Номер провадження 2/243/1845/2014
Номер справи 243/4276/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 09 » жовтня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області в
складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

при секретарі - Нікіфоровій В.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі №19 Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Слов»янської міської Ради
Донецької області про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом
до Слов»янської міської Ради
Донецької області про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом, посилаючись на
те, що починаючи з 1993 року вони мешкали
однією сім'єю без реєстрації шлюбу із
ОСОБА_3.

26 січня 2001 року вона зареєструвала його
в приналежному їй будинку за адресою:
АДРЕСА_2.

11 серпня 2004 року вона з ОСОБА_3 придбали
квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі -
продажу було зареєстровано ОСОБА_4,
приватним нотаріусом Слов'янського
міського нотаріального округу на
прізвище ОСОБА_3 В договорі купівлі -
продажу зазначена адреса реєстрації
ОСОБА_3 - АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної власності, якщо інше не
встановлено письмовим договором між
ними. При цьому на дане майно
поширюються положення ст. 8 СК України.

Таким чином, вважає, що їй належить
право власності на ? частку квартири
АДРЕСА_1.

Після придбання вказаної квартири, а
саме 31 серпня 2004 року ОСОБА_3 знявся із
реєстрації в приналежному їй будинку
та зареєструвався в придбаній
квартирі, однак мешкати залишився в її
будинку.

01 квітня 2011 року ОСОБА_3 отримав забиття
головного мозку у зв'язку із чим до дня
смерті знаходився у без свідомому
стані. До дня своєї смерті він
знаходився в її будинку, вона
здійснювала його лікування та догляд.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина,
яка складалася із 1/2 частки квартири
АДРЕСА_1.

Вона прийняла спадщину, подавши 21
лютого 2014 року до Першої Слов»янської
державної нотаріальної контори Заяву
про прийняття спадщини. Інших
спадкоємців немає та відповідну Заяву
до нотаріальної контори ніхто не
подавав.

Вона вважається спадкоємцем четвертої
черги, т.я. проживала із спадкодавцем
однією сім'єю не менше як п'ять років до
часу відкриття спадщини.

15 вересня 2014 року Постановою нотаріуса
Першої Слов'янської державної
нотаріальної контори їй було
відмовлено у видачі Свідоцтва про
право на спадщину за законом у зв'язку з
тим, що нею не надано доказів спільного
проживання однією сім'єю із
спадкодавцем.

На підставі викладеного вважає, що
судом може бути визнано право
власності на зазначене нерухоме майно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала заявлені позовні вимоги, на
обґрунтування яких послалася на
обставини, викладені у позовній заяві,
та зазначив, що дійсно мешкала з 2001 року
однією сім»єю разом з ОСОБА_3, після
отримання ним травми та до його смерті
доглядала за ним.

Просить суд встановити факт її
проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 із 26
січня 2001 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Визнати за нею право власності на
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 29,1
кв.м., житловою площею 14,4 кв.м.

Представник позивача - адвокат
ОСОБА_2, який діє на підставі Договору
на представництво інтересів у суді по
цивільній справі від 17 вересня 2014 року (
а.с. 18) підтримав позовні вимоги ОСОБА_1
та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача -
Слов»янської міської Ради Донецької
області до судового засідання не
з"явився, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду справи. Направив до
суду заяву, в якій просить суд
розглянути справу без участі
представника Слов»янської міської
Ради Донецької області та постановити
рішення на розсуд суду, із урахуванням
наявних у справі матеріалів ( а.с. 26,28 ).

Суд, розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення справи по суті,
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до Слов'янської міської
Ради Донецької області про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування за законом
підлягають задоволенню з огляду на їх
законність та обгрунтованість.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України -
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Тобто, відповідно до ст. 16 ЦК України
підставою для звернення до суду за
захистом свого права є його порушення,
невизнання, оспорювання.

Відсутність цих ознак виключає
підставу судового розгляду справи.

У Конституції України закріплено
основні правові принципи регулювання
відносин власності, головним із яких є
принцип рівного визнання й захисту
усіх форм власності ( статті 13, 41
Конституції України).

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної творчої діяльності.
Право власності набувається у порядку,
визначеному законом.

Як встановлено в судовому засіданні
ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_3 ( а.с.11-12).

Спадковим майном після смерті ОСОБА_3 є
однокімнатна квартира АДРЕСА_1»янську
Донецької області.

Ця квартира належала спадкодавцю
ОСОБА_3 на підставі Договору
купівлі-продажу від 11 серпня 2004 року,
посвідченого 11 серпня 2004 року
Приватним нотаріусом Слов»янського
міського нотаріального округу
Донецької області ОСОБА_4 та
зареєстрованому в реєстрі №1712 ( а.с. 8).

Право власності спадкодавця
зареєстроване у Реєстрі прав власності
на нерухоме майно, що підтверджується
відповідним Витягом ( а.с.9).

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємців
першої, другої, третьої черги немає, що
підтверджується Постановою
державного нотаріуса Першої
Слов»янської державної нотаріальної
контори від 15 вересня 2014 року , в якій
вказано, що після смерті ОСОБА_3, яка
настала ІНФОРМАЦІЯ_3 року спадкова
справа заведена в Україні № 101/2014 в
Першій Слов»янській державній
нотаріальній конторі за заявою ОСОБА_1.
Інших заяв не надходило ( а.с.16).

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30 травня
2008 року «Про судову практику у справах
про спадкування» до спадкоємців
четвертої черги належать не лише жінка
( чоловік), які проживали однієї сім»єю
зі спадкодавцем без шлюбу, таке право
можуть мати також інші особи, якщо вони
спільно проживали зі спадкодавцем,
були пов»язані спільним побутом, мали
взаємні права та обов»язки, зокрема,
вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші
особи, які взяли до себе дитину, як
члена сім»ї, тощо».

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30 травня
2008 року «Про судову практику у справах
про спадкування» свідоцтво про право
на спадщину видається за письмовою
заявою спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством. За наявності
умов для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину вимоги про визнання права на
спадщину судовому розгляду не
підлягають. У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Згідно до Листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування»

п.1 «Слід звернути увагу на наявність у
матеріалах справи обгрунтованої
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема,
відмови у видачі Свідоцтва про право на
спадщину».

Главою 86 ЦК України, а також
спеціальним законодавством, зокрема
Законом України «Про нотаріат»,
підзаконними нормативними актами,
визначено нотаріальний порядок
оформлення права на спадщину, що
відповідає встановленій
законодавством сукупності функцій,
притаманній юрисдикційній діяльності
судів та нотаріусів. Це знайшло також
підтвердження у п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року №7 «Про судову практику в справах
про спадкування».

У встановлений законом строк ОСОБА_1
звернулася до Першої Слов»янської
Державної нотаріальної контори
Донецької області з заявою про
прийняття спадщини за законом після
смерті ОСОБА_3.

15 вересня 2014 року Постановою
державного нотаріуса Першої
Слов»янської державної нотаріальної
контори Донецької області їй було
відмовлено у видачі Свідоцтва про
право на спадщину за законом на
квартиру, у зв»язку з відсутністю
доказів: кровоспоріднених, сімейних
або утримання протягом встановленого
часу ( інші відносини) і неможливості
закликати до спадкування ( а.с. 16).

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30 травня
2008 року «Про судову практику у справах
про спадкування» якщо постійне
проживання особи зі спадкодавцем на
час відкриття спадщини не підтверджено
відповідними документами, у зв»язку з
чим нотаріус відмовив особі в
оформленні спадщини, спадкоємець має
право звернутися в суд із заявою про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини».

Встановлення факту постійного
проживання позивача ОСОБА_1 разом із
спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім»єю не
менш п»яти років до часу відкриття
спадщини та визнання її спадкоємцем за
законом четвертої черги після його
смерті є фактом, що має юридичне
значення, бо від встановлення цього
факту залежить виникнення в позивачки
права на отримання спадкового майна
після смерті ОСОБА_3.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України в
судовому порядку можуть бути
встановлені будь-які факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих або майнових прав
фізичних осіб.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30 травня
2008 року «Про судову практику у справах
про спадкування», якщо виникнення
права на спадкування залежить від
доведення певних фактів, особа може
звернутися в суд з заявою про
встановлення цих фактів».

Згідно ст. 1264 ЦК України «У четверту
чергу право на спадкування за законом
мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім»єю не менш як
п»ять років до часу відкриття
спадщини».

Відповідно до ч.3 Сімейного кодексу
України сім»ю складають особи, які
спільно проживають, пов»язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов»язки.

Як встановлено в судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем
четвертої черги після смерті ОСОБА_3

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом
однією сім"єю у будинку АДРЕСА_2 з 26
січня 2001 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Вони
мали спільний бюджет, були пов"язані
спільним побутом, мали взаємні права та
обов"язки.

Вказані обставини в судовому
засіданні підтвердили свідки.

Так, свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що з
2003 року він постійно мешкає в будинку
АДРЕСА_3. Знайомий з ОСОБА_1 та знав її
чоловіка- ОСОБА_3 Зі слів ОСОБА_3 йому
було відомо, що той разом з ОСОБА_1 за
спільні кошти придбали квартиру, але
продовжували разом мешкати в будинку. В
2011 році після одержаної травми ОСОБА_3
захворів, був у безпорадному стані і
ОСОБА_1 весь час за ним доглядала.
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мешкали як чоловік та
дружина, разом в одному будинку, мали
спільний бюджет, разом купували речі,
продукти харчування, господарські речі
для будинку.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що
майже тридцять років вона знайома з
позивачкою. Вона мешкає по сусідству, з
2000 року. Знала, що з 2001 року ОСОБА_1
мешкала разом з ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Вони мешкали разом,
як одна сім»я, разом все робили у
будинку, доглядали за ним. Також разом
купували все, що було необхідно для їх
життя та піддержання будинку. Вона
бувала у них у будинку, де все свідчило
про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мешкають
однією сім»єю, разом. Також за спільні
кошти придбали квартиру на пос. Артема,
але де саме знаходиться ця квартира,
вона не знає. Після того, як ОСОБА_3
отримав травму, ОСОБА_1 весь час його
доглядала, піклувалася про нього. Після
смерті позивач поховала ОСОБА_3 і всі
витрати взяла на себе.

У суда немає підстав ставити під
сумнів істинність фактів, які вказали
свідки. Даних про яку-небудь
зацікавленість свідків в ісході справи
немає, їх пояснення вдповідають і не
суперечать обставинам, свідчення про
які містяться в інших зібраних по
справі доказах.

Так, з Акту обстеження, складеного
Комітетом Мікрорайону «Північний»
міста Слов"янська Донецької області
вбачається, що „ ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка зареєстрована за адресою- АДРЕСА_2
дійсно мешкала разом з чоловіком
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 26 січня 2001 року
по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 року (
а.с.15).

В судовому засіданні також
встановлено, що після смерті ОСОБА_3
позивач ОСОБА_1 користується
спадковим майном- квартирою АДРЕСА_1 на
свій розсуд, має усі права та несе усі
обов"язки власника усього житлового
приміщення.

Оскільки в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_1 постійно
мешкала разом з ОСОБА_3, померлим
ІНФОРМАЦІЯ_3 року однією сім"єю не менше
п"яти років до часу відкриття спадщини,
тобто з 26 січня 2001 року до ІНФОРМАЦІЯ_3
року, то її слід визнати спадкоємцем за
законом четвертої черги після його
смерті.

Таким чином, суд приходить до
обгрунтованого висновку, що позивач
ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем четвертої
черги після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов»язків ( спадщини) від фізичної
особи, яка померла ( спадкодавця) до
інших осіб ( спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України
місцем відкриття спадщини являється
останнє місце проживання спадкодавця.

Стаття 1268 ЦК України встановлює, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Не допускається прийняття
спадщини з умовою чи із застереженням.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно вимог ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Стаття 1223 ч.3 ЦК України передбачає,
що « Право на спадкування виникає у
день відкриття спадщини».

У відповідності до ст. 1220 ЦК України:

ч.1 « Спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою».

ч.2 « Часом відкриття спадщини є день
смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою».

Згідно до ст. 1218 ЦК України « До
складу спадщини входять усі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.»

Умовою для переходу в порядку
спадкування права власності на об»єкти
нерухомості, в тому числі житловий
будинок, інші споруди, земельну ділянку
є набуття спадкодавцем зазначеного
права у встановленому законодавством
України порядку.

У відповідності до ст. 392 ЦК України «
Право власності спадкоємця на спадкове
майно підлягає захисту в судовому
порядку шляхом його визнання у разі,
якщо таке право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі
втрати ним документа, який посвідчує
право власності».

Оскільки в судовому засіданні
встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
єдиним спадкоємцем четвертої черги
після смерті ОСОБА_3, якому за життя на
праві власності належала квартира
АДРЕСА_1, то слід визнати право
власності на вказане нерухоме майно за
ОСОБА_1 в порядку спадкування за
законом.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.3,10, 16,60,212,213,214,215, 256-259 ЦПК України,
ст.ст. 15,16, 1216-1223, 1233, 1264, 1265 ЦК України,
Постановою пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року №7 «Про
судову практику у справах про
спадкування», Листом Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року
«Про практику застосування судами
законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності та інших речових прав» суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Слов»янської міської Ради Донецької
області про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом задовольнити
повністю.

Встановити факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3, померлим
ІНФОРМАЦІЯ_3 року в період часу з 26
січня 2001 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 29,1
кв.м., житловою площею 14,4 кв.м., як на
майно отримане в порядку спадкування
за законом.

Рішення може бути оскаржено в судову
палату по цивільним справам
Апеляційного суду Донецької області
через Слов'янський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а для осіб які брали
участь у справі , але не були присутні
у судовому засідання під час
проголошення судового рішення ,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення постановлено і підписано в
нарадчий кімнаті в одному примірнику.

Головуючий:

Суддя Слов'янського міськрайонного
суду
Т.А.Хаустова.