Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/4360/14
Головуючий у 1 інстанції: Шавиріна Л.П.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Каракуші К.В.

Боєвої В.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Краснолиманського міського суду
Донецької області від 27 червня 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

У позові зазначалось, що 03.12.2006 року між
сторонами по справі було укладено
кредитний договір №ZPVCRX02770454 в розмірі
2068 грн. зі сплатою за користування
кредитом 12% на рік на суму залишку
заборгованості з кінцевим терміном
повернення 03.12.2008 року.

Посилаючись на порушення відповідач
свої зобов'язання за договором, позивач
просив суд стягнути заборгованість у
розмірі 41230,64 грн., з яких за тілом
кредиту - 2004,08 грн., по відсоткам за
користування кредитом - 13236,44 грн., по
комісії - 1001 грн., пеня - 22549,57 грн., штрафи
- 500 грн. (фіксована частина) та 1939,55 грн.
(процентна складова) та судові витрати.

Рішенням Краснолиманського міського
суду Донецької області від 27 червня 2014
року позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» в рахунок погашення
заборгованості за кредитом 20781 грн. 07
коп., з яких тіло кредиту - 2004,08 грн.,
заборгованість за відсотками - 13236,44
грн., заборгованість з комісії 1001 грн.,
штраф 500 грн., штраф 1939,55 грн.,
заборгованість з пені - 2100 грн. і судові
витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду в
частині стягнення заборгованості
заборгованість за відсотками у розмірі
13236,44 грн., з комісії - 1001 грн., пені - 2100
грн. та штрафів 500 грн. та 1939,55 грн. та
ухвалити в цій частині нове про відмову
у задоволенні вказаних вимог. Доводи
скарги обґрунтовує тим, що визнаючи
заборгованість за тілом кредиту,
заперечує проти стягнення штрафних та
інших санкцій, оскільки йому не було
відомі умови кредитного договору через
ненадання відповідачем примірника
договору та утаювання банком
інформації необхідної для сплати боргу
за цим кредитним договором.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явились, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином. Апелянт у письмовій
заяві прохав розглянути справу без
його присутності. Колегія суддів
ухвалила розглянути справу за
відсутності сторін, як то передбачає ч.2
ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
03 грудня 2006 року між сторонами було
укладено кредитний договір №№ZPVCRX02770454,
який складається із Заяви позичальника
та Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам «Розстрочка» у розмірі
2068 грн. зі сплатою за користування
кредитом 12% на рік на суму залишку
заборгованості з кінцевим терміном
повернення 03.12.2008 року. Погашення
заборгованості передбачалось
щомісячними ануітетними платежами у
розмірі 143,01грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
"ПриватБанк" та стягуючи
заборгованість за кредитним договором
з урахуванням заборгованості по
процентам, пені, комісії за
користування кредитом та штрафів, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач не виконує взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором, та
допустив заборгованість по кредиту,
чим порушує умови договору, а тому
повинен нести відповідальність,
передбачену договором. Зменшуючи
розмір пені з 22549,57грн. до 2100грн., суд
обґрунтовано застосував приписи ч.3
ст.551 ЦК України.

Судова колегія вважає, що висновки суду
є вірними. Розглядаючи спір, суд першої
інстанції, у відповідності до вимог ст.
212-214 ЦПК України, повно, всебічно та
об'єктивно з'ясував обставини справи на
які посилалися сторони, дав належну
правову оцінку правовідносинам, які
склалися між учасниками процесу, та
закон, що їх регулює.

Відповідно до статті 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України
укладений між сторонами договір є
обов'язковим для виконання. Згідно з п. 1
ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України
зазначений договір є підставою
виникнення зобов'язань.

Відповідно ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору або
інших умов та вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Як вбачається із заяви позичальника,
ОСОБА_3, підписуючи вказану заяву, був
ознайомлений та погодився із Умовами
надання споживчого кредиту і своїм
підписом підтвердив, що Умови йому
надані у письмовій формі. Крім того,
безпосередньо у змісті вказаної заяви,
що була підписана особисто ОСОБА_3
зазначено, що погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісячно в період сплати, за який
приймається період з « 3» по « 9» число
кожного місяця позичальник повинен
надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 143,01грн. для
погашення заборгованості за кредитом
(а.с.7).

Таким чином, доводи апелянта про
необізнаність із умовами договору та
порядком погашення кредиту
спростовані вищенаведеним письмовим
доказом.

Інші доводи апеляційної скарги є
такими, що не спростовують висновків
суду першої інстанції, а лише
відображують позицію відповідача
висловлену в ході розгляду справи і
полягають лише в переоцінці доказів,
які належним чином перевірені і
оцінені судом першої інстанції і не
доводять порушення судом першої
інстанції норм процесуального і
матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції про стягнення суми
заборгованості є правильними та
відповідають обставинам справи.
Рішення суду є законним та
обґрунтованим, ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
підстав для скасування рішення та
ухвалення нового, колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Краснолиманського міського
суду Донецької області від 27 червня 2014
року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: