Номер провадження 2/754/2352/14
Справа №754/1725/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

23.07.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого суддіБуша Н.Д.,при
секретаріМоскович В.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права
власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О
В И В:

До суду звернулись позивачі з
позовом до відповідача про визнання
права власності в порядку спадкування
після сестри ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Свої вимоги мотивували наступним.
Сторони по справі - рідні брат та
сестри. Після їх померлої сестри ОСОБА_6
залишилось спадкове майно, яке
складається з АДРЕСА_1 та земельної
ділянки, площею 2,63 га, розташованої на
території Орадівської сільської ради в
Христінівському районі Черкаської
області, наданої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Після померлої сестри ОСОБА_6 було
заведено спадкову справу в
П'ятнадцятій Київській державній
нотаріальній конторі, але отримати
свідоцтво про право на спадщину
позивачі не можуть через дії
відповідача. Зважаючи на зазначене та
те, що померла не залишила заповіту,
позивачі просять визнати за ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 право власності в
порядку спадкування за законом на 1/3
частину спадкового майна за кожним.

Позивач ОСОБА_3 та представник
позивачів в судовому засіданні
підтримали зазначені позовні вимоги та
просили про їх задоволення.

Представники відповідача в
судовому засіданні заперечували проти
позовних вимог, надали письмові
заперечення, які приєднанні до
матеріалів справи.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов таким, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1, 4
ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
позовних вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В судовому засіданні встановлено,
що після ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року П'ятнадцятою Київською державною
нотаріальною конторою було заведено
спадкову справу.

Заяви про прийняття спадщини
після померлої ОСОБА_6 були подані
ОСОБА_5 від 15.11.2007 року, ОСОБА_4 від 17.03.2008
року ( заява про відмову від належної їй
частки спадкового майна після ОСОБА_6
на користь її брата ОСОБА_5 відкликана
заявою від 17.03.2008 року) та ОСОБА_3 від
01.04.2008 року.

Після померлої ОСОБА_6 залишилось
спадкове майно: двокімнатна квартира
АДРЕСА_1, загальною площею 51,30 кв.м.,
житловою площею 30,60 кв.м.; земельна
ділянка, площею 2,63 га, яка розташована
на території Орадівської сільської
ради в Христінівському районі
Черкаської області, цільове
призначення - для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва та
грошові кошти в розмірі 1993,87 грн., які
зберігаються в філії - Деснянського
відділення № 8451 Ощадний Державний банк
України м. Києва.

Для підтвердження родинних стосунків з
метою отримання спадщини ОСОБА_3 28.03.2008
року подала заяву до Оболонського
районного суду м. Києва в окремому
проваджені про встановлення факту
родинних відносин з померлою,
зазначивши зацікавлену особу ОСОБА_4

27.05.2008 року Оболонським районним судом
м. Києва було задоволено вказану заяву
та винесено рішення, яким встановлено
факт того, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н. є
рідною сестрою ОСОБА_6, яка померла у 2007
році ( а.с. 73).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
29.10.2008 року рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 27.05.2008 року
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 було
скасовано та заяву ОСОБА_3, зацікавлена
особа ОСОБА_4 про встановлення факту
родинних стосунків, залишено без
розгляду, також роз'яснено ОСОБА_3 право
подати позов на загальних підставах.

В судовому засіданні також було
встановлено, що ОСОБА_5 звернувся з
позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з вимогами
про усунення їх від права на
спадкування після померлої ОСОБА_6

24.12.2010 року Деснянським районним судом
м. Києва було відмовлено з задоволені
зазначеного позову та ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 30.03.2011
року вказане рішення залишено без змін.

Листом П'ятнадцятої Київської
державної нотаріальної контори за
№2850/02-14 від 12.10.2011 року ОСОБА_3 було
роз'яснено, що видати їй спадщину після
померлої ОСОБА_6 не можливо у зв'язку з
відсутністю документів, які
підтверджують факт родинних стосунків
між нею та померлою. Також в листі було
зазначено, що у свідоцтві про
народження ОСОБА_3 та у свідоцтві про
народження ОСОБА_6 записані різні
батьки.

Постановою П'ятнадцятої Київської
державної нотаріальної контори від
10.12.2013 року ОСОБА_4 було відмовлено у
видачі свідоцтв про право на спадщину
за законом після ОСОБА_6 через
відсутність правовстановлюючих
документів на майно та у зв'язку з
неможливістю встановити коло
спадкоємців.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно копії Витягу зі спадкового
реєстру за №11768579 від 15.11.2007 року
інформація про посвідчення померлою
ОСОБА_6 заповіту чи спадкового договору
відсутня.

За вимогами ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців одержує
право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги. Отже, друга черга спадкоємців
закликається, якщо відсутні спадкоємці
першої черги.

До другої черги, яка має право на
спадкування за законом, відносяться в
тому числі рідні брати та сестри
спадкодавця (ст.1262 ЦК України).

Брати і сестри є спадкоємцями
померлого, якщо між ними встановлені
кровні родинні зв'язки, при чому
родинні зв'язки можуть бути як
повнорідні (походження від загальних
батьків), так і неповнорідні
(походження від одного із батьків).

Родинні відносини можуть
підтверджуватись свідоцтвами органів
реєстрації актів громадянського стану
про народження, виписками із книг
запису актів громадянського стану,
записами в паспортах, а у разі
неможливості подання зазначених
документів нотаріусу, родинні
відносини можуть бути підтверджені
судовим рішенням про встановлення
факту родинних відносин.

Що стосується встановлення родинних
відносин позивачів як спадкоємців з
померлою, судом встановлене наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про
народження померлої ОСОБА_6, її батьком
зазначено ОСОБА_8, матерю ОСОБА_9 (а.с.61).

Згідно копії повторного свідоцтва про
народження ОСОБА_4, в графі «батько» -
записи відсутні, в графі «мати»
зазначено ОСОБА_9 (а.с.62).

В архівній копії Рішення №292
Виконавчого комітету Христинівської
районної Ради депутатів трудящих
Черкаської області 10.08.1961 року, виданій
Державним архівом Черкаської області
Черкаської обласної державної
адміністрації від 11.04.2008 року
зазначено: рішення виконкому
Верхняцької селищної Ради депутатів
трудящих від 08.11.1956 року про
усиновлення гр. села Верхнячки ОСОБА_11
та ОСОБА_12 дитини ОСОБА_8 - ОСОБА_3,
затвердити та райбюро ЗАГС видати нове
свідоцтво про народження.

Відповідно до копії свідоцтва про
народження ОСОБА_3, батьком вказаний
ОСОБА_11, матерю ОСОБА_12 (а.с.72).

Отже судом встановлено і в порядку ч.1
ст. 61 ЦПК України не заперечувалось в
засіданні позивачем ОСОБА_3 та
обставина, що вона була усиновлена
ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Статтею 1260 ЦК України встановлюється
правила спадкування усиновленими
після смерті спадкодавця. Так, у разі
спадкування за законом усиновлений та
його нащадки, з одного боку, та
усиновлювач і його родичі - з другого,
прирівнюються до родичів за
походженням. Але, усиновлений та його
нащадки не спадкують за законом після
смерті батьків усиновленого, інших
його родичів за походженням по
висхідній лінії.

В правовому розумінні усиновлення
полягає в тому, що з ним пов'язується
припинення особистих та майнових прав
і обов'язків між батьками та особою, яка
усиновлена, а також між нею та іншими її
родичами за походженням. Усиновлення
породжує між усиновленим та
усиновлювачем такий же обсяг прав та
обов'язків, які існують між кровними
батьками та дітьми. Аналогічно,
усиновлення породжує правові зв'язки
між родичами усиновлювача і
усиновленою особою. Отже, юридичний
зв'язок спадкування між усиновленим,
його кровними батьками та їхніми
родичами припиняється. Усиновлений не
має права на спадкування за законом
одночасно і після усиновлювача, і після
своїх кровних батьків. Оскільки
усиновлювач в правовому розумінні
прирівнюється до батька (матері)
усиновленого, останній успадковує
винятково після смерті усиновлювача і
позбавлений права на спадкування після
своїх кровних батьків. Так само після
вступу в силу рішення суду про
усиновлення нащадки усиновленого не
спадкують після смерті батьків
усиновленого та інших родичів по лінії
батька (матері) усиновленого.

Винятки з наведеного правила
можуть стосуватись збереження права на
спадкування між усиновленим та його
братом, сестрою, якщо у рішенні суду про
усиновлення є спеціальна вказівка про
це відповідно до вимог ч.3 ст. 1260 ЦК
України - якщо за рішенням суду про
усиновлення збережений правовий
зв'язок між усиновленим та його бабою,
дідом, братом та сестрою за
походженням, то у разі смерті його баби,
діда за походженням усиновлений має
право на спадкування за правом
представлення, а у разі смерті його
брата, сестри за походженням - має право
на спадкування як спадкоємець другої
черги.

Таким чином, у разі смерті
усиновленого його баба, дід, брат,
сестра за походженням, з якими був
збережений правовий зв'язок, спадкують
на загальних підставах.

В такому разі усиновлений має право на
спадкування після смерті брата, сестри
-як спадкоємець другої черги (ст. 1262 ЦК
України).

Отже, враховуючі відсутність факту
збереження правового зв'язку між
померлою ОСОБА_6 та її усиновленою
сестрою ОСОБА_3, так як підставою
усиновлення було рішення виконкому
Верхняцької селищної Ради депутатів
трудящих, у позивача ОСОБА_3 відсутнє
право на спадкування спадщини після
ОСОБА_6 як спадкоємця другої черги в
розумінні положень ст. 1262 ЦК України.

Що стосується тверджень сторони
позивача про встановлення родинних
стосунків з померлою ОСОБА_6, яке
спирається на положенні, закріпленому
ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
30.03.2011 року, судом встановлене наступне.

Як вже зазначалось, вказаною ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 30.03.2011
року було вирішено апеляційну скаргу
ОСОБА_5 на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 24.12.2010 року
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4
про усунення їх від права на
спадкування після померлої ОСОБА_6,
відхилити та рішення Деснянського
районного суду м. Києва залишено без
змін.

В тексті вказаної ухвали Апеляційного
суду м. Києва судом було зазначено: « Як
слідує з матеріалів справи і таке
встановлено судом, позивач ОСОБА_5 та
відповідачки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є рідним
братом та сестрами померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, після смерті
якої відкрилась спадщина…».

Сторона позивача вважає зазначене
закріплення обставинами в розумінні ч.3
ст.61 ЦПК України, а саме, що обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, яке набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини, тобто є
преюдиційними обставинами.

Але, правове значення преюдиційних
обставин, які передбачені частиною
третьої статті 61 ЦПК України,
відрізняється від тих обставин, на які
посилається сторона позивача.

Так, звільнення від доказування з
підстав установлення преюдиційних
обставин в іншому судовому рішенні,
передбачене ч.3 ст.61 ЦПК України,
означає, що учасники процесу не
зобов'язані повторно доказувати ті
обставини, які були встановлені чинним
судовим рішенням в іншій
адміністративній, цивільній або
господарській справі, якщо в цій справі
брали участь особи, щодо яких
відповідні обставини встановлені. Не
потребують доказування обставини, щодо
яких мав місце спір і які були
предметом розгляду в суді.

А отже, не має преюдиційного значення
оцінка судом конкретних обставин
справи, які сторонами не оспорювались,
мотиви судового рішення та правова
кваліфікація спірних відносин.

Преюдиційне значення мають лише ті
факти, щодо наявності або відсутності
яких виник спір, і які зазначені у
резолютивній частині рішення.

З аналізу рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 24.12.2010 року,
яким відмовлено в задоволені позову
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про усунення
їх від права на спадкування та ухвали
Апеляційного суду м. Києва від 30.03.2011
року, якою вказане рішення залишено без
змін, можна зробити висновок, що судом
першої інстанції при винесені
зазначеного рішення не
встановлювались обставини родинних
стосунків, та предметом розгляду було
питання про усунення від права на
спадкування. Так, за змістом ч.3 ст.61 ЦПК
України сторонами не надавались докази
на підтвердження обставин родинних
стосунків та які не досліджувались та
не встановлювались судом при розгляді
справи про усунення права на
спадкування.

Отже, сторони не можуть посилатись на
зміст судового рішення ( ухвали ) у
справі про усунення права на
спадкування, в якому відповідні
обставини не оцінювались та не
встановлювались.

На підтвердження преюдиційних
обставин, на які посилається сторона
позивача, суду не надавались належні та
допустимі докази, крім зазначеної
ухвали Апеляційного суду м. Києва.
Навпаки, з наданих свідоцтв про
народження позивачів не можливо
встановити походження від одних
батьків ОСОБА_6 як ОСОБА_4 ( в свідоцтві
запис про батька - відсутній), так і
ОСОБА_3 (яка була усиновлена родиною
ОСОБА_12).

Враховуючи викладене, позовні вимоги
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання
права власності в порядку спадкування
після померлої ОСОБА_6 задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 4, 10, 27, 31-32, 60, 61, 88, 212,
213-215 ЦПК України, ст. ст. 1217, 1223, 1260, 1262 ЦК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання права власності в
порядку спадкування - залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
шляхом подання протягом 10 днів
апеляційної скарги.

Суддя: