АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
суді першої інстанції: Марфіна Н.В.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Семенюк Т.А. РІШЕННЯ
8 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого - Семенюк Т.А.
Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.
при секретарі - Круглику В.В.,
розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 1 серпня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
додаткових витрат на неповнолітню
В С Т А Н О В И Л А:
Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 1 серпня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
додаткові витрати на малолітню дитину
ОСОБА_5, одноразово шляхом покриття
фактично понесених витрат у розмірі 343
грн. 94 коп.

В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про задоволення позовних
вимог у повному обсязі, вважаючи, що
судом порушено норм матеріального та
процесуального права, судом не
враховано обставини, які мають суттєве
значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Судом встановлено, що у травні 2014 року
позивач звернулася до суду з позовом до
відповідача про стягнення додаткових
витрат на неповнолітню дитину,
посилаючись в обґрунтування своїх
вимог на те, що від шлюбу з
відповідачем, який було розірвано за
рішенням суду від 14.02.2013 року, сторони у
справі мають малолітню дитину - доньку
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням
Печерського районного суду м. Києва від
13.03.2013 року з відповідача стягнуто
аліменти на утримання дитини у розмірі
1/4 частини від заробітку (доходу), але не
менше ніж 30% прожиткового мінімуму,
починаючи з 28.01.2013 року і до досягнення
дитиною повноліття. Позивачка
зазначає, що на даний час вона
самостійно оплачує всі витрати,
пов'язані з забезпеченням дитини, а
саме: купує їй необхідні речі, сплачує
за відвідання секції з дошкільної
підготовки, секції з раннього вивчення
іноземної мови, купує ліки, відвозить
доньку на лікування до лікарів,
самостійно забезпечує доньку всім
необхідним для життя - від їжі до
відпочинку та оздоровлення. Із
посиланням на положення Закону України
«Про охорону дитинства», Конвенції про
права дитини, ст. 51 Конституції України,
ст.ст. 5, 18, 141, 150, 185 СК України, позивачка
просить стягнути з відповідача Ѕ
частину понесених нею додаткових
витрат на дитину у сумі 5587,48 грн., що
пов'язані з обставинами розвитку
доньки, а саме: її навчання, відпочинок,
оздоровлення та лікування. Просила
стягнути з відповідача витрати на
оздоровлення дитини, які складаються з
витрат на проїзд до місця оздоровлення
та суми проживання у готельному
комплексі «Рубикон» загальною
вартістю 6554,98 грн., на підтвердження
чого позивачка надала суду копію
проїзного документу та розрахункову
квитанцію.

Судом встановлено, що шлюб між
сторонами у справі розірвано на
підставі рішення Печерського
районного суду м. Києва від 14.02.2013 року
(а.с. 11).

Від шлюбу сторони мають малолітню
дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією свідоцтва про народження
(а.с. 10).

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 13.03.2013 року з відповідача на
користь позивачки стягнуті аліменти на
утримання дитини у розмірі ј частини
від заробітку (доходу), але не менше, ніж
30% прожиткового мінімуму, починаючи з
28.01.2013 року і до досягнення дитиною
повноліття (а.с. 12, 13).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 у 2011-2012
роках навчалась в Учбовому центрі Helen
Doron Earty English (Печерськ), у 2013 році - у
Дитячому навчальному центрі
«ТЕРЕМОК-UNION».

Крім того, на підтвердження понесення
додаткових витрат, позивачка надала
документи на проїзд до місяця
оздоровлення та суми проживання у
готельному комплексі «Рубикон»
загальною вартістю 6554,98 грн. та
квитанції на придбання ліків.

Відповідно до ст. 185 СК України, участь у
додаткових витратах батьків, які
сплачують аліменти або до яких не
заявлялися вимоги про сплату
аліментів, може бути лише у випадках, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібності дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо). У витратах,
понесених при звичайному способі
життя, хоча вони і будуть додатковими,
але не викликаними особливими
обставинами, участь другого з батьків
не є обов'язковою.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачкою доведено належними та
допустимими доказами лише часткові
витрати, понесені на лікування дочки.

Проте, з таким висновком повною мірою
погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи,
протягом 2011-2012 рр. позивачка укладала з
Учбовим центром Helen Doron Earty English
(Печерськ) в особі СПД ОСОБА_6 договір
про надання освітніх послуг, за змістом
якого, виконавець зобов'язується
надати дитині замовника послуги по
навчанню англійської мови в обсязі і на
умовах авторської методики Helen Doron Earty
English, і замовник зобов'язується
прийняти надані послуги і здійснити їх
оплату.

На підтвердження понесених за вказаним
договором витрат, позивачка надала
суду копії квитанцій на загальну суму
1950 грн. (а.с. 27, 28).

Зазначені витрати також
підтверджуються наданою в суді
апеляційної інстанції довідкою
Учбового центру Helen Doron Earty English
(Печерськ) про оплату позивачкою
вартості навчання ОСОБА_5 у 2011-2012 роках.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що витрати в розмірі 1950 грн.,
понесені на навчання ОСОБА_5 є
додатковими витратами та Ѕ частка
зазначених витрат підлягає стягненню з
відповідача.

При цьому колегія суддів не приймає до
уваги доводи ОСОБА_4, що він не давав
згоду на навчання дочки у зазначеному
учбовому центрі, що квитанції, які
надані позивачкою, оплачені під час
перебування сторін у шлюбі, оскільки,
судом встановлено, що ОСОБА_5 поступила
до Учбового центру Helen Doron Earty English
(Печерськ) до розірвання шлюбу між
батьками, тобто, за згодою обох батьків,
як вбачається з вищезазначеної довідки
Учбового центру Helen Doron Earty English
(Печерськ), оплата проводилась в
повному обсязі матір'ю ОСОБА_5.

Разом з цим, колегія суддів не може
погодитись з доводами апеляційної
скарги, що судом не враховано витрати,
понесені на навчання малолітньої
ОСОБА_5 в ДНЦ «Теремок», оскільки, як
встановлено судом першої інстанції,
вказане навчання як отримання освіти в
дошкільному навчальному закладі, не
може розглядатись як додаткові витрати
на дитину в розумінні положень ст. 185 СК
України, що дошкільне навчання дитини
як її природна потреба та обов'язок
батьків, охоплюється питанням
стягнення аліментів та не може
розглядатись як додаткові витрати на
дитину, оскільки відповідну підготовку
до школи має пройти кожна дитина, а
особливі обставини вказують виключні
випадки участі батьків у додаткових
витратах на дитину.

Як встановлено в судовому засіданні,
навчання дитини у дошкільному
навчальному закладі «Теремок» з
відповідачем не погоджувалося.

Позивачем не доведено необхідність
відвідування дитиною саме зазначеного
вище навчального закладу. Вибір
зазначеного приватного навчального
було зроблено за ініціативою позивачки
одноособово без урахування думки
відповідача, а тому, на думку колегії
суддів, оплата вартості послуг в
зазначеній дитячій установі не може
бути визнана як додаткові витрати,
викликані особливими обставинами і
відповідно на нього не може бути
покладено обов'язок по їх оплаті.

Навчання в учбовому закладі на
комерційній основі, безпосередньо не
пов'язані з особливостями розвитку
здібностей дитини, оскільки обов'язок
батьків піклуватись про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток, забезпечити
здобуття дитини повної загальної
середньої освіти, готувати її до
самостійного життя, тому вирішення
питання щодо здобуття дитиною освіти
має здійснюватись за погодженням з
батьками дитини та може бути
забезпечено лише при наявності
матеріальних можливостей у батьків
дитини.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
неможливості стягнення з відповідача
половини коштів, витрачених на проїзд
до місяця оздоровлення та суми
проживання у готельному комплексі
«Рубикон» загальною вартістю 6554,98 грн.
позивачки і дитини, як додаткових
витрат на оздоровлення дочки, оскільки
в матеріалах справи відсутні медичні
показання на проведення відповідного
оздоровлення дитини, тим більше
необхідності оздоровлення саме в ГК
«Рубикон». Крім того, з наявної в
матеріалах справи розрахункової
квитанції вбачається, що надана
готельним комплексом послуга
розрахована на двох, що унеможливлює
виділення витрат, які були понесені
окремо на дитину.

Стягуючи з відповідача на користь
позивача половини витрат понесених нею
на дитину для її лікування, - придбання
ліків в розмірі 343,94 грн., суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
з наданої позивачкою медичної
документації, дитині сторін було
рекомендоване суворе дотримання дієти,
седативні ванночки та лікувальні
препарати: креон, галстена, лактіале,
хофілак, калма В сироп, біфі-форм,
фідосед, нота, на підтвердження чого
надані чеки (а.с. 22-24, 35-48).

Необхідність придбання інших ліків не
підтверджується медичною
документацією.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню, а позовні вимоги -
частковому задоволенню, - в частині
стягнення з ОСОБА_4 на користь
позивачки понесених додаткових витрат
на навчання дитини в розмірі 975 грн. та
витрат на придбання ліків в розмірі 343
грн. 94 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 1 серпня 2014 року скасувати,
ухваливши нове рішення наступного
змісту.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
додаткові витрати на малолітню дитину
ОСОБА_5, одноразово шляхом покриття
фактично понесених витрат у розмірі 1
318 грн. 94 коп.

Рішення набирає чинності з моменту
його проголошення, може бути оскаржене
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді