Справа №477/2957/13-ц 08.10.2014 08.10.2014 08.10.2014
Провадження №22-ц/784/2055/14
Головуючий суду 1-й інстанції - Саукова
Доповідач апеляційного
суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Локтіонової О.В.,
Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового
засідання - Яценко Л.В.,

за участю:

прокурора - Кірієнко Р.В.,

представника третьої особи ОСОБА_3
- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника відповідача ОСОБА_5 -

ОСОБА_6

на рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 16 травня
2014 року, ухвалене за позовом
прокурора Жовтневого району
Миколаївської області (далі - Прокурор)
в інтересах територіальної громади
Лиманівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області (далі - Територіальна громада)
до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору,
- ОСОБА_3, ОСОБА_7, Жовтневе районне
управління юстиції Миколаївської
області, про витребування земельної
ділянки із чужого незаконного
володіння,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року Прокурор в інтересах
Територіальної громади звернувся до
суду з пізніше уточненим позовом до
ОСОБА_5 про витребування від неї та
передачу у власність територіальної
громади Лиманівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області (далі - Лиманівська сільська
рада) земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства,
площею 0,65 га з кадастровим номером
:01:028:0011, вартістю 10269,73 грн.,
розташованої по АДРЕСА_1.

Позивач зазначав, що рішенням
Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 22 січня 2013
року, яке набрало законної сили
02 лютого 2013 року, скасовано рішення
Лиманівської сільської ради від
15 жовтня 2002 року №8 в частині передачі
ОСОБА_3, як первісному власнику, права
власності на спірну земельну ділянку
та державний акт серії ЯЗ №243571, виданий
на її ім'я 8 травня 2009 року, а тому
вказана земельна ділянка підлягає
витребуванню від ОСОБА_5, як
теперішнього власника, та повернення у
власність Територіальної громади.

Рішенням Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 16
травня 2014 року позов задоволено
повністю. Витребувано із незаконного
володіння ОСОБА_5 та передано у
власність Територіальної громади
спірну земельну ділянку.

Не погодившись із рішеннями суду,
представник відповідачки подав на
нього апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги
прокурора, суд першої інстанції
виходив з того, що вони є
обґрунтованими та доведеними
належними доказами.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, з огляду на таке.

Згідно з ст.ст.13, 14 Конституції України
земля є об'єктом права власності
Українського народу, від імені якого
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Конституцією.

Місцеве самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи (ст.140 Конституції України, ст.2
ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
первинним суб'єктом місцевого
самоврядування, основним носієм його
функцій і повноважень є територіальна
громада села, селища, міста.

Згідно з ст.ст.387, 388 ЦК України власник
майна має право витребувати своє майно
від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним, а також від
добросовісного набувача.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Лиманівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області від 15 жовтня 2002 року спірна
земельна ділянка була виділена ОСОБА_3
для ведення особистого селянського
господарства.

08 травня 2009 року нею було отримано
державний акт на право власності на цю
земельну ділянку серії ЯЗ № 243571.

14 вересня 2012 року ОСОБА_3 продала спірну
земельну ділянку ОСОБА_7 за договором
купівлі-продажу №1102, посвідченому
приватним нотаріусом Жовтневого
районного нотаріального округу
Миколаївської області ОСОБА_8

В подальшому, 26 липня 2013 року, ОСОБА_7
продав вказану земельну ділянку своїй
тещі, ОСОБА_5, уклавши з нею договір
купівлі-продажу №883, посвідчений тим же
приватним нотаріусом.

Між тим, рішенням Жовтневого районного
суду Миколаївської області від 22 січня
2013 року, яке набрало законної сили
02 лютого 2013 року, скасовано рішення
Лиманівської сільської ради від
15 жовтня 2002 року №8 в частині передачі
ОСОБА_3, як первісному власнику, права
власності на спірну земельну ділянку
та державний акт серії ЯЗ №243571, виданий
їй 08 травня 2009 року, на право її
власності на вказану земельну ділянку.

Отже, названим судовим рішенням право
власності на спірну землю повернуто
Територіальній громаді, орган
місцевого самоврядування якої діяв
всупереч її волі та чинного
законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Встановивши зазначене, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що звернення Прокурора до
суду з позовом в інтересах
Територіальної громади про
витребування земельної ділянки є
правомірним, оскільки позивач вимагає
повернення земельної ділянки,
відчуженої третім особам за договором,
учасником якого він не був.

Спірна земельна ділянка була передана
ОСОБА_3 безоплатно, з порушенням
порядку, встановленого законодавством,
без дійсної волі власника земельної
ділянки - Територіальної громади, що
встановлено вищезазначеним рішенням
Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 22 січня 2013
року.

А тому, відповідно до вказаних положень
ст.388 ЦК України спірна земельна
ділянка підлягає витребуванню у
теперішнього власника - ОСОБА_5, та
поверненню Територіальній громаді.

Посилання апелянта на те, що суд першої
інстанції не врахував той факт, що
земельна ділянка перейшла у власність
ОСОБА_3 за доброї волі Лиманівської
сільської ради і вона не мала обмежень
по її розпорядженню, а теперішній
власник ділянки є добросовісним
набувачем і підстав для витребування у
нього майна згідно з ст.388 ЦК України
не має, не заслуговують на увагу,
оскільки зводяться до переоцінки
доказів і висновків місцевого суду не
спростовують, а тому не можуть бути
підставою для скасування правильного
по суті судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не вбачає підстав для зміни або
скасування рішення районного суду,
оскільки воно є законним та
обґрунтованим.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 16
травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: