інстанції: Пахолюк А.М. Провадження №
22-ц/773/1539/14 Категорія: 24 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів: Свистун О.В., Федонюк С.Ю.,

при секретарі Захаровій Н.А.,

з участю представника позивача Куц О.М.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за телекомунікаційні послуги з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 8 вересня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 8 вересня 2014
року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2,
ідентифікаційний код НОМЕР_1 в користь
ПАТ «Укртелеком» в особі Волинської
філії суму в розмірі 1830,98 грн.
заборгованості за надані
телекомунікаційні послуги, 221,32 грн.
інфляційних нарахувань, 114,25 грн. три
відсотки річних, а всього на загальну
суму 2166,55 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач подала апеляційну скаргу, в
якій покликаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 8 вересня 2014 року та
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог з урахуванням строків позовної
давності.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала з
підстав в ній зазначених.

Представник позивача Куц О.М.
апеляційну скаргу заперечила, просила
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін з таких
підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2, як споживач телекомунікаційних
послуг неналежним чином виконувала
взяті на себе обов'язки за договором, а
тому зобов'язана оплатити надані
позивачем послуги в розмірі 1830,98 грн.,
три відсотки річних в сумі 114,25 грн. та
інфляційні нарахування в сумі 221,32 грн.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають встановленим в судовому
засіданні обставинам справи і нормам
матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що між сторонами на
підставі заяви ОСОБА_2 9 вересня 2006
року укладено договір № 2887 про надання
послуг електрозв'язку, відповідно до
умов якого останній надавались послуги
електрозв'язку по телефону НОМЕР_2 (а.с.
4-8).

Згідно п. 3.2.8 вказаного договору
споживач зобов'язаний своєчасно
вносити плату за користування
телефоном.

12 травня 2014 року ОСОБА_2 подала позивачу
заяву з проханням припинити дію
договору та взяла на себе обов'язок
сплатити вартість всіх послуг, згідно з
остаточним рахунком за надані послуги
(а.с. 18).

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_2 умов договору утворилась
заборгованість по оплаті наданих
позивачем в період з липня 2010 року по
травень 2014 року послуг в розмірі 1830,98
грн., а також позивачем нараховано три
відсотки річних в сумі 114,25 грн. та
інфляційні нарахування в сумі 221,32 грн.
(а.с. 25-27).

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
телекомунікації» споживачі
телекомунікаційних послуг зобов'язані
виконувати умови договору про надання
телекомунікаційних послуг у разі його
укладення, у тому числі своєчасно
оплачувати отримані ними
телекомунікаційні послуги.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Як передбачено ст. 264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що у даному спорі перебіг позовної
давності був перерваний.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
«Укртелеком» були подані заяви про
видачу судових наказів про стягнення з
ОСОБА_2 заборгованості за надані
телекомунікаційні послуги за період з
січня 2010 року по травень 2014 року, на
підставі яких 11 лютого 2013 року та 23
травня 2014 року Луцьким міськрайонним
судом було видано судові накази про
стягнення боргу, які в подальшому
скасовані вищезазначеним судом за
заявами боржника (а.с. 11, 12, 16, 20, 22, 23).

Як вбачається з оборотних відомостей
по абоненту в серпні 2010 року на
погашення заборгованості було
сплачено 180 грн., а у травні 2014 року -
217,41 грн., крім того, у своїй заяві від 12
травня 2014 року відповідач взяла на
себе обов'язок оплатити
заборгованість, чим вчинила дії, що
свідчать про визнання нею боргу (а.с. 18,
25, 26).

Даний позов пред'явлено в суд 23 липня 2014
року, а трирічний строк позовної
давності переривався пред'явленням в
лютому 2013 року заяви про видачу
судового наказу, а також частковою
сплатою заборгованості в серпні 2010
року.

Стягуючи суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції, а
також три проценти річних від
простроченої суми, суд першої
інстанції правильно керувався ч. 2 ст. 625
ЦК України, оскільки зобов'язання між
сторонами є грошовим.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлено наявність порушення
відповідачем умов договору про надання
послуг електрозв'язку у зв'язку з чим
слід стягнути з ОСОБА_2 в користь ПАТ
«Укртелеком» заборгованість за надані
телекомунікаційні послуги в розмірі
1830,98 грн., три проценти річних в сумі 114,25
грн. та інфляційні нарахування в сумі
221,32 грн., а всього 2166,55 грн.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не є
підставою для скасування правильного
по суті і справедливого рішення суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 8 вересня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді