Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Іванченко А. М., при секретарі Мєткій
Ю.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
"Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча" про стягнення
моральної шкоди у результаті порушення
трудового законодавства з оплати праці
і виплати індексації и компенсації
заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даним
позовом до ПАТ "ММК ім. Ілліча",
зазначивши, що з 12.02.2003 року по 19.05.2014
року перебувала у трудових відносинах
з відповідачем, з березня 2003 року
відповідачем не проводилась
індексація її заробітної плати,
передбачена діючим законодавством,
внаслідок чого були порушені її права
на оплату праці. Просить стягнути з
відповідача на її користь моральну
шкоду у розмірі 25000 грн. за порушення
трудового законодавства з оплати
праці.

Позивачка з'явилась до суду, позовні
вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ "ММК
ім.Ілліча", який приймав участь у
судовому засіданні, надав суду
письмові заперечення відповідно до
яких позовні вимоги не визнає в повному
обсязі з огляду на те, що ПАТ «ММК ім..
Ілліча» не було порушено трудових прав
позивача у зв'язку з чим моральна шкода
не підлягає стягненню.

Заслухавши пояснення сторін та
вивчивши матеріали справи в їхній
сукупності, суд дійшов висновку про те,
що позов ОСОБА_1 до ПАТ «ММК ім. Ілліча»
підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка з 12.02.2003
року по 19.05.2014 року перебувала у
трудових відносинах з ПАТ "ММК
ім.Ілліча", що підтверджується
відповідними записами в трудовій
книжці.

За цей період їй нараховувалась і
виплачувалась заробітна плата.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
оплату праці" заробітною платою є
винагорода у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану роботу.

Згідно з ст.33 Закону України "Про оплату
праці" в період між переглядом розміру
мінімальної заробітної плати
індивідуальна заробітна плата
підлягає індексації згідно з чинним
законодавством.

Індексація заробітної плати
здійснюється на підставі ЗУ "Про
індексацію грошових доходів населення"
та Порядку проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078.

Індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів
населення є оплата праці (грошове
забезпечення) як грошовий дохід
громадян, одержаний ними в гривнях на
території України і який не має
разового характеру.

У відповідності з положеннями ч.5 ст.2
Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення»
індексації підлягають грошові доходи
громадян, одержані ними в гривнях на
території України і які не мають
разового характеру, в тому числі,
оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до ч.1 ст.4 цього Закону
індексація грошових доходів населення
проводиться в разі, коли величина
індексу споживчих цін перевищила поріг
індексації, який встановлюється в
розмірі 101 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для
індексації грошових доходів населення
провадиться наростаючим підсумком,
починаючи з місяця введення в дію цього
Закону.

Для проведення подальшої індексації
грошових доходів населення обчислення
індексу споживчих цін починається за
місяцем,в якому індекс споживчих цін не
перевищив поріг індексації, зазначений
в частині першої цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення
у зв'язку з індексацією здійснюється з
першого числа місяця, що настає за
місяцем, у якому опубліковано індекс
споживчих цін.

Зазначений порядок індексації,
заробітної плати передбачений і п.1-1
«Порядку проведення індексації
грошових доходів населення»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №1078 від 17 липня 2003
року, з наступними змінами та
доповненнями.

Структуру заробітної плати визначено у
статті 2 Закону України "Про оплату
праці", якою передбачено існування
основної заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, входять
до складу фонду додаткової заробітної
плати згідно з підпунктом 2.2.7
Інструкції зі статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату України від 13 січня 2004 р.
№ 5, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713.

Статтею 1 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» встановлено, що
підприємства, установи і організації
всіх форм власності та господарювання
здійснюють компенсацію ромадянам
втрати частини доходів у випадку
порушення встановлених строків їх
виплати, у тому числі з вини власника
або уповноваженого ним органу (особи).

Як вбачається з матеріалів справи, під
час роботи позивача на підприємстві з
березня 2003 року по липень 2006 року при
перевищенні порогу інфляції, який
встановлюється в розмірі 101 відсоток,
заробітна плата останнього не
індексувалась.

Разом з тим, згідно до розрахункового
листка на ім'я ОСОБА_1 за лютий 2014 року,
їй була нарахована та сплачена
індексація заробітної плати у розмірі
527,04 грн., та компенсація частини
заробітної плати у розмірі 543,56 грн. з
удержанням з цієї суми податків та
обов'язкових платежів.

Згідно до ст. 2371 КЗпП відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя. Порядок відшкодування
моральної шкоди визначається
законодавством.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи наявність вини відповідача
за несвоєчасну виплату заробітної
плати суд приходить до висновку, що
позовні вимоги про стягнення моральної
шкоди, завдана ОСОБА_1 підлягають
частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо суми моральної
шкоди, яка підлягає стягненню, суд
приходить до наступного.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач у своїй позовній заяві вказала,
що вона узнала про порушення її
трудових прав щодо несвоєчасної
виплати їй суми індексації и
компенсації при отриманні
розрахункового листа за лютий 2014 року.
Такий листок позивачка отримала 04.03.2014
року.

Разом з тим позивач наполягала на тому,
що моральна шкода була їй завдана за
час не нарахування і не виплати сум
індексації і компенсації, тобто з
березня 2003 року по листопад 2013 року.
Крім того, позивач вказує, що саме за
період з березня 2003 року по листопад 2013
року вона постійно нервувала, в
результаті чого у неї погіршилось
самопочуття, вона повинна була
оплачувати дорогі медикаменти,
лікування, обслідування. Також позивач
зазначає, що в цей період у неї була
слабкість, потемніння у очах, вона
втратила сон, відчувала болі у серці та
голові, була морально подавлена, у неї
погіршились взаємовідносини з друзями.

На підтвердження своїх слів позивач
надала до суду копію медичної картки.
епікриз згідно її медичної картки
стаціонарного хворого № 579. Згідно до
цього документі хвора звернулась до
міської лікарні № 1 з жалобами на болі у
всіх суглобах, великих маленьких, але
більше колених, біль у хребетні.

Проте, згідно до цього документу, болі у
колених суглобах тривожать позивача з
2000 року, тобто до моменту порушення
позивачем її трудових прав.

Також позивачем надана виписка із
історії хвороби № 2193/177 згідно якому у
хворої при надходженні був наступний
діагноз: поширений остеохондроз з
протузієй дисків.

Інших даних суду не надано, тому суд
виходить з доказів, наданих до суду
сторонами, на момент розгляду справи.

Позивач вказує на невиплату їй
індексації і компенсації заробітної
плати з березня 2003 року по листопад 2013
року. Встановлено що відповідачем за
період з березня 2003 року по червень 2006
року (1217 днів) сума нарахованої
індексації згідно розрахункового
листку становить 527,04 грн. (527,04 / 1217 * 30 = ),
що становить приблизно 13 грн. у місяць.

З огляду на розрахунок суд не може
прийняти до уваги посилання позивача
на те, що недополучення позивачем
щомісячно заробітної плати у розмірі 13
грн. могло привести до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і могло вимагати від неї
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Разом з тим, позивачем не доведено, що
між невиплатою їй позивачем індексації
заробітної плати і погіршенням ї
самопочуття є причинно-наслідковий
зв'язок. Клопотань про призначення
судово-медичної експертизи для
встановлення такого зв'язку від
позивача не надходило.

Проте, враховуючи, що позивач своєчасно
не отримала належну їй індексацію
заробітної плати і з цього приводу була
змушена витрачати свій вільний час та
звертатися за правовою допомогою, а
відповідач, у свою чергу, затягував
розгляд справи і змушував цим позивача
очікувати, позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають частковому задоволенню у
розмірі 200 грн.

Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача підлягає стягненню на
користь держави судовий збір в розмірі
243,60 грн., від сплати якого, відповідно
до закону, звільнений позивач.

Керуючись ст.ст.1, 2, 4, 33 ЗУ "Про оплату
праці", ст.4 ЗУ "Про індексацію грошових
доходів населення", ст.233, 2371 КЗпП
України, ст. 1167 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60,
88, 208, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
"Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча" про стягнення
моральної шкоди у результаті порушення
трудового законодавства - задовольнити
частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча"
(ідентифікаційний код 00191129) на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає в
АДРЕСА_1, моральну шкоду у розмірі 200
грн.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча"
(ідентифікаційний код 00191129) на користь
держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана в апеляційній суд
Донецької області через Іллічівський
районний суд м. Маріуполя протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
А. М. Іванченко