Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/4128/14Головуючий у 1-й
інстанції Кучеренко Н.В.
Суддя-доповідач Гончар М.С.УХВАЛА
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
при секретарі Мосіній
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Комунальної установи "Мелітопольська
міська стоматологічна поліклініка"
Мелітопольської міської ради
Запорізької області на ухвалу
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 19 серпня 2014
року про вирішення питання про
клопотання КЗ "Дніпропетровське
обласне бюро судово-медичної
експертизи" ДОР щодо оплати за
проведення комплексної
медично-стоматологічної експертизи у
справі за позовом ОСОБА_2 до
Комунальної установи "Мелітопольська
міська стоматологічна поліклініка"
Мелітопольської міської ради
Запорізької області (надалі - КУ
«Мелітопольська МСП» Мелітопольської
МРЗО) про відшкодування моральної
Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 05.07.2011 року, яке набрало
законної сили 29.09.2011 року (т.с. 1 а.с.2-4),
було зобов'язано КУ «Мелітопольська
МСП» Мелітопольської МРЗО провести
безкоштовне зубопротезування ОСОБА_2 в
порядку захисту соціального права
інваліда війни на позачергове
зубопротезування.

На теперішній час у провадженні
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до КУ
«Мелітопольська МСП» Мелітопольської
МРЗО про відшкодування моральної
шкоди, пов'язаної з порушенням
відповідачем строків проведення
зубопротезування.

Ухвалою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 19 серпня 2014 року у цій
справі стягнуто з КУ «Мелітопольська
МСП» Мелітопольської МРЗО на користь
КЗ «Дніпропетровське обласне бюро
судово-медичної експертизи» ДОР
витрати по сплаті комплексної
медично-стоматологічної експертизи в
розмірі 9 305,56 грн. (т.с. 2 а.с.107).

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, відповідач КУ
«Мелітопольська МСП» Мелітопольської
МРЗО подала апеляційну скаргу, в якій
просила вищезазначену ухвалу суду
першої інстанції скасувати.

Належним чином повідомлені про час та
місце апеляційного розгляду цієї
справи апеляційним судом (а.с.130-131)
сторони та представники останніх, які
беруть участь у цій справі, у судове
засідання 09.10.2014 року не з'явились.

При цьому, позивач ОСОБА_2 про причини
своєї неявки суд апеляційної інстанції
не повідомив, заяв про відкладення
розгляду справи апеляційним судом не
подавав.

Відповідач КУ «Мелітопольська МСП»
Мелітопольської МРЗО подала
апеляційному суду клопотання про
відкладення розгляду цієї справи через
зайнятість у цей день її представника -
Кондратенка О.Б. в іншій справі в іншому
суді (а.с.132-135).

Колегією суддів апеляційного суду було
визнано неповажною причину неявки у
дане судове засідання всіх осіб, які
беруть участь у цій справі, та ухвалено
розглядати дану справу в апеляційному
порядку за відсутністю всіх осіб, які
беруть участь у справі.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів апеляційного суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно із ч.2 ст.307 ЦПК за наслідками
розгляду апеляційної скарги на ухвалу
суду першої інстанції апеляційний суд
має право скасувати ухвалу.

Підставами для скасування ухвали суду
є порушення норм процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Встановлено, що постановляючи ухвалу
про стягнення оплати експертизи з
відповідача, який заперечував проти
проведення останньої, до її проведення
та до ухвалення у цій справі судового
рішення, суд першої інстанції
керувався ст. 22 ч. 2 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», ст.ст. 79, 88 ч. 4, 143
ЦПК України та виходив з того, що
ухвалою Мелітопольському
міськрайонному суді Запорізької
області від 11.03.2014 року у цій справі
судом за клопотанням позивача ОСОБА_2,
якій звільнений від сплати судових
витрат, була призначена комплексна
медично-стоматологічна експертиза,
проведення якої було доручено
експертам, до складу яких включено
лікарів стоматологів та психіатрів КЗ
«Дніпропетровське обласне бюро
судово-медичної експертизи» ДОР,
проведення якої можливо лише за умови
її попередньої оплати, що складає
відповідно до рахунку № 110 від 16 липня
2014 року 9 305,56 грн. (лист КЗ
«Дніпропетровське обласне бюро
судово-медичної експертизи» ДОР № 1386
від 16 липня 2014 року); позивач ОСОБА_2 у
судовому засіданні наполягав на
проведенні зазначеної експертизи.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна,
виходячи з наступного.

Оскільки, встановлено, що дана цивільна
справа ще перебуває на розгляді в
Мелітопольському міськрайонному суді
Запорізької області, судове рішення у
цій справі судом першої інстанції за
результатами розгляду цієї справи по
суті ще не ухвалювалось.

Ухвалою суду від 11 березня 2014 року саме
за клопотанням позивача ОСОБА_2 у цій
справі була призначена комплексна
медично-стоматологічна експертиза,
проведення якої було доручено
експертам, до складу яких включено
лікарів стоматологів та психіатрів КЗ
«Дніпропетровське обласне бюро
судово-медичної експертизи» ДОР (т.с. 1
а.с. 235-236).

Судом першої інстанції у вказаній
ухвалі від 11.03.2014 року було зазначено,
що питання про оплату проведення
експертизи буде вирішено під час
ухвалення рішення.

Проте, КЗ «Дніпропетровське обласне
бюро судово-медичної експертизи» ДОР
листами № 1386 від 16 липня 2014 року (т.с 2
а.с.69-70) та № 1501 від 01.08.2014 року (т.с. 2
а.с.98-99) з посиланням на ст. 93 Бюджетного
кодексу України повідомив, що
проведення зазначеної експертизи
можливо лише за умови її попередньої
оплати, що складає відповідно до
рахунку № 110 від 16 липня 2014 року 9 305,56
грн. (т.с.2 а.с. 71-73).

Ухвалою від 19.08.2014 року, що оскаржується
у цій справі відповідачем (т.с. 2 а.с.107),
суд першої інстанції стягнув ці
витрати у сумі 9 305,56 грн. за проведення у
майбутньому зазначеної експертизи з
відповідача КУ «Мелітопольська МСП»
Мелітопольської МРЗО.

Оскільки, позивач ОСОБА_2 звільнений
від сплати судових витрат, пов'язаних
із розглядом питань щодо їх
соціального захисту, в силу вимог ст. 22
ч. 2 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» № 3551-ХІІ від
22.10.1993 року.

Проте, такий висновок суду першої
інстанції суперечить вимогам ст. 86 ч. 2
ЦПК України, Закону України «Про
судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року.

Норми ЦПК України та Закону України
«Про судовий збір» є спеціальними
нормами при вирішенні питань про
судові витрати.

Хоча ОСОБА_2, як інвалід 2 (другої) групи
ВВ війни (т.с 1 а.с.5), дійсно звільнений
від сплати судового збору при подачі
вищезазначеного позову та заяви про
призначення експертизи (яка за змістом
є заявою про забезпечення доказів) в
силу вимог ст. 5 ч. 1 п. 8 Закону «Про
судовий збір».

Проте, ОСОБА_2 не звільнений від сплати
коштів на оплату судової експертизи,
про проведення якої він заявив
клопотання у цій справі, та які
відносяться до судових витрат в силу
вимог ст. 79 ЦПК України.

Оскільки, в силу вимог ст. 86 ч. 2 ЦПК
України кошти на оплату судової
експертизи вносяться стороною, яка
заявила клопотання про проведення
експертизи. Якщо клопотання про
проведення експертизи заявлено обома
сторонами, витрати на її оплату несуть
обидві сторони порівну.

Встановлено, що відповідач (КУ
«Мелітопольська МСП» Мелітопольської
МРЗО) проти задоволення судом першої
інстанції клопотання позивача про
призначення у цій справі експертизи
заперечував.

В силу вимог ст. 22 ч. 2 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від
22.10.1993 року ветерани війни та особи, на
яких поширюється чинність цього
Закону, звільняються від плати за
оформлення документів, юридичні
консультації, а також від судових
витрат, пов'язаних з розглядом питань
їх соціального захисту.

Позов позивача ОСОБА_2 у цій справі до
відповідача КУ «Мелітопольська МСП»
Мелітопольської МРЗО про
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 50 000,0 грн. не є питанням
соціального захисту позивача ОСОБА_2,
як ветерана війни.

Посилання суду першої інстанції в
оскаржуємій ухвалі на вимоги ст. 88 ч. 4
ЦПК України в обґрунтування правових
підстав для стягнення з відповідача у
цій справі оплати експертизи, яка буде
проведена експертною установою у
майбутньому, є безпідставним. Оскільки,
останні регулюють питання розподілу
вже фактично понесених сторонами
судових витрат між останніми саме під
час ухвалення судового рішення за
результатами розгляду справи по суті.

Визначення та стягнення наперед до
розгляду справи по суті розміру
судових витрат за проведення
експертизи з відповідача, який не
заявляв клопотання про проведення
останньої, не передбачено цивільними
процесуальними нормами.

При вищевикладених обставинах, доводи
апелянта ґрунтуються на цивільному
процесуальному законі та доказах, а
ухвала суду першої інстанції, що
оскаржується, не відповідає вимогам ст.
213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості. Допущені судом
порушення норм процесуального права
призвели до постановлення ухвали, яка в
силу вимог ст. 312 ЦПК України підлягає
скасуванню з передачею питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді судом першої
інстанції вищезазначеного питання
слід звернути увагу на правові
наслідки (скасування ухвали про
призначення судової експертизи),
передбачені ст. 86 ч. 2 ЦПК України, у разі
неоплати судової експертизи у
встановлений судом строк стороною, яка
заявила клопотання про проведення
останньої, доцільність проведення
призначеної експертизи, якщо предметом
позовних вимог у цій справі є
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, за наявності інших належних
(письмових тощо) доказів у цій справі чи
можливості витребування (забезпечення)
останніх судом першої інстанції за
відповідними клопотаннями сторін
після виконання судом першої інстанції
вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України тощо.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Комунальної
установи "Мелітопольська міська
стоматологічна поліклініка"
Мелітопольської міської ради
Запорізької області задовольнити.

Ухвалу Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 19 серпня 2014 року про
вирішення питання про клопотання КЗ
"Дніпропетровське обласне бюро
судово-медичної експертизи" ДОР щодо
оплати за проведення комплексної
медично-стоматологічної експертизи у
цій справі скасувати.

Питання передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню у касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.