Справа № 465/2183/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/5890/14
Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Ніткевича А.В.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
заочне рішення Франківського
районного суду м. Львова від 11 липня 2013
року у справі за позовом Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради до ОСОБА_4, з участю третіх
осіб Львівського комунального
підприємства «Магістральне» та ОСОБА_2,
про демонтаж самовільно прибудованого
балкону із фундаментом,-

встановила:

В березні 2013 року позивач Франківська
районна адміністрація ЛМР звернувся з
позовом в суд до ОСОБА_4, з участю третіх
осіб Львівського комунального
підприємства «Магістральне» та ОСОБА_2,
просив суд зобов"язати ОСОБА_4 знести
самовільно споруджений балкон
розміром 2,8м. на 2,8 м. та впорядкувати
територію.

В обґрунтування зазначеної позовної
вимоги позивач покликався на те, що
відповідач ОСОБА_4 є власником квартири
АДРЕСА_1 та самовільно побудувала
балкон із фундаментом на
комунікаційних трубах розміром 2,8 м. на
2,8 м. Розпорядженням Франківської
районної адміністрації від 27.05.2008 року
№ 505 зобов"язано ОСОБА_4 у місячний
термін за власні кошти знести
самовільно споруджений балкон та
впорядкувати територію, однак вона в
добровільному порядку вимогу не
виконала, на попередження ЛКП
«Магістральне» не реагує.

Оскаржуваним заочним рішенням
Франківського районного суду м. Львова
від 11.07.2013 року позов задоволено.

Зобов»язано ОСОБА_4 демонтувати за
власні кошти самовільно прибудований
до квартири АДРЕСА_1 балкон із
фундаментом розміром 2,80 м. х 2,80 м. та
впорядкувати територію.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради 114 гривень 70
копійок судового збору.

Заочне рішення суду оскаржила третя
особа у справі ОСОБА_2, вважає, що
оскаржуване рішення прямо стосується
її прав та інтересів як співвласника
квартири.

В апеляційній скарзі зазначає, що разом
з відповідачем ОСОБА_4 є співвласницею
квартири АДРЕСА_1, а згідно технічного
паспорту у складі цієї квартири є
балкон, наявність якого не порушує
існуючих норм та правил забудови, а
також не порушує прав інших осіб.

Просить заочне рішення Франківського
районного суду м. Львова від 11.07.2013 року
скасувати та призначити справу до
розгляду в загальному порядку.

Представник позивача Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради, відповідач ОСОБА_4,
представник третьої особи ЛКП
"Магістральне", будучи повідомленими
належним чином про день та час розгляду
справи, про що свідчать рекомендовані
повідомлення про вручення їм поштових
відправлень (а.с. 68-70), в судове
засідання апеляційної інстанції не
прибули, не повідомили суд про причину
неявки.

Апелянт ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_7 в судове засідання апеляційної
інстанції не прибули, представник
ОСОБА_7 подав клопотання про
відкладення розгляду справи у зв"язку
із неможливістю забезпечити явку
уповноваженого представника в судове
засідання, при цьому підтвердження
зазначених у клопотанні обставин не
подав.

На переконання колегії суддів,
матеріалів справи достатньо для
розгляду справи по суті, а тому вважає
за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305
ЦПК України, розглядати справу за
відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до
ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування
судового процесу технічними засобами
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги виходячи із наступного.

Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
законом, звернутися до суду за захистом
своїх порушених прав у визначений
законом спосіб.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, зазначений законами України.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Колегія суддів приходить переконання,
що дане рішення суду в повній мірі
відповідає зазначеним вище вимогам
закону з наступних підстав.

Задовольняючи позов, районний суд
виходив з того, що балкон розміром 2,80 м.
х 2,80 м., є самовільно встановленим
відповідачем без дозволу Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради. Крім цього, на адресу
відповідача ЛКП «Магістральне»
направило попередження від 03.06.2008 року
та 17.03.2008 року, якими зобов'язано
останню припинити розпочате
будівництво балкону, однак, відповідач
на приписи про припинення будівництва
не реагувала.

З матеріалів справи встановлено, що
відповідач ОСОБА_4 є співвласником та
проживає у квартирі АДРЕСА_1

Іншим співвласником вказаної квартири
є апелянт ОСОБА_2, на що вказує
Свідоцтво про право власності на
квартиру № 208686 від 24.12.1996 року (а.с. 51).

Земельна ділянка за вказаною адресою
співвласниками будинку не
приватизована, в силу приписів ст. 83 ЗК
України є комунальною власністю
Львівської міської ради.

В свою чергу, відповідно до п. 3.6 розділу
VІ Положення про розмежування
повноважень між виконавчими рганами
Львівської міської ради, затвердженого
ухвалою Львівської міської ради № 3704
від 08 липня 2010 року, до повноважень
районної адміністрації у галузі
будівництва належить зокрема, розгляд
та вжиття заходів у встановленому
виконавчим комітетом, департаментом
містобудування порядку щодо фактів
самовільного будівництва.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_4 разом із членами сім"ї без
відповідного дозволу та проектної
документації добудувала до квартири
балкон з фундаментом на комунікаційних
трубах розміром 2,80 м. на 2,80 м.

Розпорядженням голови Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради від 27.05.2008 р. № 505 «Про
демонтаж самовільно прибудованого
балкону із фундаментом для квартири
АДРЕСА_1 затверджено висновок
міжвідомчої комісії, зобов'язано
ОСОБА_4 у місячний термін за власні
кошти демонтувати самовільно
прибудований балкон розміром 2,80 м. х 2,80
м. та впорядкувати територію. (а.с. 3)

Відповідач жодним чином не
відредагувала на зазначене
розпорядження, про що складений Акт №
879 ЛКП "Магістральне" від 15.02.2012 року.
(а.с. 23).

Разом з цим в матеріалах справи
містяться попередження ЛКП
«Магістральне» від 17.03.2008 року, яким
відповідача ОСОБА_4 зобов'язано
припинити розпочате будівництво
балкону (а.с. 6), однак остання не таке не
реагувала.

Згідно із ст. 144 Конституції України
органи місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України
"Про планування і забудову територій"
рішення органів виконавчої влади та
самоврядування з питань забудови й
іншого використання територій,
прийняті в межах повноважень,
визначених законом, є обов'язковими для
суб'єктів містобудування.

Згідно із ст. 73 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні", акти
голови районної в місті ради,
виконавчого комітету сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради, прийняті в
межах наданих їм повноважень, є
обов'язковими для виконання всіма
розташованими на відповідній
території органами виконавчої влади,
об'єднаннями громадян, підприємствами
та організаціями, посадовими особами, а
також громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Разом з цим, під самочинним
будівництвом необхідно розуміти як
нове будівництво, так і реконструкцію,
реставрацію або капітальний ремонт вже
існуючих об'єктів нерухомості (ст. 9
Закону України «Про архітектурну
діяльність»).

Відтак, враховуючи те, що прибудований
до квартири АДРЕСА_1 балкон розміром 2,80
м. х 2,80 м., є самовільно встановленим
відповідачем без дозволу Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради, містить ознаки
самочинного будівництва (про що
складено Акт), суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
такий необхідно демонтувати, з чим
погоджується і судова колегія.

Оскільки, відповідач ОСОБА_4 не надала
суду доказів отримання дозволу органу
місцевого самоврядування на
відповідне будівництво, тому, згідно із
ч. 2 ст. 212 ЗК України приведення
земельних ділянок у придатний для
використання стан, включаючи знесення
будинків, будівель та споруд, необхідно
здійснити за рахунок особи
відповідача, яка самовільно зайняла
земельну ділянку.

Враховуючи наведені обставини, суд
першої інстанції прийшов правильного
висновку, що відповідача ОСОБА_4
необхідно зобов"язати за власні кошти
демонтувати самовільно прибудований
до квартири балкон із фундаментом
розміром 2,80 м. х 2,80 м. та впорядкувати
територію.

Щодо твердження апелянта про
незалучення її як співвідповідача,
колегія суддів звертає увагу на
наступне.

Відповідно до закріпленого в ст. 11 ЦПК
України принципу диспозитивності
цивільного судочинства та за змістом ч.
1 ст. 33 ЦПК України залучення судом до
участі у справі особи як
співвідповідача можливе лише, як
результат вирішення судом
відповідного клопотання позивача.

З матеріалів справи встановлено, що з
клопотанням про залучення до участі у
справі як співвідповідача ОСОБА_2
представник позивача не звертався,
відповідно залучення судом з власної
ініціативи апелянта до участі у справі
як третьої особи відповідає вимогам ч. 2
ст. 35 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, а тому
підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 2 ст. 305, п. 1 ч. 1
ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст.
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 11 липня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

А.В. Ніткевич

Судді:
Ю.Р. Мікуш

О.Ф.
Павлишин