У х в а л а

11 серпня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Кафідової О.В.,

Ситнік О.М.,
Ступак О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Харківської державної академії
дизайну і мистецтв про поновлення на
роботі, стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що він перебував з
відповідачем у трудових відносинах за
контрактом з 01 вересня 2007 року до 31
серпня 2012 року, який було
пролонговано з 01 вересня 2012 року до 31
серпня 2013 року, в результаті
чого укладено новий контракт від 01
вересня 2013 року № 183.
Наказом відповідача від 30 серпня 2013
року № 145-03 позивача звільнено з роботи
у зв'язку із закінченням строку дії
контракту за п. 2 ст. 36 КЗпП України. Своє
звільнення позивач вважає незаконним,
оскільки пролонгація договору з ним
свідчить про те, що трудовий договір є
таким, що укладений на невизначений
строк. Уточнивши під час розгляду
справи вимоги позову, ОСОБА_3 остаточно
просив поновити його на роботі на
посаді доцента кафедри
соціально-гуманітарних дисциплін
Харківської державної академії
дизайну і мистецтв та стягнути з
відповідача на свою користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 01 вересня 2013 року до 15
січня 2014 року у сумі 23 956 грн 71 коп.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 16 січня 2014 року
відмовлено в поновленні строку
звернення до суду з указаним позовом, в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 19 березня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано в частині відмови в
поновленні строку звернення до суду, в
іншій частині - залишено без змін.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 квітня 2014 року
у відкритті касаційного провадження в
зазначеній справі за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського
районного суду м. Харкова від 16
січня 2014 року та рішення апеляційного
суду Харківської області від 19
березня 2014 року відмовлено на підставі
п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У липні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 квітня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме: ч. 2 ст.
39-1, ч. 2 ст. 23 КЗпП України.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що, на думку
заявника, потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник посилається
на наступні судові рішення: ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 лютого 2010 року у справі за
позовом про визнання звільнення
незаконним, стягнення заборгованості
із заробітної плати, середнього
заробітку за час затримки виплати
заробітної плати та відшкодування
моральної шкоди; ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 листопада 2009 року у справі
за позовом про захист трудових прав,
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

Згідно зі ст. 356 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень подається
протягом одного місяця з дня ухвалення
судового рішення, щодо якого подано
заяву про перегляд, або з дня ухвалення
судового рішення, на яке здійснюється
посилання, на підтвердження підстав
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, якщо воно ухвалено
пізніше, але не пізніше одного року з
дня ухвалення судового рішення, про
перегляд якого подається заява.

Заява ОСОБА_3 подана з пропущенням
установленого ст. 356 ЦПК України строку
та містить клопотання про поновлення
цього строку з посиланням на
поважність причини його пропущення.

Відповідно до ст. 73 ЦПК України суд
поновлює або продовжує строк,
встановлений відповідно законом або
судом, за клопотанням сторони або іншої
особи у разі пропущення з поважних
причин.

Перевіривши доводи вищевказаного
клопотання та додані до заяви про
перегляд матеріали, колегія суддів
дійшла висновку про його задоволення, у
зв'язку з тим, що причини пропущення
процесуального строку є поважними.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з постановою пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Проте зі змісту наданих ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 лютого 2010 року та від
18 листопада 2009 року не вбачається
передбаченої ч. 1 ст. 355 ЦПК України
підстави для перегляду ухвали судді
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 квітня 2014 року, оскільки у
зазначених ухвалах підстави позову,
зміст позовних вимог та встановлені
судом фактичні обставини справи не є
тотожними у порівнянні з ухвалою, про
перегляд якої подано заяву.

Із врахуванням вищевказаного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що у
допуску до провадження Верховного Суду
України справи необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 73, 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_3 строк на звернення з
заявою про перегляд ухвали судді
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 квітня 2014 року.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до Харківської державної академії
дизайну і мистецтв про поновлення на
роботі, стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу
відмовити.

Додані до заяви матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: О.І. Євтушенко

О.В. Кафідова

О.М. Ситнік

О.В. Ступак