Провадження №2/761/6853/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

01 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Юзькової О.Л.,

при секретарі
Іовенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» про визнання третейських
угод недійсною,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду
з позовом, мотивуючи свої вимоги
наступним. 09.01.2008 року між ОСОБА_1 та
Закритим акціонерним товариством
«Альфа-банк» було укладено Кредитний
договір № 800002938 (далі - Кредитний
договір), за яким Банк надав
Позичальнику кредит в сумі 107 644 (сто сім
тисяч шістсот сорок чотири) доларів США
00 центів. 31.01.2011 року позивач отримала
повідомлення від Банку вих. № 6544-102-бб, з
якого вона дізналася, що відповідно до
виконавчого листа № 6-2673/10від 07.12.2010 р.,
виданого Новозаводським районним
судом м. Чернігова,з неї як з
Позичальника стягнуто на користь Банку
заборгованість у сумі 896445,52 грн. та
судові витрати по сплаті третейського
збору в сумі 100 грн. Ніяких повідомлень
чи рішень від самого третейського суду
Позивач не отримувала. Оскільки банк
погрожував з метою погашення
заборгованості звернути стягнення на
квартиру, яка є єдиним житлом її родини,
накласти арешт на все її майно, а також
ініціювати провадження про тимчасове
обмеження позичальника у виїзді за
кордон, на вимогу банку та в
запропонованій банком редакції 10.05.2011
р. тими ж сторонами було укладено
Договір про внесення змін і доповнень
№ 1/800030035 до кредитного договору № 800002938
від 09 січня 2008 р. В п. 11.3 розділі 2
Додаткового договору зазначається, що
«сторони погодились внести до Договору
застереження, яке є третейською угодою
в розумінні статті 12 Закону України
«Про третейські суди», про те, що
судовий захист прав та законних
інтересів, які мають сторони у зв'язку з
цим Договором та розгляд і вирішення
всіх не вирішених Сторонами шляхом
переговорів спорів, які виникають або
можуть виникнути між сторонами з
питань виконання, зміни, розірвання
ними цього Договору відбувається в
Постійнодіючому Третейському суді при
Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» у відповідності до
його Регламенту. Аналогічне третейське
застереження міститься в п.7.1.
укладеного сторонами Іпотечного
договору № 800002938-И від 09.01.2008 р.
Вважаємо, що п. 11.3. Додаткового
договору, п. 7.1. Іпотечного договору, в
яких містяться третейські
застереження, не відповідають актам
цивільного законодавства, порушують
право Позивача на судовий захист,
укладені без вільного волевиявлення
Позивачки і підлягають визнанню
недійсними з огляду на положення
Цивільного Кодексу України, Закону
України «Про третейські суди»,
Конституції України. Оскаржувані
третейські застереження не
відповідають вимогам чинного
законодавства України, право на
судовий захист в суді загальної
юрисдикції є особистим немайновим
правом особи, і не може бути обмежене
правочином. Укладання третейських
угод, що було вигідно банку, для
позивача було пов'язано з тяжкими
обставинами, оскільки існувала загроза
втрати житла. А тому представник
позивача вважає, що право ОСОБА_1 має
бути захищено шляхом визнання
недійсним п. 11.3. договору про внесення
змін і доповнень № 1/800030035 від 10.05.2011 р.
до кредитного договору № 800002938 від 09
січня 2008 р. та п. 7.1 Іпотечного договору
№ 800002938-И від 09.01.2008 р.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала заявлені вимоги,
просила задовольнити. Надала згоду на
ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки не повідомив.
Заяв та клопотань від нього в адресу не
надходило.

Суд, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності представника відповідача
на підставі наявних в справі доказів,
ухваливши заочне рішення, отримавши на
це згоду представника ОСОБА_1

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Встановлено, що 09.01.2008 р. між Закритим
акціонерним товариством «Альфа-Банк»,
правонаступником якого є відповідач,
та ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір № 800002938, за яким банк надав
позивачу грошові кошти у розмірі 107 644,00
доларів США на оплату/часткову оплату
вартості квартири строком до 09.01.2013 р.
Процентна ставка за договором
сторонами визначена на рівні 12,50 %
річних.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань 09.01.2008 р. між сторонами
укладено іпотечний договір № 800002938-И
відповідно до умов якого позивач
передала банку в іпотеку нерухоме
майно, а саме квартиру АДРЕСА_1.

10.05.2011 р. між позивачем та відповідачем
було укладено договір про внесення
змін і доповнень № 1/ 800003035 до
кредитного договору № 800002938 від 09.01.2008
р.

В п. 11.3. позивач та відповідач
домовились про наступне: погодились
внести до Договору застереження, яке є
третейською угодою в розумінні статті
12 Закону України «Про третейські суди»,
про те, що судовий захист прав та
законних інтересів, які мають сторони у
зв'язку з цим Договором та розгляд і
вирішення всіх не вирішених Сторонами
шляхом переговорів спорів, які
виникають або можуть виникнути між
сторонами з питань виконання, зміни,
розірвання ними цього Договору
відбувається в Постійнодіючому
Третейському суді при Всеукраїнській
громадській організації
«Всеукраїнський фінансовий союз» у
відповідності до його Регламенту.
Розгляду і остаточному вирішенню у
Постійнодіючому Третейському суді при
Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» у відповідності до
його Регламенту підлягають в тому
числі, але не виключно, спори, предметом
яких є виконання (невиконання,
неналежне виконання) Договору,
припинення (розірвання) цього Договору,
стягнення неустойки, зміна умов
Договору, відшкодування завданих
порушенням Договору збитків,
недійсність Договору, неукладеність
Договору, відновлення становища, яке
існувало до порушення Договору тощо.
Справа розглядається одним
третейським суддею, який призначається
головою Постійнодіючого Третейського
суду при Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз». Підписанням даного
Договору Сторони надають свою згоду на
такий порядок призначення
третейського суду для кожного спору, що
може виникнути між ними в зв'язку з
Договором. Сторони домовилися, що
розгляд їх спору у третейському суді
буде проходити виключно на підставі
наданих Сторонами письмових
матеріалів, без проведення усного
слухання і виклику Сторін. Місцем
проведення розгляду справи є
місцезнаходження Третейського суду
вказане в Положенні про Постійнодіючий
Третейський суд при Всеукраїнській
громадській організації
«Всеукраїнський фінансовий союз». З
яким можна ознайомитись на web-сторінці
за адресою: www.pdts.org.ua. Датою укладення
даної третейської угоди є дата, що
вказана в преамбулі Розділу №1
Договору».

Крім того, під час укладання іпотечного
договору 09.01.2008 р. сторони також
домовились, що судовий захист прав та
законних інтересів, які мають сторони в
зв'язку х цим договором, в тому числі
розгляд та вирішення спорів, яки
виникають при виконанні або припиненні
даного договору, включаючи, спори про
відшкодування завданих збитків та
недійсність (неукладеність) договору,
полягають остаточному вирішенню у
постійно діючому Третейському суді при
Всеукраїнської громадської
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» у відповідності до
його Регламенту (п. 7.1. договору).

Представник позивача зазначає, що такі
умови договору не відповідають
положенням законодавства України, а
тому мають бути визнані недійсними.

Конституційний суд України в своєму
рішенні у справі про завдання
третейського суду від 10 січня 2008 року №
N 1-рп/2008 зазначив, що відповідно до
чинного законодавства підвідомчий
суду загальної юрисдикції спір у сфері
цивільних і господарських
правовідносин може бути передано його
сторонами на вирішення третейського
суду, крім випадків, встановлених
законом (ст.17 ЦПК України, ст.12 ГПК
України, ст.6 Закону України «Про
третейські суди»), оскільки, гарантуючи
право кожного на судовий захист з боку
держави, Конституція України водночас
визнає право кожного будь-якими не
забороненими законом засобами
захистити свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань (ч.5
ст.55 Конституції України). Це
конституційне право не може бути
скасоване або обмежене (ч.2 ст.22, ст.64
Конституції України).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
третейські суди» юридичні та /або
фізичні особи мають право передати на
розгляд третейського суду будь-який
спір, який виникає з цивільних чи
господарських правовідносин, крім
випадків, передбачених законом.

Станом на дату підписання Додаткового
договору - 10.05.2011 р. - відповідно до
Закону України «Про внесення змін до
статті 6 Закону України «Про третейські
суди» щодо підвідомчості справ у сфері
захисту прав споживачів третейським
судам» від 03.02.2011 р., який набрав
чинності 11.03.2011, справи у спорах щодо
захисту прав споживачів кредитних
послуг, у тому числі послуг банку, не
можуть розглядатися третейськими
судами.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

В свою чергу приписами ч. 1 ст. 203 ЦК
України встановлено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

За таких обставин, оскільки, кредит
виданий ОСОБА_1 на власні потреби -
купівлю квартири для власного
проживання - на нього розповсюджується
дія Закону України «Про захист прав
споживачів». А тому третейське
застереження в редакції Додаткового
договору № 1 від 10.05.2011 р., яке
передбачає звернення будь-якої зі
сторін (зокрема і Позивачки) за
захистом прав та законних інтересів до
третейського суду, не відповідає п. 14
ст. 6 Закону України «Про третейські
суди» і в силу ч. 1ст. 203 ЦК України має
бути визнане недійсним.

З іншого боку Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в своїй постанові № 5 від 30
березня 2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» зазначив, що
договір сторін про передачу спору на
розгляд третейського суду (стаття 17 ЦПК
України), не є відмовою від права на
звернення до суду за захистом, а є одним
із способів реалізації права на захист
своїх прав та інтересів.

Як на одну із підстав для визнання
третейських застережень, зокрема.7.1.
іпотечного договору, недійсними
представник зазначає тяжкі для неї
обставини - можливість втратити житло

Приписами ст. 233 ЦК України передбачено,
що правочин, який вчинено особою під
впливом тяжкої для неї обставини і на
вкрай невигідних для неї умовах, може
бути визнаний судом недійсним
незалежно від того, хто був ініціатором
правочину.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 06. 11.2009 р. №
9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правочин може
бути визнаний судом недійсним на
підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено
особою під впливом тяжкої для неї
обставини і на вкрай невигідних умовах,
чим друга сторона правочину
скористалася. Тяжкими обставинами
можуть бути тяжка хвороба особи,
членів її сім'ї чи родичів, смерть
годувальника, загроза втратити житло
чи загроза банкрутства та інші
обставини, для усунення або зменшення
яких необхідно укласти такий правочин.
Особа (фізична чи юридична) має
вчиняти такий правочин добровільно,
без наявності насильства, обману чи
помилки. Особа, яка оскаржує правочин,
має довести, що за відсутності тяжкої
обставини правочин не було б вчинено
взагалі або вчинено не на таких умовах.

Проте, слід зазначити, що доказів, які б
свідчили про тяжкі для ОСОБА_1
обставини, на день укладання
іпотечного договору представником
позивача, в супереч положенням ст. 30 ЦПК
України не надано.

Також слід зазначити, в редакції ст. 6
Закону України «Про третейські суди»,
що діяла на момент укладання
іпотечного договору 09.01.2008 р. обмежень
щодо передачі спору щодо укладання,
виконання такого договору були
відсутні.

Зважаючи на викладене, суд приходить до
висновку, що обставини з якими
законодавець передбачає визнання
договору (частини договору), а саме
третейського застереження прийнятого
сторонами в іпотечному договорі
відсутні та не знаходить підстав для
задоволення позову в цій частині.

Розподіляючи судові витрати, суд
керується положеннями ст. 88 ЦПК
України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
3,11,30,57,60,88,169,212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст.
203,215,233 ЦК України, Законом України «Про
третейські суду», суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним п. 11.3. Договору про
внесення змін і доповнень № 1/800030035 від
10.05.2011 р. до кредитного договору № 800002938
від 09 січня 2008 р., укладеного між ОСОБА_1
та Закритим акціонерним товариством
«Альфа-Банк».

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» на користь
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 грн. 60
коп.

Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем шляхом подачі апеляційної
скарги до Апеляційного суду м. Києва
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, може
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. В разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржено в загальному порядку.

Суддя