Дата документу 03.09.2014
ЄУ № 420/1336/13-ц
Провадження №2/420/293/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
Новопсковський районний суд
Луганської області

у складі: головуючого судді
Потапенко Р.Р.

при секретарі
Войтенко О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Новопсков
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача, в якому
просить стягнути з останньої на свою
користь заборгованість за кредитним
договором № LGXRRX07290059 від 20.08.2008 року у
розмірі 48010,41 грн., а також судові
витрати у розмірі 480,10 грн. Мотивує свої
вимоги тим, що відповідно до укладеного
договору № LGXRRX07290059 від 20.08.2008 року
відповідач отримала кредит у розмірі
5844,00 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Відповідно до умов
договору, погашення здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, відповідач повинна надавати
Банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості. В
порушення норм закону та умов договору,
відповідач зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконала, у
зв'язку з чим станом на 27.09.2013 року
склалася заборгованість у розмірі 48010,41
грн.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи без його участі, на
заявлених вимогах наполягає.

Відповідач та його представник в
судове засідання не з'явилися, надали
суду заяву про розгляд справи без їх
участі, відповідно до поданих раніше
заперечень позовні вимоги відповідач
не визнала, зазначила, що кредитні
зобов'язання були виконані нею в
повному обсязі достроково, просила
застосувати до вимог банку загальну
позовну давність в три роки, при цьому
зазначила, що письмового договору про
збільшення позовної давності з банком
не укладала.

Дослідивши та оцінивши письмові докази
у справі у їх сукупності, суд приходить
до наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 20.08.2008 року між
позивачем ПАТ КБ «Приватбанк», що є
правонаступником всіх прав та
обов'язків ЗАТ КБ «Приватбанк», та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
кредитно-заставний договір № LGXRRX07290059
(далі - Договір).

Зазначений Договір, у чинність ст.1054 ЦК
України, є кредитним та складається з
Заяви позичальника (далі - Заява), Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам «Розстрочка» (далі - Умови) та
Тарифів.

Згідно умов Договору, позивач надав
відповідачу строковий кредит у сумі
5844,00 грн. на строк 24 місяці з 20.08.2008 року
по 20.08.2010 року включно, з умовами сплати
за користування кредитом відсотків у
розмірі 1% на місяць на суму залишку
заборгованості по кредиту, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 70,13 грн. та
єдиноразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 974,00
грн. в обмін на зобов'язання
відповідача з повернення кредиту,
сплати відсотків, винагороди, комісії в
обумовлені строки.

Погашення заборгованості здійснюється
в наступному порядку: починаючи з 21.09.2008
року щомісяця в період сплати, за який
приймається період з « 21» по « 26» число
кожного місяця відповідач повинен
надавати позивачу грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 345,68 грн. для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, відсотків, винагороди,
комісії, а також інших витрат згідно з
Умовами.

Відповідно до п.п. 3.2.2., 3.2.3. Умов,
відповідач зобов'язалася погашати
кредит у порядку та строки відповідно
до Заяви, а також сплатити відсотки за
користування кредитом відповідно до
Заяви та п.п. 4.1. даних Умов та Тарифів.
Повну сплату відсотків за користування
кредитом здійснити не пізніше дати
фактичного повного погашення кредиту.

Згідно п. 4.6 Умов, при непогашенні
кредиту в строки, установлені в Заяві і
п.п. 3.2.2, 3.3.3 Умов, заборгованість у
частині вчасно непогашеної суми
кредиту вважається простроченою. На
залишок заборгованості по
простроченій сумі кредиту
нараховується пеня відповідно до п. 5.1
Умов з дати виникнення простроченої
заборгованості.

Відповідно до п. 5.1, 5.3 Умов, у випадку
несвоєчасного погашення
заборгованості по кредиту, відповідач
сплачує позивачу пеню у розмірі 1,25% від
суми простроченої заборгованості по
кредиту за кожен день прострочки, але
не менше 1 гривні за кожен день
прострочки платежу. При порушенні
відповідачем строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених Договором, більш ніж на 30
днів, відповідач зобов'язаний сплатити
позивачу штраф у розмірі 500 грн. +5% від
суми позову.

Судом встановлено, що відповідачем
було порушено умови кредитного
договору та графік погашення кредитної
заборгованості, внаслідок чого,
відповідно до розрахунку позивача,
станом на 27.09.2013 року сума боргу
відповідача перед позивачем склала
48010,41 грн., з яких: 5164,15 грн. -
заборгованість за кредитом; 511,43 грн. -
заборгованість за відсотками; 701,44 грн. -
заборгованість з комісії; 38870,99 грн. -
заборгованість з пені; 500,00 грн. - штраф
(фіксована частина); 2262,40 грн. - штраф
(процентна складова).

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
ЦК України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У чинність ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 546 ЦК України, одним із видів
забезпечення виконання зобов'язання є
неустойка.

У чинність ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов`язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Щодо заяви відповідача та її
представника про застосування
позовної давності до вимог банку, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

За правилами ст. 267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у справі до
винесення судом рішення, є підставою
для відмови у позові.

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України). Для окремих видів
вимог законом встановлена спеціальна
позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Статтею 259 ЦК України передбачено, що
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Позивачем як доказ на підтвердження
позовних вимог долучено до позовної
заяви Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), з п.п. 5.5 яких вбачається, що
термін позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років.

Разом з тим, вказані Умови і правила
надання банківських послуг підписані
тільки головою правління ЗАТ КБ
«Приватбанк», вони не мають реквізитів,
відсутня дата їх складання та
погодження сторонами кредитного
договору. Крім того, названі Умови не
містять жодної ідентифікуючої ознаки
на предмет їх невід'ємності саме від
Заяви позичальника. Доказів того, що
вказані Умови і є тими Умовами, які
розуміла відповідач, підписуючи заяву
позичальника, матеріали цивільної
справи не містять.

В наданій відповідачем довідці відділу
мікрокредитування Новопсковського
відділення ПриватБанку від 23.10.2008 року
зазначено, що згідно п.п. 5.5. «Умов
надання споживчих кредитів фізичним
особам» термін позовної давності по
вимогам про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів за
договорами по теперішній час
встановлюється сторонами тривалістю
три роки. Позичальники ознайомлюючись
з «Умовами» на кожній сторінці
особисто ставлять свій підпис.

Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), надані позивачем в якості
доказу, як невід'ємна частина
кредитного договору, не містять
жодного підпису відповідача.

Таким чином, підстав вважати, що банком
отримана письмова згода відповідача на
укладення кредитного договору з
врахуванням названих Умов, на які
посилається позивач і які передбачають
строк позовної давності у 5 років для
вимог банку до позичальника, у суду
немає.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що до вимог банку про
стягнення заборгованості за кредитом,
по процентам та комісії слід
застосовувати загальну позовну
давність тривалістю у три роки, а до
вимог про стягнення пені та штрафів - в
один рік.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено,
що перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України,
позовна давність обчислюється за
загальними правилами визначення
строків, встановленими ст.ст. 253-255 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Статтею 214 ЦПК України встановлено, що
при виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
ВСУ України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду зав
про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України.

Як вбачається з правового висновку ВСУ
України у справі № 6-116 цс 13 від 06.11.2013
року, перебіг позовної давності за
вимогами кредитора, які випливають з
порушення боржником умов договору
(графіка погашення кредиту) про
погашення боргу частинами (щомісячними
платежами) починається стосовно кожної
окремої частини, від дня, коли
відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Відповідно до п. 4.2 Умов остаточне
погашення заборгованості за кредитом
виконується не пізніше дати,
зазначеної у заяві, тобто відповідно до
заяви, підписаної відповідачем,
остання дата погашення заборгованості
за кредитом - 20.08.2010 року.

Таким чином, на момент звернення
позивача до суду - 25.10.2013 року, сплив
трирічний строк позовної давності як
по кожному щомісячному платежу за
кредитом та відсотками, так і по
загальній сумі заборгованості за
кредитом та відсотками, яка виникла
станом на 20.08.2010 року.

Крім мого, стаття 266 ЦК України
передбачає, що зі спливом позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Також у чинність п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) застосовується
позовна давність в один рік.

Таким чином, на момент звернення
позивача до суду сплив і річний строк
позовної давності по стягненню пені та
штрафів.

Суд не приймає до уваги доводи
відповідача щодо виконання нею
зобов'язань за кредитним договором в
повному обсязі, оскільки нею в
порушення ст. ст. 10, 60 ЦПК України не
надано належних та допустимих доказів
в розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України, на
підтвердження цього.

Відповідач зробила заяву від 12.06.2014
року про застосування строку позовної
давності до вимог позивача, за таких
обставин, на основі повно та всебічно
з'ясованих обставин справи, на які
посилаються сторони, як на підставу
своїх вимог та заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин, та правові
норми, які підлягають застосуванню, суд
дійшов висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі у зв'язку зі спливом строку
позовної давності.

Оскільки суд дійшов до висновку про
відмову в задоволенні позову, то
позивачу понесені ним судові витрати
не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-61, 88, 123, 212-215,
223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано апеляційному суду
Харківської області через
Новопсковський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: