Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2390/14
Головуючий у суді
І-ї інстанції Плохотніченко Л. І.
УХВАЛА

Іменем України

09.10.2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого:
Дуковського О. Л.

суддів: Дьомич Л.М., Єгорової С.М.

з участю секретаря:
Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 28.07.2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до управління
Міністерства внутрішніх справ
України в Кіровоградській області,
інспектора ДПС взводу ДПС ДАІ з
обслуговування м. Кіровограда УМВС
України в Кіровоградській області
ОСОБА_3, головного управління
Державного казначейства України в
Кіровоградській області ,
Кіровоградського МВ УМВС України в
Кіровоградській області, про
відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Кіровоградській
області, інспектора ДПС взводу ДПС ДАІ
з обслуговування м. Кіровограда УМВС
України в Кіровоградській області
ОСОБА_3, головного управління
Державного казначейства України в
Кіровоградській області,
Кіровоградського МВ УМВС України в
Кіровоградській області, про
відшкодування моральної шкоди.

Просив стягнути з відповідачів на його
користь у солідарному порядку 30 000, 00
грн. у відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що
10.04.2014 року на власному автомобілі
марки «Ford» модель «Mondeo», 2012 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1
рухаючись по вулиці Преображенській у
м. Кіровограді в напрямку площі Богдана
Хмельницького, маючи намір зупинитися
біля колишнього будинку побуту «Інгул»
на парковці біля пам'ятника Б.
Хмельницькому, побачив перед площею
наказовий дорожній знак 4.10 (круговий
рух). Рухаючись згідно з вимогами
зазначеного дорожнього знаку ПДР
повернув ліворуч згідно з пунктом 10.4.
ПДР України та виконав зупинку одразу ж
по ліву сторону на парковці біля
пам'ятника Богдана Хмельницького
відповідно до пункту 15.3 ПДР України.

Після вказаної зупинки до нього
підійшов інспектор ДПС повідомивши
про порушення позивачем вимог ПДР
України, створивши аварійну ситуацію
для автомобіля яким він керував з чим
позивач не погодився та повідомив
інспектору ДПС, що на під`їзді до площі
Б. Хмельницького встановлені дорожні
знаки 4.10 ПДР України, на що інспектор
ДПС заявив, що таких знаків там немає, і
кругового руху на вказаній площі також
не існує.

У службовому автомобілі інспектора ДПС
в присутності двох працівників ДАІ,
один з яких в автомобілі без дозволу
позивача почав відео зйомку та
відносно позивача було складено
протокол про адміністративне
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП,
зазначивши, що він керував власним
автомобілем по вул. Декабристів, не
надавши дорогу іншому автомобілю
«Toйота», який рухався у зустрічному
напрямку направо, при цьому інспектор
ДПС не надав позивачу тимчасовий
дозвіл на право керування його
транспортним засобом.

Позивач вважав, що інспектор ДПС
безпідставно затримав його на дві
години та протиправно оформив протокол
про скоєння ним адміністративного
правопорушення, що призвело до
порушення інспектором ДПС, наказу МВС
України № 111 від 27.03.2009 року, а тому був
змушений звернутися з даним позовом до
суду за захистом своїх прав.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 28.07.2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
позивач подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким стягнути солідарно
з відповідачів у справі на його
користь моральну шкоду у розмірі 30 000, 00
грн.

Вважає, що рішення суду першої
інстанції є необґрунтованим та
ухвалене без врахування обставин
справи та без надання оцінки
протиправним діям посадових осіб.

Колегія суддів, не погоджується з
апеляційною скаргою позивача і вважає,
що рішення суду є законним і
обґрунтованим з таких підстав.

ОСОБА_2 вважав, що працівник ДАІ
безпідставно затримав його та склав
протокол про адміністративне
правопорушення. Дана обставина
підтверджена постановою Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 29.04.2014
року, якою визнано протиправними дії
інспектора ДПС взводу ДПС ДАІ з
обслуговування м. Кіровограда УМВС
України в Кіровоградській області
ОСОБА_3 щодо винесення постанови про
адміністративне правопорушення та
накладення на ОСОБА_2
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу. Постанова про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_2
скасована, а провадження в
адміністративній справі закрито (а.с.
9), що на думку позивача є підставою для
відшкодування моральної шкоди.

Дане твердження позивача, не
відповідають визначеним
законодавством підставам
відповідальності за завдану моральну
шкоду.

Згідно п. 2 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна
шкода відшкодовується фізичній особі
особою, яка її завдала незалежно від її
вини у випадках накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт.

Штраф до такого переліку не входить, а
тому завдання моральної шкоди
внаслідок застосування такого виду
стягнення підлягає доказуванню, що
покладається на позивача.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров`я, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім`ї чи близьких родичів, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна, у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Пунктом третім Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи
юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати,
зокрема: у приниженні честі, гідності,
престижу або ділової репутації,
моральних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, у порушенні
права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України у
позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.

Матеріали справи не містять таких
доказів.

Наведене свідчить про те, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
ч.1ст.308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 28.07.2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення та
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: