У Х В А Л А

01 жовтня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Максимчук З.М.,

суддів -Григоренка М.П., Рожина Ю.М.

секретар судового засідання -
Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Омега Банк» на ухвалу Здолбунівського
районного суду Рівненської області про
відкриття провадження у справі від 03
липня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Омега Банк»,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс», товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи», ОСОБА_2 про захист прав
споживача, визнання правочинів
недійсними,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Здолбунівського районного
суду Рівненської області від 03.07.2014
року відкрито провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Омега Банк», ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»,
ТОВ «Кредитні ініціативи», ОСОБА_2 про
захист прав споживача, визнання
правочинів недійсними.

В апеляційній скарзі ПАТ «Омега Банк»
зазначає, що вважає ухвалу суду першої
інстанції незаконною та
необгрунтованою, прийнятою з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позивачка неправомірно
посилається на Закон України «Про
захист прав споживачів», оскільки
норми цього закону не можуть бути
застосовані до оспорюваних договорів
факторингу, так як вони укладені між
юридичними особами. Договірні
відносини, що виникли між юридичними
особами щодо переходу права вимоги за
кредитним договором не порушують права
ОСОБА_1 як споживача.

Позивачка не є стороною оспорюваних
договорів факторингу, ПАТ «Омега Банк»,
ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» не
мають жодних заперечень щодо дійсності
даних правочинів. В межах розгляду
справи не розглядається питання щодо
недійсності кредитного договору.
Позивачкою не наводяться підстави
порушення оспорюваними договорами
факторингу її прав як споживача, в
розумінні Закону України «Про захист
прав споживачів».

Також зазначає, що відповідно до ч. 2
ст.109 ЦПК України позови до юридичних
осіб пред»являються в суд за
місцезнаходженням цих юридичних осіб.

Просить скасувати ухвалу про відкриття
провадження у справі та направити
справу до суду першої інстанції для
вирішення питання про повернення
позовної заяви позивачеві у
відповідності до ст.115 ЦПК України.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 08
травня 2008 року між ВАТ « Сведбанк» та
ОСОБА_1 укладено кредитний договір №
1701/0508/88-055, відповідно до якого банк
надав позивачу кредит у розмірі 34 000
доларів США на строк з 08 травня 2008 року
по 07 травня 2018 року під 11,9 % річних.

28 листопада 2012 року між ПАТ « Сведбанк»
(який є правонаступником ВАТ
«Сведбанк») та ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» було укладено
договір факторингу №15, за яким право
вимоги за наданим ОСОБА_1 кредитом
перейшло від ПАТ «Сведбанк» до ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс».

28 листопада 2012 року між ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено
договір факторингу, за яким право
вимоги за кредитом позивачки перейшло
до ТОВ «Кредитні ініціативи».

30 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Здолбунівського районного суду з
позовом до ПАТ «Омега Банк», ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»,
ТОВ «Кредитні ініціативи», ОСОБА_2 про
захист прав споживача, визнання
вищезазначених договорів факторингу
від 28 листопада недійсними.

Ухвалою Здолбунівського районного
суду від 03.07.2014 року відкрито
провадження у даній справі.

Постановляючи дану ухвалу, суд першої
інстанції виходив з того, що позов
підсудний Здолбунівському районному
суду.

З таким висновком колегія суддів не
може погодитись, оскільки він не
відповідає обставинам справи.

Позивачка не є стороною оспорюваних
договорів факторингу, які укладені між
юридичними особами, а отже її посилання
на Закон України «Про захист прав
споживачів» є невірним.

Договірні відносини, що виникли між
юридичними особами щодо переходу права
вимоги за кредитним договором не
порушують права ОСОБА_1 як
споживача.Тому відсутні правові
підстави для застосування положень ч.5
ст.110 ЦПК України, відповідно до якої
позови про захист прав споживачів
можуть пред»являтися також за
зареєстрованим місцем проживання чи
перебування споживача.

Крім того, позивачка не зазначає чим
саме порушив її законні права ОСОБА_2,
яке відношення має до укладених
оспорюваних договорів факторингу та
які позовні вимоги у неї до нього.А
отже, він є неналежним
співвідповідачем по справі.

Відповідно до ч.2 ст.109 ЦПК України
позови до юридичних осіб
пред»являються у суд за їхнім
місцезнаходженням.

З матеріалів справи вбачається, що
місцезнаходженням відповідачів є
м.Київ та м.Бровари Київської області.

На підставі викладеного,колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржувана
ухвала залишатися чинною не може.

Керуючись ст.ст.303,307,313 ,314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Омега Банк»
задовольнити частково.

Ухвалу Здолбунівського
районного суду Рівненської області від
03 липня 2014 року скасувати.

Питання щодо відкриття
провадження передати до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
З.М.Максимчук

Судді:
М.П.Григоренко

Ю.М.Рожин