Справа № 495/2984/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2014 року
Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.
при секретарі судового засідання:
за участю представників сторін:
від позивача: не з'явився
від відповідача: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/2984/14-ц
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк»
про стягнення заборгованості у сумі 1 404
23.04.2014 року Публічне акціонерне
товариство «Альфа-Банк» (далі по тексту
- позивач) звернулося до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по
тексту - відповідач) про стягнення
заборгованості у сумі 1 404 889,92 грн.
Так, позивач просить суд стягнути на
його користь з відповідача:
- заборгованість у розмірі 1 404 889,92 грн.
за кредитним договором № 490082334 від
- витрати по сплаті судового збору у
В обґрунтування заявленого позову
позивач посилається на те, що 18.07.2008
року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір №
490082334, відповідно до умов якого позивач
надав, а ОСОБА_1 отримав кредит у
розмірі 15 454,76 доларів США на строк до
18.07.2014 року зі сплатою процентів у
розмірі 18 % річних. Невиконання ОСОБА_1
зобов'язань по укладеному кредитному
договору №490082334 від 18.07.2008 року
зумовило звернення ПАТ «Альфа-Банк» до
суду із відповідним позовом.
У судові засідання представник
позивача не з'явився, але подав до суду
заяви, згідно яких просив розглянути
справу за його відсутності та зазначив,
що заявлені позовні вимоги підтримує у
повному обсязі та не заперечує проти
заочного розгляду справи.
Відповідач - ОСОБА_1, відзив або
заперечення на позов ПАТ «Альфа-Банк»
до суду не надав та в судові засідання
не з'явився без поважних причин, про
причини неявки суд не повідомив,
будь-яких клопотань не заявляв, хоча
був належним чином повідомлений про
час та місце судового розгляду.
Так, ухвала суду та повістки про
призначення слухання справи, а також
копія позовної заяви ПАТ «Альфа-Банк» з
додатками до неї були надіслані на
адресу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), яка наявна в
матеріалах справи та за якою він
зареєстрований. Між тим, усі документи
з зазначеної адреси були повернуті до
суду без вручення адресату.
Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного
процесуального кодексу України, судова
повістка разом із розпискою, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
разом з копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим
листом із повідомленням або через
кур'єрів за адресою, зазначеною
стороною чи іншою особою, яка бере
участь у справі. У разі відсутності
осіб, які беруть участь у справі, за
такою адресою, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
Підставою не вручення ОСОБА_1
надісланих судом документів
працівником поштового відділення
зазначено, що адресат помер.
Для встановлення даних обставин судом
було направлено відповідні запити та
ухвали на адресу Маразліївської
сільської ради, Білгород-Дністровської
міської нотаріальної контори Одеської
області та Відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
Реєстраційної служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Згідно із листом завідувача
Б-Дністровської МДНК № 2238/01-16 від 05.08.2014
року, факт смерті ОСОБА_1 не
Згідно із листом секретаря
Маразліївської СР № 604 від 13.08.2014 року,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за
місцем проживання в АДРЕСА_1, але більше
десяти років на території
Маразліївської сільської ради не
проживає. Про факт смерті ОСОБА_1
сільській раді невідомо. За
вищевказаною адресою зареєстрована
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка також на
території сільської ради не проживає.
Ніякі інші родичі ОСОБА_1 на території
Маразліївської сільської ради не
зареєстровані і не проживають.
Згідно із листом заступника начальника
ВДРАЦС РС Б-Дністровського МУЮ №1414/04.1-9
від 23.09.2014 року, актовий запис про
смерть ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відсутній.
Перевірку проведено по архіву ВДРАЦС
РС Б-Дністровського МУЮ з 01.01.2007 року по
теперішній час по первинним та
поновленим актовим записам.
Таким чином, як в матеріалах справи, так
і у відповідних органах відсутня
будь-яка інформація про смерть ОСОБА_1
ОСОБА_1 є відповідачем у даній справі.
Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
повторної неявки в судове засідання
відповідача, повідомленого належним
чином, суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Згідно із ст.157 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
розглядає справи протягом розумного
строку, але не більше двох місяців з дня
відкриття провадження у справі, а
справи про поновлення на роботі, про
стягнення аліментів - одного місяця. У
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду справи, суд ухвалою може
подовжити розгляд справи, але не більше
як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи викладені обставини, норми
чинного законодавства та ті факти, що
відповідач в жодне судове засідання не
з'явився, будь-яких клопотань не
заявляв, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце
проведення судових засідань, позивач в
судові засідання не з'явився, але
просив розглянути справу без його
присутності та проти винесення
заочного рішення не заперечував, строк
розгляду справи, відповідно до ст.157
Цивільного процесуального кодексу
України, закінчився і ніхто із сторін
не заявив клопотання про його
подовження, суд вважає за можливе і
необхідне, у відповідності до ч.4 ст.169,
ч. 1 ст.224 Цивільного процесуального
кодексу України, розглянути справу без
участі сторін або їх представників, на
підставі наявних та достатніх для
розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, суд дійшов до наступних
висновків.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом у судовому
засіданні, Публічне акціонерне
товариство «Альфа-Банк», є
правонаступником Закритого
акціонерного товариства «Альфа-Банк»,
що підтверджується Статутом банку.

18.07.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Альфа-Банк» (Банк) та ОСОБА_1
(Позичальник) було укладено кредитний
договір №490082334.

Відповідно до п.п. 2.1-2.4 р.1 Договору, сума
кредиту 15 454,76 доларів США. Номінальна
процентна ставка 18 % річних. Строк
повернення кредиту не пізніше 18.07.2014
року. Цільове використання кредиту на
придбання транспортного засобу згідно
з договором купівлі-продажу, укладеним
між Позичальником та ТОВ «Сі Ей
Автомотів» (Продавець) № від
10.07.2008 року.

Не пізніше наступного банківського дня
після отримання Банком документів,
зазначених у Розділі № 2, кредит
надається однією сумою в готівковій
формі, шляхом видачі кредитних коштів
Позичальнику з операційної каси Банку.
У разі надання кредиту в валюті кредиту
- долар США: в день видачі кредитних
коштів позичальник, на суму отриманого
кредиту, здійснює продаж іноземної
валюти через операційну касу Банку по
встановленому курсу Банку на день
здійснення операції. У день видачі
кредитних коштів та не пізніше
наступного банківського дня
перераховує кредитні кошти або
виручені від продажу валюти кошти за
відповідними реквізитами (п.2.7 р.1
Договору).

Відповідно до п.2.8 р.1 Договору, платежі
з повернення кредиту та сплати
процентів за його користування
здійснюються щомісячно рівними
частинами відповідно до Графіку
платежів та розрахунку сукупної
вартості споживчого кредиту та
реальної процентної ставки, з
урахуванням вартості всіх супутніх
послуг, який є Додатком № 1 до Договору
та його невід'ємною частиною в порядку
та на умовах, визначених цим договором.

Згідно із п.п. 2.11, 2.13 р.1 Договору,
предметом застави є транспортний засіб
Chery Tiggo, 2008 року випуску, колір - сірий,
державний номер - НОМЕР_2, № кузову -
НОМЕР_3, тип - універсал легковий,
сторони за домовленістю оцінюють
предмет застави у 82 928 грн.

Позичальник зобов'язується в порядку
та на умовах, що визначені даним
Договором, повертати Кредит,
виплачувати Банку проценти за
користування Кредитом, сплачувати
комісії за дії Банка, які вчиняються на
користь Позичальника з метою сприяння
остатньому у виконанні ним своїх
зобов'язань за договором, сплачувати
неустойки та інші передбачені
Договором платежі та виконувати інші
обов'язки передбачені цим Договором.
Повернення Кредиту (його частини) та
сплата процентів за користування ним
здійснюється Позичальником в порядку
та на умовах, що визначені у Додатку № 1
до цього Договору, який є його
невід'ємною частиною (п.3 р.1 Договору).

Відповідно до п.4 р.1 Договору,
Позичальник зобов'язується
використати кошти, надані згідно цього
Договору, за цільовим призначенням.

Виконання зобов'язань Позичальника по
даному договору в тому числі
повернення Кредиту, сплати процентів
за його користування, штрафних санкцій
у розмірі, передбаченому цим Договором,
а також виконання інших зобов'язань
Позичальника за Договором,
забезпечується заставою транспортного
засобу. Забезпеченням виконання
зобов'язань Позичальника є також
виконання інше майно та майнові права
Позичальника та (або) третіх осіб
(поручителів, майнових поручителів,
гарантів), на яке можливо звернути
стягнення, згідно укладених договорів
забезпечення - поруки, гарантії тощо.
Право застави виникає у Банка з моменту
укладання сторонами Договору (п.4.1 р.2).

Відповідно до п.8.1 р.2 Договору,
Позичальник зобов'язаний повернути
Банку Кредит, сплатити проценти за
користування Кредитом, комісії за дії
Банка, які вчиняються на користь
Позичальника з метою сприяння
останньому у виконанні ним своїх
зобов'язань за Договором частинами у
терміни, що визначені відповідно до
Договору, а також належним чином
виконати інші зобов'язання викладені в
Договорі.

Проценти за користування Кредитом
нараховуються на залишок
заборгованості щомісячно за фактичний
строк користування кредитом виходячи з
30 днів у місяці та 360 у році. Банк
здійснює кінцевий розрахунок
процентів, що підлягають оплаті, на
день здійснення остаточного
повернення Кредиту. Повернення
заборгованості за Кредитом, враховуючи
сплату процентів та сум комісії за
управління кредитом, здійснюється
щомісячно відповідно до визначених
Договором умов. Банк розраховує суму
останнього платежу, що підлягає оплаті,
на день остаточного повернення
Кредиту. Комісія за управління
Кредитом розраховується від суми та у
валюті Кредиту і сплачується у гривнях
(п.9.1 р.2 Договору).

Відповідно до п.10 р.2 Договору, у разі
набуття Банком, на підставах
передбачених Договором, права вимагати
від позичальника дострокового
повернення Кредиту, Банк направляє на
адресу Позичальника рекомендованим
листом письмову вимогу про дострокове
повернення Кредиту, сплату нарахованих
процентів за користування Кредитом,
нарахованої неустойки та інших
платежів та нарахувань за Договором
та/або усунення порушення та виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцяти денний термін з письмовим
попередженням про звернення стягнення
на предмет застави у разі невиконання
цієї вимоги. Документом, що підтверджує
відправлення Банком листа про вимогу
про усунення порушення та виконання
порушеного зобов'язання і дострокове
повернення Кредиту, є квитанція
поштового відділення про відправлення
відповідного рекомендованого листа
Позичальнику за адресою його
проживання (реєстрації) зазначеною у
Розділі № 1 Договору. Лист, що містить
вимогу про усунення порушення та
виконання порушеного зобов'язання і
дострокове повернення Кредиту та
будь-яке повідомлення Банка,
відправлене поштою, вважається
отриманим Позичальником після спливу
семи календарних днів з моменту
відправлення Банком такого
повідомлення. На Позичальника
покладається обов'язок щодо контролю
за належним обслуговуванням поштової
скриньки Позичальника та своєчасним
отриманням кореспонденції
Позичальника.

На виконання умов Договору № 490082334 від
18.07.2008 року, ЗАТ «Альфа-Банк» надало
ОСОБА_1, а останній отримав кредит у
розмірі 15 454,76 доларів США, що
підтверджується випискою з особового
рахунку Позичальника.

В свою чергу, ОСОБА_1 в порушення умов
Договору № 490082334 від 18.07.2008 року не
надавав своєчасно ПАТ «Альфа-Банк»
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами,
що підтверджується відповідними
розрахунками, у зв'язку з чим станом на
07.04.2014 року у ОСОБА_1 перед ПАТ
«Альфа-Банк» виникла заборгованість по
Договору № 490082334 від 18.07.2008 року у
розмірі 1 404 889,92 грн., яка складається з:

- простроченої заборгованості за
кредитом у розмірі 14 574,69 доларів США, що
за офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає 169 809,26 грн.;

- заборгованості по процентам за
користування кредитом у розмірі 9 832,67
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
на дату розрахунку складає 114 560,13 грн.;

- неустойки (пені) у розмірі 273 692,71
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
на дату розрахунку складає 3 188 785,28 грн.,
але згідно із ст.ст. 258, 266 Цивільного
кодексу України, її визначено у розмірі
96 182 доларів США, що за офіційним курсом
НБУ на дату розрахунку складає 1 120 520,53
грн.

08.04.2014 року ПАТ «Альфа-Банк» направило
на адресу ОСОБА_1, вимогу про дострокове
повернення кредиту, згідно з якою
повідомило про наявність простроченої
заборгованості по Договору № 490082334 від
18.07.2008 року на загальну суму 298 100,07
доларів США та необхідність її
погашення.

Між тим, такі вимоги позивача залишені
відповідачем без відповіді та
задоволення.

Отже, в добровільному порядку ОСОБА_1
виниклу та непогашену заборгованість
по Договору № 490082334 від 18.07.2008 не
погасив.

Невиконання ОСОБА_1 зобов'язань по
укладеному кредитному договору №490082334
від 18.07.2008 року зумовило звернення ПАТ
«Альфа-Банк» до суду із відповідним
позовом.

Відповідно до ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Загальними умовами зобов'язання є те,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. (ст.ст. 525, 625 ЦК України).

Згідно із ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.1 ст.610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення (ст.612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, між
сторонами виникли правовідносини, що
витікають з кредитного договору, які
регулюються нормами Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. До відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 цієї глави
(Позика), якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Згідно із ст.1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян. Кредитний
договір укладається у письмовій формі
(ст.ст. 1047, 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного
кодексу України, позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 Цивільного
кодексу України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу
(ч.2 ст.1050 ЦК України).

Крім того, відповідно до абз.1 ч.1 ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів», договір про надання
споживчого кредиту укладається між
кредитодавцем та споживачем,
відповідно до якого кредитодавець
надає кошти (споживчий кредит) або бере
зобов'язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов'язується повернути їх
разом з нарахованими відсотками.

Як встановлено матеріалами справи,
ОСОБА_1 в порушення умов Договору
№490082334 від 18.07.2008 року та зазначених
вище норм чинного законодавства не
надавав своєчасно ПАТ «Альфа-Банк»
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами,
тобто свої зобов'язання, визначені цим
договором, виконував несвоєчасно та не
в повному обсязі, у зв'язку з чим станом
на 07.04.2014 року у ОСОБА_1 перед ПАТ
«Альфа-Банк» виникла та залишається і
наданий час непогашеною
заборгованість по Договору № 490082334 від
18.07.2008 року на загальну суму 1 404 889,92 грн.,
яка складається з:

- простроченої заборгованості за
кредитом у розмірі 14 574,69 доларів США, що
за офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає 169 809,26 грн.;

- заборгованості по процентам за
користування кредитом у розмірі 9 832,67
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
на дату розрахунку складає 114 560,13 грн.;

- неустойки (пені) у розмірі 273 692,71
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
на дату розрахунку складає 3 188 785,28 грн.,
але згідно із ст.ст. 258, 266 Цивільного
кодексу України, її визначено у розмірі
96 182 доларів США, що за офіційним курсом
НБУ на дату розрахунку складає 1 120 520,53
грн.

Рішенням Конституційного Суду України
від 11.07.2013 року по справі № 7-рп/2013
піддано конституційно-правовому
аналізу правовідносин зі сплати пені
що виникають між фізичними особами -
споживачами та банками і іншими
фінансовими установами у
правовідносинах споживчого
кредитування в якому зокрема робиться
висновок про те, що вимога про
нарахування та сплату неустойки за
договором споживчого кредиту, яка є
явно завищеною, не відповідає
передбаченим у пункті 6 статті 3,
частині третій статті 509 та частинах
першій, другій статті 627 Кодексу
засадам справедливості,
добросовісності, розумності як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права. Наявність у кредитора
можливості стягувати із споживача
надмірні грошові суми як неустойку
спотворює її дійсне правове
призначення, оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

Конституційний Суд України вважає, що з
огляду на приписи частини четвертої
статті 42 Конституції України участь у
договорі споживача як слабкої сторони,
яка підлягає особливому правовому
захисту у відповідних правовідносинах,
звужує дію принципу рівності учасників
цивільно-правових відносин та свободи
договору, зокрема у договорах про
надання споживчого кредиту щодо сплати
споживачем пені за прострочення у
поверненні кредиту.

Цей висновок узгоджується з
положеннями Резолюції Генеральної
Асамблеї ООН «Керівні принципи для
захисту інтересів споживачів» від
09.04.1985 року № 39/248, в якій наголошено:
визнаючи, що споживачі нерідко
перебувають у нерівному становищі з
точки зору економічних умов, рівня
освіти та купівельної спроможності,
принципи захисту інтересів споживачів
мають, зокрема, за мету сприяти країнам
у боротьбі зі шкідливою діловою
практикою усіх підприємств на
національному та міжнародному рівнях,
яка негативно позначається на
споживачах.

Як зауважував Конституційний Суд
України, межі дії принципу свободи
договору визначаються законодавством
з урахуванням критеріїв
справедливості, добросовісності,
пропорційності і розумності. При цьому
держава має підтримувати на засадах
пропорційності розумний баланс між
публічним інтересом ефективного
перерозподілу грошових накопичень,
комерційними інтересами банків щодо
отримання справедливого прибутку від
кредитування і правами та
охоронюваними законом інтересами
споживачів їх кредитних послуг (абзац
третій підпункту 3.2 пункту 3
мотивувальної частини Рішення від
10.11.2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист
прав споживачів кредитних послуг).

У наведених Керівних принципах для
захисту інтересів споживачів
визначено, що споживачі мають бути
захищені від таких зловживань, як
односторонні типові контракти,
виключення основних прав у контрактах
та незаконні умови кредитування
продавцями.

Таким чином, з урахуванням
вищевказаних обставин, до визначеного
банком розміру неустойки в частині
пені підлягає застосуванню ч.3 ст.551
Цивільного кодексу України, оскільки
нарахований банком розмір пені в сумі 1
120 520,53 грн. є завищеним та значно
перевищує заборгованість за кредитом у
розмірі 169 809,26 грн., а тому розмір пені
підлягає зменшенню до 16 980,92 грн. Саме
такий розмір неустойки, на думку суду,
відповідає вимогам закону і засадам
розумності та справедливості.

Отже, стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Альфа-Банк» підлягає заборгованість
по Договору № 490082334 від 18.07.2008 року в
загальному розмірі 301 350,31 грн., яка
складається з:

- простроченої заборгованості за
кредитом у розмірі 169 809,26 грн.;

- заборгованості по процентам за
користування кредитом у розмірі 114 560,13
грн.;

- неустойки (пені) у розмірі 16 980,92 грн.

Згідно із ст.1 Цивільного
процесуального кодексу України,
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного
процесуального кодексу України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, при цьому
суд розглядає цивільні справи не
інакше як в межах заявлених позовних
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів. Кожна сторона повинна довести
ті обставин, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 6
цього Кодексу, тобто тягар доказування
лежить на сторонах цивільно-правового
спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування
(ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60
Цивільного процесуального кодексу
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 ЦПК України.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні (ст.213
ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства,
розглянувши справу в межах заявлених
вимог та наданих сторонами доказів, які
оцінені судом в їх сукупності, суд
приходить до висновку про те, що
заявлені позовні вимоги ПАТ
«Альфа-Банк» є частково законними,
правомірними, обґрунтованими, а тому
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного
процесуального кодексу України, судові
витрати понесені ПАТ «Альфа-Банк» при
розгляді справи підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача
пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 509, 510, 525, 526, 530, 551, 610-612,
625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного
кодексу України, положеннями Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 169, 157, 197, 208, 209, 212-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором у сумі 1 404 889,92 грн. -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
(01001, місто Київ, вулиця Десятинна,4/6, МФО
300346, р/р №0004, )
заборгованість по кредитному договору
№490082334 від 18.07.2008 року в розмірі 301 350
(триста одна тисяча триста п'ятдесят)
гривень) 31 (тридцять одна) копійка.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
(01001, місто Київ, вулиця Десятинна,4/6, МФО
300346, р/р №0004, )
сплачений судовий збір за розгляд
позовної заяви в розмірі 783 (сімсот
вісімдесят три) гривні 78 (сімдесят
вісім) копійок.

В задоволенні решти позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
В.В. Мишко