Справа пр. №2/756/4414/14
У Х В А Л А

12 серпня 2014 року

м. Київ

Суддя Оболонського районного
суду м. Києва Андрейчук Т.В., вирішуючи
питання про відкриття провадження у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Сведбанк", товариства
з обмеженою відповідальністю "Кредит
Колекшн Груп" про захист прав
споживачів, визнання недійсним
правочину, зобов'язання вчинити певні
дії та визнання дій протиправними, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду
в порядку цивільного судочинства з
позовом до відповідачів ПАТ КБ
"Сведбанк", ТОВ "Кредит Колекшн Груп" про
захист прав споживачів, визнання
недійсним правочину, зобов'язання
вчинити певні дії та визнання дій
протиправними.

Суддя, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позовну заяву слід
залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК
України кожен має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Вимоги до форми та змісту
позовної заяви встановлені ст.119 ЦПК
України.

Відповідно до п.п.5,6 ч.2 ст.119
ЦПК України позовна заява повинна
містити виклад обставин, якими позивач
обгрунтовує свої вимоги, зазначення
доказів, що підтверджують кожну
обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Проте ОСОБА_1 вимоги,
передбачені вказаними законодавчими
нормами, не виконані, зокрема, позовна
заява не містить чіткого викладу
обставин, якими обгрунтовується позов,
не зазначено доказів на підтвердження
кожної обставини чи наявність підстав
для звільнення від доказування.

Так, позивач ОСОБА_1 просить
суд визнати недійсним кредитний
договір №2305/0808/50-005 від
19.08.2008 року, зобов'язати ПАТ КБ
"Сведбанк" зарахувати всі сплачені
позивачем платежі в рахунок оплати
суми кредиту, зобов'язати відповідачів
надати документи, визнати недійсним
договір факторингу №6 від 23.03.2011 року,
укладений між ПАТ КБ
"Сведбанк" та ТОВ "Кредит Колекшн Груп",
мотивуючи це тим, що відповідачами не
було надано позивачу доказів на
підтвердження переходу до нового
кредитора прав у його зобов'язанні
перед ПАТ КБ "Сведбанк", та визнати
протиправними дії відповідачів. Як на
підставу своїх вимог ОСОБА_1
посилається на Закон України "Про
захист прав споживачів".

Закон України "Про захист
прав споживачів" №1023-ХІІ від 12.05.1991 року
регулює відносини між споживачами
товарів, робіт і послуг та виробниками
і продавцями товарів, виконавцями
робіт і надавачами послуг різних форм
власності, встановлює права
споживачів, а також визначає механізм
їх захисту та основи реалізації
державної політики у сфері захисту
прав споживачів.

Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Відповідно до п.1
Розпорядження Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України "Про віднесення операцій з
фінансовими активами до фінансових
послуг" №231 від 03.04.2009 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 23.04.2009 року за №373/16389,
віднесено до фінансової послуги
факторингу сукупність таких операцій з
фінансовими активами (крім цінних
паперів та похідних цінних паперів): 1)
фінансування клієнтів - суб'єктів
господарювання, які уклали договір, з
якого випливає право грошової вимоги; 2)
набуття відступленого права грошової
вимоги, у тому числі права вимоги, яке
виникне в майбутньому, до боржників -
суб'єктів господарювання за договором,
на якому базується таке відступлення; 3)
отримання плати за користування
грошовими коштами, наданими у
розпорядження клієнта, у тому числі
шляхом дисконтування суми боргу,
розподілу відсотків, винагороди, якщо
інший спосіб оплати не передбачено
договором, на якому базується
відступлення.

Також рішенням
Конституційного суду України №15-рп/2011
від 10.11.2011 року у справі за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення
положень п.п.22,23 ст.1, ст.11, ч.8 ст.18, ч.3 ст.22
Закону України "Про захист прав
споживачів" у взаємозв'язку з
положеннями ч.4 ст.42 Конституції
України зазначено, що в аспекті
конституційного звернення положення
п.п.22,23 ст.1, ст.11 Закону України "Про
захист прав споживачів" треба розуміти
так, що їх дія поширюється на
правовідносини між кредитодавцем та
позичальником (споживачем) за
договором про надання споживчого
кредиту, що виникають як під час
укладення, так і виконання такого
договору.

Отже, з вищезазначеного
вбачається, що сфера дії Закону України
"Про захист прав споживачів" не
поширюється на відносини факторингу.

23.03.2011 року між ПАТ КБ
"Сведбанк" та ТОВ "Кредит Колекшн Груп"
було укладено договір факторингу,
відповідно до умов якого ПАТ КБ
"Сведбанк" відступило на користь
ТОВ "Кредит Колекшн Груп", зокрема,
право вимоги до боржника ОСОБА_1 за
кредитним договором №2305/0808/50-005 від
19.08.2008 року.

Оскільки позивач просить суд
визнати недійсним договір факторингу,
зобов'язати визнати протиправними дії
ПАТ КБ "Сведбанк" щодо передачі ТОВ
"Кредит Колекшн Груп" неузгодженої суми
боргу позивача та з пропущенням
терміну позовної давності, зобов'язати
визнати протиправними дії ПАТ КБ
"Сведбанк" та ТОВ "Кредит Колекшн Груп"
щодо несплати податку на прибуток від
фінансової операції, проведеної за
договором факторингу №6 від 23.03.2011 року,
тобто заявляє вимоги немайнового
характеру, то відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК
України ним має бути додано до позовної
заяви документ, що підтверджує сплату
судового збору за подання до суду
позовної заяви немайнового характеру
відповідно до ставок судового збору,
встановлених ч.2 ст.4 Закону України "Про
судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року.

Крім того, в прохальній
частині позовної заяви позивач заявляє
вимогу про витребування доказів у
відповідачів, зі змісту якої
вбачається, що це заява про
забезпечення доказів.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК
України способами забезпечення судом
доказів є допит свідків, призначення
експертизи, витребування та (або) огляд
доказів, у тому числі за їх
місцезнаходженням.

Згідно п.13 ч.2 ст.4 Закону
України "Про судовий збір" заява про
забезпечення доказів має бути оплачена
судовим збором у сумі 0,1 розміру
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява подається до
суду.

Однак всупереч вимогам даної
законодавчої норми заява позивача про
витребування доказів не подана як
окрема заява та не оплачена судовим
збором.

Ч.1 ст.121 ЦПК України
передбачає, що суддя, встановивши, що
позовну заяву подано без додержання
вимог, передбачених ст.ст.119,120 ЦПК
України, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення
позовної заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків.

На виконання зазначеної
ухвали позивач повинна подати до суду
позовну заяву в новій редакції
відповідно до вимог ст.ст.119,120 ЦПК
України, з урахуванням вимог про
усунення недоліків, викладених в цій
ухвалі.

Зважаючи на вищенаведене,
керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя, -

у х
в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Сведбанк", товариства
з обмеженою відповідальністю "Кредит
Колекшн Груп" про захист прав
споживачів, визнання недійсним
правочину, зобов'язання вчинити певні
дії та визнання дій протиправними
залишити без руху та надати позивачу
строк на усунення недоліків у термін
до 22.08.2014 року, але не пізніше п'яти
днів з дня отримання нею даної ухвали.

У випадку, якщо недоліки позовної
заяви у визначений строк не будуть
виправлені, позовна заява
вважатиметься неподаною та буде
повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Суддя

Т.В. Андрейчук