Справа № 761/9419/14-ц
Провадження №2/761/3705/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 липня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді:
Маліновської В.М.,

при секретарі
Нечипорук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2014 року ОСОБА_1 (Позивач)
звернулась до Шевченківського
районного суду м.Києва з позовом до
ОСОБА_2(Відповідач) про розірвання
шлюбу та стягнення аліментів(а.с.2-4).

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва (суддя Саадулаєв А.І.) від
26.03.2014р. роз'єднано позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та стягнення аліментів, виділено в
окреме провадження позовні вимоги в
частині стягнення аліментів (а.с.1).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
19.09.2008 року між нею та Відповідачем
було зареєстровано шлюб. Від шлюбу
народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивачка зазначила, що протягом
останніх двох років вона проживає
окремо від Відповідача, проте останній
не звертає увагу на прохання Позивачки
про надання матеріальної допомоги
спільному сину.

Враховуючи вищевикладене, у позовній
заяві позивачка просила: - стягнути з
ОСОБА_2 на її користь аліменти на
утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 13 частини від усіх видів доходу
(заробітку) щомісячно, починаючи від
дня пред'явлення позову і до досягнення
дитиною повноліття.

Позивачка в судове засідання не
з'явилась, надала суду заяву, в якій
просила розглядати справу за її
відсутності, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі (а.с.18).

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надав суду заяву, в якій
просив справу розглядати за його
відсутності, проти позовних вимог не
заперечував (а.с.19).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом з'ясовано, що 19 вересня 2008 року
між ОСОБА_2 (Відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_1 (Позивач), ІНФОРМАЦІЯ_3, у
Центральному відділі державної
реєстрації шлюбів Головного
управління юстиції у м.Києві було
зареєстровано шлюб, про що 19.09.2008р.
складено відповідний актовий запис
№2531, та видано Свідоцтво про шлюб.
Після державної реєстрації шлюбу
прізвища сторін визначені так:
чоловіка - "ОСОБА_2", дружини "ОСОБА_1".
Реєстрація шлюбу підтверджується
Свідоцтвом про шлюб (повторне) від
25.01.2014р. серії НОМЕР_1 (а.с.5).

У Позивачки та Відповідача від шлюбу є
спільна дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
про що в Книзі реєстрації народжень
28.01.2010р. зроблено відповідний актовий
запис за № 159, що підтверджується
Свідоцтвом про народження від 28.01.2010р.,
виданим Відділом реєстрації актів
цивільного стану Шевченківського
районного управління юстиції у м.
Києві, в якому зазначено в графі «мати»:
ОСОБА_1, «батько» - ОСОБА_2 (а.с.6).

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про
права дитини (далі Конвенція), яку було
ратифіковано Постановою Верховної
Ради України №789-XII ( 789-12 ) від 27.02.91 та
яка набула чинності для України 27
вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи
інших осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції
держави-учасниці докладають всіх
можливих зусиль до того, щоб
забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини. Батьки або
у відповідних випадках законні опікуни
несуть основну відповідальність за
виховання і розвиток дитини. Найкращі
інтереси дитини є предметом їх
основного піклування.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України (далі СК України) батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

За ч.ч.1-3 ст. 181 СК України способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За домовленістю
між батьками дитини той із них, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу
України, при визначенні розміру
аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову (ст. 191 СК України).

Днем звернення Позивачки до суду є 17
березня 2014р., оскільки саме цим днем
позовна заява подана до канцелярії
Шевченківського районного суду
м.Києва, що підтверджується
відповідним вхідним штампом на заяві.

Відповідачем до суду було надано заяву,
в якій він зазначив, що проти
задоволення позовних вимог не
заперечує.

Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Враховуючи ст. 182-183 СК України, суд,
приймаючи до уваги всі обставини та
оцінивши наявні у справі докази,
вважає, що позовні вимоги щодо
стягнення з Відповідача аліментів на
утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в розмірі 13 усіх видів заробітку
(доходу) Відповідача щомісяця з дня
пред'явлення позову до суду і до
досягнення сином повноліття,
підлягають задоволенню.

Виходячи з положень ст. 88ЦПК України, а
також з того, що Позивачі у справах про
стягнення аліментів згідно з Законом
України «Про судовий збір» звільнені
від сплати судового збору, суд
приходить до висновку про необхідність
стягнення з Відповідача в дохід
держави судового збору за ставкою, яка
діяла на час звернення Позивача з
позовом до суду (березень 2014р.), у
розмірі 243,60 грн.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 367
ЦПК України, суд допускає негайне
виконання рішення суду у межах суми
платежу за один місяць.

На підставі ст.ст. 80, 84, 180-183, 191 Сімейного
кодексу України та керуючись ст.ст. 10, 11,
57-61, 64, 88, 174, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-228, 294, 296
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 13
частки з усіх видів заробітку (доходу)
ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 17 березня
2014 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь держави судовий збір у розмірі
243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: