Номер провадження: 22-ц/785/8220/14
Головуючий у першій інстанції Чебан
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Суворова В.О.,
Черевка П.М.,

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Татарбунарського районного
суду Одеської області від 08 серпня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 - «Про стягнення
моральної шкоди», -

ВСТАНОВИЛА:

29.07.2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із
зазначеним позовом, по якому просила
стягнути з відповідача 10000 грн.
грошової компенсації за спричинену
позивачу моральну шкоду.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилалась на те, що вироком
Татарбунарського районного суду
Одеської області відповідача визнано
винним за ч.1 ст. 125 КК України та
призначено йому покарання у вигляді
штрафу в розмірі 850 грн. На підставі п. г
ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014
році» відповідача звільнено від
покарання. Зазначеним вироком суду
встановлено, що відповідач 26.02.2014 року
приблизно о 15 год. 00 хв. на ґрунті
раптово виниклих неприязних відносин,
умисно наніс позивачу не менше п'яти
ударів кулаком в обличчя та один удар
взутою ногою у ліву частину голови,
після чого, продовжуючи свій злочиний
намір, він загнув руки позивача за
спину від чого вона впала на коліна і
наніс їй ще три удари кулаком в районі
хребта. Своїми противоправними діями
відповідач спричинив позивачу тілесні
ушкодження, які відносяться до
категорії легких тілесних ушкоджень.
Своїми противоправними діями
відповідач спричинив позивачу
моральну шкоду, оскільки остання
перенесла гостру фізичну біль,
приниження, вона вимушена була
звернутися в міліцію, до лікаря, до
експерта, а цим самим був порушений її
звичний життєвий уклад.

Позивач до суду не з'явилась, надала
заяву в якій просила слухати справу у
її відсутності, позовні вимоги
підтримала в повному обсязі.

Відповідач до суду не з'явився, але
надав до суду заяву, відповідно до якої
позов не визнав, заперечував проти його
задоволення.

Рішенням Татарбунарського районного
суду Одеської області від 08.08.2014 року
позов ОСОБА_3 задоволений, стягнуто з
відповідача на користь позивача
моральну шкоду у розмірі 10000 грн.,
вирішено питання про судовий збір.

18.08.2014 року ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення суду, по якій
просить рішення районного суду
скасувати, ухвалити у справі нове
рішення про стягнення моральної шкоди
у розмірі 2000 грн., посилаючись на
неповне з'ясування обставин по справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
рішення відповідає частково.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення судового рішення суд
вирішує, чи мали місце обставини
справи, якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
випливають із встановлених обставин,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правових відносин
та інші.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну
справу у порядку позовного
провадження, повинен повно і всебічно
з'ясувати фактичні обставини справи,
однак не вправі виходити за межі
заявлених позовних вимог та тієї
доказової бази, яка сформована за
рахунок доказів, поданих до суду самими
учасниками процесу.

Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
до ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої
інстанції фактично не навів у рішенні
мотивів, з яких він прийшов до висновку
про задоволення позову у повному
обсязі.

По справі встановлені наступні
фактичні обставини.

Вироком Татарбунарського районного
суду Одеської області від 13.06.2014 року
відповідача ОСОБА_2 було визнано винним
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1
ст.125 КК України та призначено
покарання у вигляді штрафу в розмірі 850
грн. На підставі п. г ст. 1 Закону України
«Про амністію у 2014 році» ОСОБА_2
звільнено від покарання. Позивач має
статус потерпілої по вказаній
кримінальній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Статтею 23 ЦК України передбачено
відшкодування моральної шкоди особі
внаслідок порушення її прав. Пункт 2
частини другої статті вказує, що
моральна шкода може полягати у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім' чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України
моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 31.03.1995 року
№ 4 "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" під моральною шкодою слід
розуміти витрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
особі незаконним діями або
бездіяльністю інших осіб". Відповідно
до чинного законодавства моральна
шкода може полягати зокрема у
приниженні честі, гідності, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком районного
суду про те, що вимоги позивача про
спричинення її діями відповідача
моральної шкоди є обгрунтованними та
законними, однак сума відшкодування не
є справедливою та співмірною завданої
моральної шкоди.

Суд першої інстанції також не врахував
при визначеності суми відшкодування
те, що відповідач є пенсіонером,
отримує пенсію в розмірі 980 грн.

Тому колегія суддів вважає, що
справедливою та співмірною сумою
відшкодування буде 3000 грн.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України
передбачено, що суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Право на захист є складовою частиною
самого суб'єктивного права поряд із
правом на власні дії, а також правом
вимагати певної поведінки від
зобов'язаних осіб.

Цивільний інтерес підлягає захисту,
якщо він не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Доводи апеляційної скарги в частині
зменшення суми відшкодування є
обгрунтованими і дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції слід змінити з навепдних
раніше підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309, 313, 314,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Татарбунарського районного
суду Одеської області від 08 серпня 2014
року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 у
відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_3
відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І.
Сватаненко

В.О. Суворов

П.М. Черевко

15.10.2014 року
м. Одеса