Справа № 307/2183/14-ц
Провадження № 2/307/1046/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд
Закарпатської області в особі
головуючого судді Розман М.М., при
секретарі Цех Г.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду міста Тячів цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_2 про витребування майна з
чужого незаконного володіння. Позовні
вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року
померла його мама ОСОБА_3, яка мешкала
за адресою АДРЕСА_1. Після цього він
звернувся до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, в після
спливу півроку після смерті матері
звернувся до сестри з тим, що має намір
забрати деякі меблі з будинку та посуд,
оскільки вважає, що має право на
володіння предметами домашньої
обстановки, з яких певна частина
належить йому, так як він проживав
разом з батьками та вів спільне
господарство. Крім цього, після
розлучення з першою дружиною меблі, які
вони придбали в шлюбі, розділили і вони
залишилися в будинку по АДРЕСА_1, де
проживав разом з батьками. А після
переїзду з новою сім'єю до іншого
будинку в нього не піднялася рука
забрати речі від батьків пенсіонерів.
Окрім того, після смерті матері він має
право на предмети домашньої
обстановки, які мати з батьком придбали
за час спільного подружнього життя, так
як звернувся з відповідною заявою до
нотаріальної контори, а відповідачка з
аналогічною заявою не зверталася. Крім
того, відповідачка не проживала в
даному будинку, а в даному будинку
проживав він та піклувався про батьків.

Добровільно віддавати речі
відповідачка не бажає, а тому вважає
такі її дії неправомірними, оскільки у
відповідності з ч. 1 ст. 321 ЦК України
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності або
обмежений у його володінні.

У зв'язку з цим, на підставі ст. 387 ЦК
України просить витребувати від
відповідачки предмети домашньої
обстановки, а саме, комплект мебелів:
диван -«уголок», який складається з 6-8
частин вишневого кольору, вартістю 3 000
гривень, «пуфік» до «уголка» вишневого
кольору, вартістю 200 гривень, дві крісла
вишневого кольору, вартістю 200 гривень
кожне, на суму 400 гривень, стінку
«Мукачіська», вартістю 3000 гривень,
комплект «Жила кімната»: стіл матовий,
вартістю 2000 гривень, з шістьма
стільцями з високими з м'якою оббивкою
світлокоричневого кольору спинками,
вартістю 200 гривень кожного, на суму 1200
гривень, диван світлокоричневого
кольору, вартістю 5000 гривень, дві
крісла до комплекту в тон дивану,
вартістю по 300 гривень кожне на суму 600
гривень, музикальний центр
радіотехніка «Естонія», до складу
якого входить програвач з пластинками,
вартістю 2000 гривень, тюнер, вартістю 400
гривень, підсилювач, вартістю 400
гривень, дві колонки дерев'яні,
вартістю по 500 гривень кожна на суму 1000
гривень, світомузика, вартістю 800
гривень. Загальна вартість цих речей з
урахуванням зносу, так як вони придбані
в 1980-х роках, складає 20 000 гривень.

В судовому засіданні позивач і
його представник позов підтримали
повністю посилаючись на викладені в
письмовій позовній заяві обставини і
додатково пояснили, що наявність
заявлених предметів домашньої
обстановки в будинку по АДРЕСА_1, їх
належність позивачу та факт їх
успадкування може бути доведено тільки
показаннями свідків, оскільки за
спливом значного часу з моменту їх
придбання підтверджуючі документи не
збереглися. Також ними особисто
визначена наближена вартість цих речей
виходячи із сучасних цін, оскільки
документальне підтвердження отримати
вони не можуть.

Крім подання заяви на прийняття
спадщини за законом після смерті
матері він ніяких дій щодо оформлення
спадщини не вчиняв, оскільки таке
відносно рухомого майна не
передбачено, а на нерухоме майно він не
претендує.

Просять позов задоволити.

Відповідачка в судове засідання
не з'явилася, хоч про час та місце
розгляду справи була належним чином
повідомлена шляхом поміщення
оголошення в пресі, а тому суд в порядку
ст. 169 ЦПК України розглянув справу у її
відсутності на підставі наявних у
справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи,
суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено,
що згідно даних свідоцтва про
народження позивач є ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Його батьками значаться
ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Позивач значився
зареєстрованим як по місцю проживання
з 31 січня 1979 року в будинку АДРЕСА_1, з 9
грудня 1999 року в будинку АДРЕСА_2, а з
30.03.2002 року зареєстрований в АДРЕСА_3(
а.с. 4-7)

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер батько
позивача ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_3 року
померла мати позивача ОСОБА_3, що
стверджується даними їх свідоцтв про
смерть(а.с.8, 9).

28 листопада 2012 року позивач подав
в Тячівську держнотконтору заяву про
прийняття спадщини за законом після
смерті матері ОСОБА_3. В цій же заяві
зазначив, що документи, що стосуються
оформлення його спадкових прав за
законом , а також додаткові відомості
щодо вирішення питання успадкування
ним будуть подані пізніше(а.с.10).

Свідок ОСОБА_5 в судовому
засіданні ствердила, що добре знала
батьків позивача і їй відомо, що у 80-х
роках їх сім'я придбала меблі, які
складалися з стінки, м'якої частини,
уголка, дивана, 6 стільців, двох крісел.
Інше не пам'ятає. Вона тоді працювала
таксистом і особисто відвозила ОСОБА_4
в магазин ОРСу, де продавали меблі.
Останній раз вона була в будинку
батьків позивача коли помер його
батько і бачила там цю мебель, а в
подальшому не була.

Свідок ОСОБА_6 в судовому
засіданні ствердив, що позивач є його
батьком і він з дитинства проживав в
будинку діда і бабусі по АДРЕСА_1, а
потім періодично до 2006 року. На той час
у великій кімнаті були диван, стінка,
музичний центр, колонки, у фойє уголок,
журнальний столик, маленькі крісла.
Після смерті бабусі це все ще одразу
було на місці, а потім він доступу до
будинку не мав.

Інших належних і допустимих
доказів позивачем і його представником
в судовому засіданні не наведено.

За змістом ст. 1268 ч.1 і 5 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

А згідно до ст. 1269 ч.1 цього Кодексу
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 321 ч.1 та 387 ЦК України,
на які посилається позивач, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Разом з цим, згідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

А згідно до ст. ст. 58, 59 цього Кодексу
докази повинні бути належними і
допустимими.

Оцінивши в сукупності зібрані по
справі вищенаведені докази, суд вважає,
що вимоги позивача в судовому
засіданні належними і допустимими
доказами не стверджені.

Зокрема, незважаючи на оголошення
перерви при розгляді справи для цієї
мети, позивачем в судовому засіданні не
доведено наявність заявлених ним
предметів у відповідачки на час
пред'явлення позову, індивідуальні
ознаки кожного предмета, їх вартість,
належність спадкодавцю чи позивачу
особисто.

Даними в судовому засіданні
показаннями свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6
достовірно ці обставини не стверджені,
а інших доказів позивачем не зазначено
і не надано.

Сам факт подання позивачем заяви про
прийняття спадщини за законом після
смерті матері без визначення
конкретного майна ще не свідчить про
наявність у спадкодавця цього майна і
прийняття ним спадщини щодо
конкретного рухомого майна.

У зв'язку з цим, суд вважає, що підстав
для застосування до правовідносин
сторін норм ст. 387 ЦК України немає та в
задоволенні позову слід відмовити за
його недоведеністю.

Судові витрати в частині сплати
судового збору слід покласти на
позивача.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 169, 209-215 ЦПК
України, на підставі ст.ст.321, 387, 1268, 1268
ЦК України, суд,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про витребування майна про
витребування майна з чужого володіння
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення , а особами , які брали
участь у справі , але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення ,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий:
М.М.Розман