АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 ц - 796/7228/2014
Головуючий у І інстанції: Горкава В.Ю.
Доповідач: Корчевний Г.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого: Корчевного Г.В.,

Суддів: Лапчевської О.Ф., Оніщука М.І.,

при секретарі: Івченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 12 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, колегія
суду, -

в с т а н о в
и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся у суд з
позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.07.2007
р. року сторони вступили в шлюб,
зареєстрований Гнідинською сільською
радою Бориспільського району
Київської області, про що зроблено
актовий запис №15.

Від спільного шлюбу у сторін є діти, син
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивач зазначав, що у нього в даний
момент є жінка, з якою він проживає та
яка є вагітною від нього, а шлюбні
відносини між сторонами припинені
близько шести місяців тому, весь цей
час сторони проживають окремо,
спільного господарства не ведуть, та
просив шлюб розірвати.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 12 березня 2014 року шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 10.07.2007
р. Гнідинською сільською радою
Бориспільського району Київської
області, актовий запис №15, розірвано.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення та ухвалити
нове, яким у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Пославшись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
закону.

В апеляційній скарзі зазначає, що
суд не взяв до уваги, що, на її думку,
незважаючи на тривалий час окремого
проживання, збереження сім'ї є
можливим.

Посилається на те, що малолітні діти
повинні зростати разом з батьком, а
вона робить все можливе для збереження
сім'ї.

Вказує, що судом не з'ясовано фактичні
відносини подружжя та дійсні причини
розірвання шлюбу, а відтак рішення суду
є передчасним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
апеляційного оскарження, дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції
встановлено, що 10.07.2007 р. року сторони
вступили в шлюб, зареєстрований
Гнідинською сільською радою
Бориспільського району Київської
області, про що зроблено актовий запис
№15 (а.с. 4).

Від спільного шлюбу у сторін є діти, син
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5-6)

Позовна заява подана в липні 2013 року.
Під час судового розгляду в суді першої
інстанції позивач зазначав, що у нього
в даний момент є жінка, з якою він
проживає та яка є вагітною від нього, а
шлюбні відносини між сторонами
припинені близько шести місяців тому,
весь цей час сторони проживають окремо,
спільного господарства не ведуть,
відтак просив шлюб розірвати.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 22.08.2013 р.
позов не визнала, в наступне судове
засідання 27.02.2014 р. належним чином
повідомлена відповідач не з'явилася,
про причини неявки суд не повідомила.

В судовому засіданні 12.03.2014 р. просила
суд відмовити в задоволенні позову,
незважаючи на те, що наданий судом
строк для примирення наслідків не дав.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу
України, шлюб розривається, якщо судом
буде встановлено, що подальше спільне
життя подружжя і збереження сім'ї
суперечить інтересам подружжя.

Суд першої інстанції вірно
визначив, що сторони тривалий час не
підтримують шлюбних стосунків, не
ведуть спільного господарства, мають
окремий бюджет, тривалий час
проживають окремо.

Оскільки наданий судом першої
інстанції строк для примирення
наслідків не дав, позивач не бажає
миритися, це свідчить про дійсність
його намірів щодо розірвання шлюбу та
наявність підстав для задоволення
позову.

Доводи апелянта про
передчасність рішення суду першої
інстанції не знайшли підтвердження в
матеріалах справи.

Інші доводи апеляційної скарги
недоведені та містяться лише на
формальних міркуваннях.

Колегія суддів вважає, що рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 12 березня 2014 року обґрунтоване,
законне та скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК
України Апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в
а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 12 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: