справа №619/2974/14-ц
провадження №2/619/1240/14
РІШЕННЯ

іменем України

06 жовтня 2014 року м.
Дергачі

Дергачівський районний суд
Харківської областіу
складіголовуючого - суддіБолибок Є.А.за
участю секретаря судового
засіданняМолотко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
грошових коштів, -

установив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів у
розмірі 56136 гривень. В обґрунтування
позову ОСОБА_3 зазначив, що згідно
рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 23 квітня 2014
року за ним та за відповідачем визнано
право власності по 1/2 частині житлового
будинку з господарсько-побутовим
будівлями, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, після смерті дружини
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
Останні роки свого життя померла
дружина тяжко хворіла, тому всі кошти
позивач витрачав на догляд та
лікування за нею і вони не мали
можливості вкладати кошти в ремонт
будинку. Після смерті дружини, ОСОБА_3
запропонував відповідачеві вкласти в
рівних частинах затрати на документи,
які необхідні для прийняття спадщини,
оскільки вона також є спадкоємцем
першої черги, але отримав від ОСОБА_4
відмову. В результаті чого він
самостійно відновив, самостійно
сплатив необхідні витрати, та отримав
всі документи на житловий будинок, а
також земельну ділянку, після чого
вимушений був звернутись до
Дергачівського районного суду
Харківської області, який 23 квітня 2014
року виніс вищезгадане рішення. Крім
того позивач самостійно, за власні
кошти, з метою збереження спадкового
майна розпочав ремонтні роботи
будинку, відповідачу ОСОБА_4 це було
відомо, але вона жодного разу не
запропонувала розподілити витрати
необхідні для збереження спадкового
майна. Так в період з вересня 2012 року по
теперішній час, позивач винаймав
працівників, що підтверджується
договором та розпискою, оскільки
самостійно через стан здоров'я не міг
займатись ремонтними роботами. В
результаті проведених ним ремонтних
робіт в будинку, а саме: встановлення
нової системи опалювання; відновлення
водопостачання; повну заміну вікон та
дверей в будинку; укріплення
фундаменту будинку та стін, він сплатив
їм грошові кошти в розмірі 112272 гривень.
На неодноразові пропозиції та
звернення до відповідача про
добровільну сплату, понесених збитків,
вона відмовила йому, маючи бажання лише
продати отриману свою частку житлового
будинку. З метою відновлення своїх
порушених прав позивач вимушений
звернутись до суду з позовними
вимогами про стягнення з відповідача
ОСОБА_4 рівноцінної частки, а саме ?
частини грошових коштів, які були
витрачені на збереження, утримання та
догляд за житловим будинком, частку
якого вона отримала в спадщину.

У судове засідання відповідач не
з'явилася, подала до суду заяву, в якій
просила відмовити у задоволенні позову
та справу розглядати у її відсутність.

У судове засідання позивач не з'явився,
подав до суду заяву, в якій просив
задовольнити його позов та справу
розглядати у його відсутність.

Судом встановлені обставини і
визначені відповідно до них
правовідносини.

Згідно рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від
23 квітня 2014 року за сторонами визнано
право власності по 1/2 частині житлового
будинку з господарсько-побутовими
будівлями, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності №21544064
від 13 травня 2014 року, ОСОБА_3 є власником
1/2 частини житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Всебічно, повно, об'єктивно та
безпосередньо дослідивши наявні у
справі докази, з'ясувавши обставини, на
які посилалися сторони, як на підставу
своїх вимог та заперечень, оцінивши ці
докази в сукупності, суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позову з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України,
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Згідно ч.1 ст.358 ЦК України, право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Сторонами не заперечується та
підтверджується наявними у справі
доказами про те, що житловий будинок з
господарсько-побутовими будівлями,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1,
є їх спільною частковою власністю.

Як вбачається з витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності №21544064
від 13 травня 2014 року, право власності на
? частину житлового будинку ОСОБА_3
зареєстрував 13 травня 2014 року.

Згідно ч.4 ст.334 ЦК України, права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV
від 1 липня 2004 року, державна реєстрація
прав проводиться на підставі рішень
судів, що набрали законної сили.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст.360 ЦК України,
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Позивачем не доведено та не надано суду
будь-яких належних та допустимих
доказів на підтвердження того, що
зазначені позивачем ремонтні роботи
були проведені у житловому будинку з
господарсько-побутовими будівлями,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Суд не бере до уваги надані позивачем
письмові докази про купівлю
будівельних матеріалів, оскільки вони
не дають підстав однозначно
встановити, що вони використовувались
під час ремонту житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1

Таким чином, суд дійшов до висновку, що
позивачем не доведено використання
зазначених ним кошти були витрачені на
утримання та збереження зазначеного
майна, в тому числі витрачені кошти
саме після набуття позивачем права
власності на це майно.

При цьому, суд бере до уваги роз'яснення
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, які викладені у п.6
постанови №5 «Про судову практику в
справах про захист права власності та
інших речових прав» від 07 лютого 2014
року, відповідно до яких незалежно від
часу прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття спадщини
(частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право
власності на нерухоме майно у разі
прийняття спадщини виникає у
спадкоємця з моменту державної
реєстрації речового права на нерухоме
майно (стаття 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом
із тим суди повинні розмежовувати
право на спадщину як майнове право
(об'єкт спадкування) та виникнення
права власності на спадкове майно як на
об'єкт нерухомого майна.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 10, 11, 58-61, 208, 209, 212-215 ЦПК України,
суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку в судову палату
по цивільних справах апеляційного суду
Харківської області через
Дергачівський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Є.А.
Болибок