Провадження № 2/127/6241/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2014 року
Вінницький міський суд
Вінницької області

у складі головуючого судді Кашпрука
Г.М.,

секретаря Мироненко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернулась із
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на дитину.

Позов мотивовано тим, що сторони від
спільного шлюбу мають дитину: доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина перебуває
на утриманні матері, а відповідач
добровільно кошти на утримання доньки
не надає. Позивачу заробітної плати на
утримання доньки не вистачає у зв'язку
з чим вона звернулась до суду з позовом
про стягнення з відповідача аліментів
на свою користь на утримання дитини у
розмірі 1 200,00 грн. щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
дня подання позовної заяви і до
досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_4,
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
позовні вимоги визнав частково в
розмірі по 700,00 грн. щомісячно. В
задоволенні решти вимог позову просив
відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 174 ЦПК України,
позивач може відмовитися від позову, а
відповідач визнати позов протягом
усього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву. Якщо відмову
позивача від позову, визнання позову
відповідачем викладено в адресованих
суду письмових заявах, ці заяви
приєднуються до справи.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

При розгляді справи судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження
серії НОМЕР_2, виданого 18.12.2006 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області, батьками
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

05.09.2012 року рішенням Староміського
районного суду м. Вінниці, шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 16.09.2000
року, актовий запис №1655, розірвано.
Рішення суду набуло законної сили
18.09.2012 року.

Відповідно до довідки про доходи від
09.10.2014 року за №6, виданої ПП «Сучасні
будівельні технології - 12» вбачається,
що ОСОБА_2 працює у ПП «Сучасні
будівельні технології - 12» на посаді
комерційного директора. Загальна сума
доходу за період з 01.04.2014 року по 30.09.2014
року становить 4 791,00 грн.

Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу
України визначено, що мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини.

Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів, суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Згідно ч.1 ст.183 СК України частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом у
твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.

Якщо розмір аліментів, визначений
судом у твердій грошовій сумі, менше
мінімального розміру, передбаченого
частиною другою статті 182 цього
Кодексу, то дитині призначається
відповідно до закону державна допомога
в розмірі різниці між визначеним
розміром аліментів і 30 відсотками
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Згідно статті 1 Закону України «Про
прожитковий мінімум», прожитковий
мінімум - це вартісна величина для
забезпечення нормального
функціонування організму людини,
збереження його здоров'я, набору
продуктів харчування, а також
мінімального набору непродовольчих
товарів та мінімального набору послуг,
необхідних для задоволення основних
соціальних і культурних потреб
особистості.

Згідно ЗУ «Про державний бюджет
України на 2014 рік», розмір прожиткового
мінімуму на дитину від 6 до 18 років на
час розгляду справи становить 1 286,00 грн.

Відтак, беручи до уваги положення СК
України щодо рівних обов'язків обох
батьків по утриманню дитини, згідно
чинного законодавства, для
забезпечення розвитку дитини
необхідно з кожного із батьків не менше
ніж по 643,00 грн.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши зібрані по справі докази, суд
прийшов до переконання про часткове
задоволення позову з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони від спільного проживання в
шлюбі мають дитину доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження. Дитина
перебуває на утриманні матері, а
відповідач добровільно кошти на
утримання доньки не надає.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому
засіданні заявлені вимоги підтримав в
повному обсязі та просив суд стягнути з
відповідача аліменти в розмірі 1 200,00
грн. Однак в обґрунтування даного
розміру аліментів не надав суду жодних
письмових доказів на підтвердження
того, що дитина потребує для
нормального розвитку витрати в розмірі
1 200,00 грн. як від батька так і від матері.

В той же час, в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
визнав частково в розмірі 700, 00 грн.

Судом у відповідності до ч.4, ч.5 ст.174 ЦПК
України встановлено, що часткове
визнання позовних вимог відповідачем є
безумовним, не суперечить закону, не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, а тому приймається судом.

Судом встановлено, що позивачу дійсно
важко одній нести матеріальні витрати
на утримання дитини, оскільки однієї
заробітної плати не вистачає. Однак
суд, зважає і на положення ч. 1 ст. 141
Сімейного кодексу України, за якою і
мати, і батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини. В тому числі і її
матеріального утримання.

Таким чином, беручи до уваги наведені
обставини, а також часткове визнання
відповідачем позовних вимог в розмірі
700,00 грн., суд прийшов до переконання в
тому, що позов підлягає частковому
задоволенню та стягненню з ОСОБА_2
аліментів на користь ОСОБА_1 на
утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
розмірі 700,00 грн. щомісячно, але не менше
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дня
подання позовної заяви і до досягнення
дитиною повноліття. .

Питання судових витрат суд вирішує в
порядку статті 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, СК України, ст.ст. 10,
15, 30, 60, 88,174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд
-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, аліменти на утримання
дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
розмірі 700,00 грн. щомісячно, але не менше
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 29.08.2014
року і до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід
держави в сумі 243,60 грн.

Рішення суду в частині стягнення суми
платежу за один місяць допустити до
негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів після його
проголошення.

Суддя :
Г.М.
Кашпрук