Провадження №2-з/761/327/2014
У Х В А Л А

06 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суду м. Києва у складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.

при секретарі Булах Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 про забезпечення
позову у справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «Надра» про визнання
кредитного договору удаваним
правочином та зобов'язання вчинити дії,
-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернулась до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «Надра» про визнання
кредитного договору удаваним
правочином та зобов'язання вчинити дії.

Разом з тим, з матеріалами позовної
заяви надійшла заява про забезпечення
позову, передана судді 06.10.2014 року після
реєстрації шляхом здійснення
перерозподілу, відповідно до якої
позивач просить забезпечити позов
шляхом заборони відповідачу вчиняти
певні дії.

В обґрунтування заяви, ОСОБА_1, який діє
в інтересах ОСОБА_2, посилається на те,
що невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Заяву мотивує тим, що позивачем
заявлено позов до відповідача про
визнання кредитного договору удаваним
правочином та зобов'язання вчинити дії.
Відповідач, укладаючи з ОСОБА_2
кредитний договір в іноземній валюті,
розумів, що валюта не може бути
використана за цільовим призначенням,
а саме для придбання житлового будинку,
як вказано в п. 1.2 договору, чим фактично
приховав договір, складений в
національній валюті. Відповідно до п. 5
договору №8/2006/840-К/459-Н від 22.09.2006 року
передбачено відповідальність позивача
у вигляді сплати штрафу у розмірі 10% від
суми кредиту за кожний випадок
невиконання. Враховуючи те, що позивач
вважає даний кредитний договір
удаваним, який насправді укладався для
приховання дійсного правочину, а саме
договір, складений в національній
валюті, тому сплата штрафу за удаваною
угодою є несправедливою, у зв'язку з чим
позивач просить вжити заходи
забезпечення позову, шляхом заборони
вчиняти певні дії, а саме заборонити
ПАТ КБ «Надра» нараховувати штраф та
пеню ОСОБА_2 за кредитним договором
№8/2006/840-К/459-Н від 22.09.2006 року до моменту
вирішення судового спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України,
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Розглянувши вказану заяву, суд вважає,
що немає підстав для задоволення даної
заяви, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом
заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно ч. 2 до ст.152 ЦПК України,
позов забезпечується, зокрема,
забороною вчиняти певні дії.

Згідно п.п.1,4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006
року "Про практику застосування судами
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову",
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи після
відкриття провадження у ній (за
винятком випадку, передбаченого ч.4ст.151
ЦПК України), якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову
застосовуються для того, щоб
гарантувати виконання можливого
рішення суду і повинні застосовуватися
лише у разі необхідності, оскільки
безпідставне звернення до даних дій
може спричинити порушення прав та
законних інтересів інших осіб чи
учасників процесу.

Зазначені заявником обставини, що
викладені у заяві про забезпечення
позову, не обґрунтовують необхідності
в застосуванні даного виду
забезпечення позову - заборона вчиняти
певні дії, враховуючи те, що заява
позивача не містить належного
обґрунтованого припущення про те, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду у випадку його
задоволення.

Законом передбачено, що забезпечення
позову можливе лише в разі достатньо
обґрунтованого припущення про те, що
невжиття заходів забезпечення може у
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням вимог, викладених в заяві
про забезпечення позову, відсутності
доказів, які можуть підтвердити
обґрунтованість вжиття заходів
забезпечення позову, з'ясувавши обсяг
позовних вимог, а також відповідність
виду і обсягу забезпечення позову, який
просить застосувати заявник, судом не
встановлено реальної загрози
невиконання чи утруднення виконання
рішення у разі невжиття заходів
забезпечення, а тому у задоволені заяви
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про
забезпечення позову слід відмовити.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006
року "Про практику застосування судами
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову",
за змістом ст. 293 ЦПК окремо від рішення
суду в апеляційному порядку можуть
бути оскаржені ухвали суду першої
інстанції про задоволення заяви про
забезпечення позову, а також про його
скасування, проте ухвали про відмову у
забезпеченні позову оскарженню не
підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.
151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006
року "Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2, про забезпечення
позову - відмовити.

Ухвала оскарження не підлягає.

Суддя