Справа № 523/9197/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2014 року Суворовський
районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко Г.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу

Встановив :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась
до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) з позовом
про розірвання шлюбу за наступних
обставин.

02 липня 1996 року сторони зареєстрували
шлюб і проживали разом до жовтня 2012
року. Від цього шлюбу у сторін є дитина
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з Відповідачем не
склалося у зв'язку з тим, що характери
різні. Шлюбні відносини між ними
припинені з жовтня 2012 року. Спільне
господарство не ведеться.

Подальше спільне проживання та
збереження шлюбу неможливі. Спору про
поділ майна, що є нашою спільною
власністю, немає. У зв'язку з тим, що
дочці виповнилося 21 рік, між сторонами
досягнуто угоди про утримання дитини.

Позивач просить розірвати шлюб з
Відповідачем.

Сторони надали суду заяви про розгляд
справи за їх відсутністю.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог.

Встановлено, що 02 липня 1996 року
сторони зареєстрували шлюб у
Миколаївській сільській раді Одеської
області, актовий запис № 3 , та видано
свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.3).

Від цього шлюбу у сторін є дочка ,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва
про народження серії НОМЕР_2 від 29
листопада 1991 року (а.с.4).

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України,
позов може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Положеннями ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу
України чинним законодавством України
запроваджено принцип добровільності
шлюбу.

За змістом положень ч. 4 ст. 56 Сімейного
кодексу будь-яке примушування до
збереження шлюбних відносин є
порушенням права дружини, чоловіка на
свободу та особисту недоторканність і
може мати наслідки, встановлені
законом.

Згідно статті 113 СК України особа, яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу в подальшому залишити
це прізвище або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Таким чином, суд вважає, що
несумісність характерів сторін, різні
погляди на життя, а також факт
припинення подружніх стосунків,
небажання Позивача знаходитись у
шлюбних відносинах з Відповідачем
свідчать, що сімя розпалась, примирення
неможливе, шлюб слід розірвати.

На підставі викладеного, керуючись
ст..ст. 24,54,110,113,141,180-182, 184,185,191 Сімейного
кодексу України, ст..10,11,58,64,110,209,212-215,218
ЦПК України, суд

Вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити .

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 02 липня 1996 року у Миколаївській
сільській раді Одеської області,
актовий запис № 3 , розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити
прізвище ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд Одеської області через
Суворовський районний суд міста Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний термін з дня оголошення
рішення.

Суддя-