е.Д. в інтересах ПАТ «КБ
«Надра» заперечував проти апеляційної
скарги, вважав, що спір судом вирішено
№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/5826/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Кравець Д.І.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Невідома
Т.О.Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явилися в суд апеляційної інстанції,
з'ясувавши обставини справи та
оговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором позики встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

При ухваленні рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
вважав встановленими наступні
обставини.

08 вересня 2008 року позивачем було
укладено Договір «Автопакет» №
352/РП/39/2008-980 з ОСОБА_3 (а.с. 9-14). Згідно п.п.
1.1., 1.1.2-1.1.4 Договору відповідачу надано
у тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості та платності грошові
кошти, на придбання автотранспортного
засобу, у сумі 283 725 грн. 00 коп., а
відповідач зобов'язався повернути
отримані кошти до 20 вересня 2015 року і
сплатити відсотки за користування
кредитом у розмірі 20% річних.

Відповідно до п.п. 2.2.1, 2.2.3 даного
Договору відповідач повинен вносити
чергові мінімальні платежі по кредиту
в розмірі 6 431 грн. 17 коп. щомісяця до 18
числа поточного місяця.

Крім того, відповідно до п. п. 1.2.1, 1.2.1.4,
1.2.2, 1.2.3.1 Договору позивач відкрив
ОСОБА_3 на умовах забезпеченості,
повернення, строковості та платності
відновлювальну траншеву кредитну
лінію з лімітом 19 703 грн. 13 коп. на оплату
страхових платежів, строком на 12
місяців, з відсотковою ставкою за
користування коштами в рамках
Кредитної лінії у розмірі 2,53 % річних.

Згідно умов Договору ОСОБА_3
зобов'язався повернути кошти та
відсотки в рамках Кредитної лінії
згідно графіку, визначеного п. 2.2.2
Договору.

Як встановлено в ході судового
розгляду, позивач свої зобов'язання за
Договором виконав належним чином, що
підтверджується меморіальними
ордерами № 258 та № 274 від 08 вересня 2008
року на суму 283 725, 00 грн. та 19 703, 13 грн.
відповідно (а.с.16).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_3, ОСОБА_4 виступила
поручителем за виконання ОСОБА_3
зобов'язань за Договором. Разом з тим в
якості забезпечення зобов'язань,
передбачених Договором, між позивачем
та ОСОБА_2 укладено Договір поруки № 1
від 08 вересня 2008 року (а.с. 15).

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку заборгованості
відповідачів, станом на 14 квітня 2010
року сума простроченої заборгованості
з боку відповідачів становила 401 940 грн.
83 коп. та складається з: заборгованості
за кредитом - 281 449 грн. 20 коп.;
заборгованості по сплаті відсотків 69 878
грн. 18 коп.; суми індексації за період
прострочених платежів - 8 092 грн. 92 коп.;
простроченої заборгованості за
кредитною лінією по сплаті відсотків 17
986 грн. 48 коп.; простроченої
заборгованості за кредитною лінією - 5
278 грн. 67 коп.; суми індексації за період
прострочених платежів - 2 632 грн. 44 коп.;
пені за прострочення сплати кредиту - 12
348 грн. 70 коп.; пені за прострочення
сплати кредитної лінії - 4 274 грн. 23 коп.,
що підтверджується наданими позивачем
розрахунками (а.с. 17-20).

Доводи апеляційної скарги, що надані
банком розрахунки не відповідають
дійсній заборгованості за кредитним
договором є необґрунтованими.
Правильність наведеного позивачем
розрахунку заборгованості
відповідачем не спростовано належними
доказами чи розрахунками.

Наведені розрахунки обґрунтовані
наявними у справі доказами, враховано
період порушення боржником умов
договору, сплату ним коштів на
виконання договору.

При цьому колегією суддів відхиляються
як безпідставні посилання апелянта на
неврахування позивачем при поданні
позовної заяви та здійсненні
розрахунку заборгованості платежів
проведених відповідачем 13.07.2010р. на
суму 5 000 грн. та 28.08.2010р. на суму 6 000 грн.,
оскільки як вбачається з матеріалів
справи та здійсненого позивачем
розрахунку, ПАТ «КБ «Надра» було
заявлено про стягнення заборгованості
за кредитним договором станом на 14.04.2010
року, а саме позовна заява була подана у
травні 2010 року.

Доводи апеляційної скарги щодо
вилучення предмета застави є також
безпідставними, оскільки як зазначив
представник позивача в ході
апеляційного розгляду автомобіль було
вилучено в рамках виконавчого
провадження лише 30.07.2013, до
теперішнього часу автомобіль не
реалізовано. На підтвердження даної
обставини суду надано копію акту опису
та арешту майна від 30.07.2013, складеного
державним виконавцем ВДВС
Деснянського РУЮ у м.Києві Клименком
О.О.

Колегією суддів відхиляються як
безпідставні доводи апеляційної
скарги щодо не направлення поручителю
повідомлення з вимогою виконати
зобов'язання позичальника в цілому або
в тій чи іншій частині відповідно до
вимог п. 3.2.7 кредитного договору, що
виключає можливість звернення банку
до суду із позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
включаючи поручителя як солідарного
боржника, без досудового врегулювання
спору, оскільки таким повідомленням
можна вважати і пред'явлений банком
позов, в тому числі і до відповідача
ОСОБА_2, про який поручитель була
обізнана (а.с.64).

Всі викладені у апеляційній скарзі
обставини проаналізовані судом у
сукупності з іншими доказами по справі,
висновки суду є повністю мотивованими
і підстав для сумніву у їх
обґрунтованості не вбачається.

Разом з тим, у відповідності до ст. 554 ЦК
України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

У даному конкретному випадку кожен з
поручителів поручився за боржника -
ОСОБА_3 окремо за укладеним між
кредитором та кожним з поручителів
договором поруки, тому
відповідальність кожного із
поручителів перед кредитором є
солідарною з боржником. Субсидіарного
обов'язку поручителів перед кредитором
у даному випадку немає.

Однак суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги, не
звернув уваги на вказані обставини і в
резолютивній частині рішення вказав на
солідарний обов'язок поручителів перед
кредитором.

Відповідно до п. п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
або неправильне застосування норм
матеріального права є підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо не застосовано
закон, який підлягав застосуванню (ч.2 с.
309 ЦПК).

Оскільки за правилом ч. 3 ст. 303 ЦПК
України, апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення, оскаржуване рішення суду в
частині вирішення позовних вимог про
стягнення заборгованості за кредитним
договором підлягає зміні шляхом
викладення резолютивної частин
рішення у новій редакції відповідно до
вимог параграфу третього глави 49 ЦК
України, зокрема ст. 554 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 жовтня 2010
року в частині вирішення позовних
вимог Відкритого акціонерного
товариства Комерційний банк «Надра» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором кредиту та
судових витрат змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в
наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра»
заборгованість у сумі 401 940 грн. 83 коп.

Солідарно з ОСОБА_3 стягнути з ОСОБА_4 на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк «Надра»
заборгованість у сумі 401 940 грн. 83 коп.

Солідарно з ОСОБА_3 стягнути з ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк «Надра»
заборгованість у сумі 401 940 грн. 83 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 по 606
грн. 66 коп. з кожного на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра» в рахунок
відшкодування судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

В.В. Саліхов