Баранівський районний суд
Житомирської області
Справа № 273/892/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року Баранівський районний
суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Михалюка О. П.
секретаря судових засідань Миронюк
Л.К., з участю позивачки ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_3, представника
відповідача Кармазіна Г.Д., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Баранівка справу за позовом
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства комерційний банк (ПАТ КБ)
"ПриватБанк" , про захист прав
споживача банківських послуг -

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2014 року ОСОБА_2 звернулася в
суд із позовом до ПАТ КБ «Приват Банк»,
просила постановити рішення про
виключення запису з Державного реєстру
іпотек та заборон щодо квартири
АДРЕСА_1, яка знаходиться у її
власності, зняття арешту з вказаної
квартири та припинення дії іпотеки
згідно договору іпотеки від 19.05.2008
року , стягнувши понесені судові
витрати по справі.

22 липня 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд
із уточненими та збільшеними позовними
вимогами, просила постановити рішення
яким визнати неправомірними дії ПАТ КБ
«Приват Банк» щодо нарахування їй до
сплати суми винагороди (54 000 грн.) за
резервування ресурсів за період після
дострокового погашення кредиту , тобто
після 03.03.2014 року , за кредитним
договором № ZRIWGA00004385 від 19.05.2008 року,
визнати зобов'язання по кредитному
договору виконаними в повному обсязі,
визнати кредитний договір та іпотечний
договір такими, що припинили свою дію
та зобов"язати відповідача видати
для неї довідку про одержання в
повному обсязі виконання її
зобов"язань по зазначеному
кредитному договору.

Обґрунтовуючи уточнені та збільшені
позовні вимоги позивачка зазначила, що
19.05.2008 року вона уклала кредитний
договір № ZRIWGA00004385 , за яким їй було
передано кошти в сумі 119783,58 грн. на
наступні цілі : 95 445 грн. на споживчі
цілі (для придбання квартири) , у
розмірі 2863,35 грн. на сплату винагороди
за надання фінансового інструменту у
момент надання кредиту, 545,40 грн. на
страхування майна, 477,23 грн. на особисте
страхування, а також у розмірі 20452,60 грн.
на сплату страхових платежів у
випадках та в порядку , передбачених
п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору зі сплатою
за користування кредитом відсотків у
розмірі 1,67 % на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом ,
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 0,00% від суми
наданого кредиту щомісяця в період
сплати, винагороди за резервування
ресурсів у розмірі 5,04% річних від суми
зарезервованих ресурсів , яка складає
99772,73 грн., винагороди за проведення
додаткового моніторингу згідно п.7,2
договору. Строк дії договору з 19.05.2008
року по 18.05.2028 року.

Крім того позивачка ОСОБА_2 зазначає, що
між нею та відповідачем було укладено
договір іпотеки на квартиру АДРЕСА_1 .

До кредитного договору було укладено
Додаток № 2 , а саме: графік
погашення кредиту, згідно якого вона
повинна була щомісячно в період з 25
по 30 число кожного місяця
сплачувати банку щомісячний платіж
в розмірі 2 118 грн. 67 коп., у тому
числі

винагороду за резервування ,
відсотки за користування кредитом
та тіло кредиту в розмірах, вказаних
у графіку.

Вона добросовісно виконувала умови
договору, сплачувала навіть більші
суми з тим, щоб використати своє право
на дострокове погашення кредиту.

03.03.2014 року вона повністю погасила свої
зобов'язання перед банком, у тому числі
винагороду за резервування ресурсів.
Згідно наданої банком виписки станом
на 03.03.2014 року вона сплатила банку 227473,89
грн., у тому числі 101931,38 грн. тіло
кредиту (100811,76 + 1119,62), 94922,89 грн. відсотки
(94922,89+62,25 ), 27878,76 грн. за резервування
кредиту.

Позивачка зазначає, що посадові особи
банку підтвердили, що боргів перед
банком вона не має, але арешт з квартири
знято не було, що спонукало її
звернутися з позовом до суду, але
відповідач його не визнав і заявив, що
їй необхідно сплатити винагороду за
резервування кредиту в розмірі 54 000 грн.
до дня закінчення кредитного договору,
тобто до 18.05.2028 року. Тому вона вважає
вимоги банку незаконними, вони грубо
порушують її законні права та інтереси,
оскільки згідно п.п.4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5
кредитного договору щомісячна сплата
винагороди за резервування ресурсів
встановлюється у фіксованому розмірі,
зазначеному в п.8.1 від дня списання
коштів з кредитного рахунку до повного
погашення кредиту, а не до кінця дати,
визначеної графіком погашення кредиту.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_2
та її представник ОСОБА_3 уточнені та
збільшені позовні вимоги підтримали
з підстав , зазначених у позовній
заяві.

Представник відповідача ПАТ КБ
"ПриватБанк" Кармазін Г.Д. позовних
вимог не визнав і пояснив, що
незважаючи на те, що ОСОБА_2 погасила
тіло кредиту , відсотки , внесла
плату за резервування ресурсів
станом на 03.03.2014 року , нарахування
плати за резервування ресурсів в
подальшому є правомірною, згідно
передбачених умов кредитного
договору . Крім цього , представник
відповідача подав заяву про
застосування строку позовної
давності, враховуючи ту обставину, що
нарахування плати за резервування
ресурсів передбачене умовами
кредитного договору , а позивачка
просить дії банку по їх нарахуванню
визнати неправомірними. Строк
позовної давності представник
обраховує з часу укладення
кредитного договору, від 19 травня 2008
року .

Оцінивши зібрані по справі докази в
сукупності, суд прийшов до висновку,
що уточнені та збільшені позовні
вимоги є обгрунтованим, а тому
вони підлягають задоволенню, виходячи
із наступного.

Судом встановлено, що 19.05.2008 року
ОСОБА_2 уклала кредитний договір №
ZRIWGA00004385 , за яким їй було передано кошти
в сумі 119783,58 грн. на наступні цілі : 95 445
грн. на споживчі цілі (для придбання
квартири) , у розмірі 2863,35 грн. на сплату
винагороди за надання фінансового
інструменту у момент надання кредиту,
545,40 грн. на страхування майна, 477,23 грн.
на особисте страхування, а також у
розмірі 20452,60 грн. на сплату страхових
платежів у випадках та в порядку ,
передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного
договору зі сплатою за користування
кредитом відсотків у розмірі 1,67 % на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом , винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 3,00%
від суми наданого кредиту у момент
надання кредиту, винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 0,00% від суми наданого кредиту
щомісяця в період сплати, винагороди
за резервування ресурсів у розмірі 5,04%
річних від суми зарезервованих
ресурсів , яка складає 99772,73 грн.,
винагороди за проведення додаткового
моніторингу згідно п.7,2 договору. Строк
дії договору з 19.05.2008 року по 18.05.2028 року.

Крім того, між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ
"Приватбанк" 19 травня 2008 року було
укладено договір іпотеки , згідно п.
35.3 якого в забезпечення виконання
зобов"язань за кредитним договором
ОСОБА_2 надала в іпотеку квартиру
АДРЕСА_1 30 договору іпотеки
передбачено, що термін його дії - до
повного виконання позичальником
зобов"язань

за кредитним договором та всіма
додатковими угодами до нього.

У відповідності до ст. 531 ЦК України
боржник має право виконати свій
обов"язок достроково, якщо інше не
встановлено договором , актами
цивільного законодавства або не
випливає із суті зобов"язання чи
звичаїв ділового обороту.

Це правило підтверджено в п. 2.4.1
укладеного між сторонами по справі
кредитного договору, згідно якого
позичальник має право здійснювати
дострокове погашення кредиту При
цьому позичальник зобов"язаний
сплатити банку суму відсотків, суму
винагороди відповідно до п. 8.1
даного договору , неустойку ( штраф,
пеню) , якщо на момент дострокового
погашення кредиту ( частини кредиту)
у банку виникли підстави для
стягнення неустойки .

Згідно ч. 1 ст. 545 ЦК України
прийнявши виконання зобов"язання ,
кредитор повинен на вимогу боржника
видати йому розписку про
одержання виконання частково або в
повному обсязі.

Правилом ч. 8 абз.3-5 ст. 11 Закону
України "Про захист прав споживачів" (
яке поширюється на вказані
правовідносини, що виникли між
сторонами) передбачено, що споживач
у разі дострокового повернення
споживчого кредиту сплачує відсотки
за користування кредитом та
вартість всіх послуг, пов"язаних з
обслуговуванням та погашення
кредиту , за період фактичного
користування кредитом. Кредитодавцю
забороняється відмовляти споживачу
в прийнятті платежу у разі
дострокового повернення споживчого
кредиту. Кредитодавцю
забороняється встановлювати
споживачу будь-яку додаткову плату,
пов"язану з достроковим поверненням
споживчого кредиту. Умова договору
про надання споживчого кредиту , яка
передбачає сплату споживачем
будь-якої додаткової плати у разі
дострокового повернення споживчого
кредиту , є нікчемною.

ОСОБА_2 скористалась своїм правом на
дострокове погашення кредиту ,
погасивши його станом на 03 березня 2014
року згідно наданого відповідачем
розрахунку ( а.с. 55-58), в тому числі
внісши плату за резервування
ресурсів на вказану дату , що
сторонами не оспорюється.

Тому подальше нарахування плати за
резервування коштів відповідачем є
безпідставним, на що вказують
вищенаведені вимоги Закону , а також
п. 4.4 кредитного договору, згідно
якого при останньому погашенні
винагорода за резервування
ресурсів нараховується за весь час
резервування ( до дати погашення
кредиту) , при цьому сумою
зарезервованих ресурсів вважається
сума , вказана у графіку погашення
кредиту.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.593 ЦК України
право застави припиняється у разі
припинення зобов"язання, забезпеченого
заставою.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України
"Про іпотеку", іпотека припиняється у
разі припинення основного зобов"язання
або закінчення строку дії іпотечного
договору.

Тому наслідком припинення кредитного
договору, укладеного між ОСОБА_2 та
банком, як основного зобов"язання, є
припинення укладеного між банком та
позивачем ОСОБА_2 договору іпотеки.

Наведеними вимогами закону та
дослідженими судом доказами у
сукупності спростовуються
заперечення щодо позовних вимог,
які надав представник відповідача
і судом не беруться до уваги .

Відповідно, заява представника
відповідача про застосування строків
позовної давності задоволенню не
підлягає, так як фактично позивач не
оспорює ніякі умови кредитного
договору , а просить суд визнати
неправомірними дії банку щодо
виконання умов укладеного кредитного
договору в частині нарахування
винагороди за резервування
ресурсів, де строк позовної давності
не сплинув .

Судом встановлено, що ПАТ КБ
«Приватбанк» є правонаступником ЗАТ
КБ «Приватбанк» по усіх правах та
обов»язках останнього.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,212,213,215 ЦПК
України, на підставі ст. 531, ч. 1 ст.

545 , п.1 ч.1 ст.593 ЦК України , ч.1 ст.17
Закону України "Про іпотеку", ч. 8 абз.3-5
ст. 11 Закону України "Про захист прав
споживачів" суд

Р І Ш И В:

Уточнені та збільшені позовні вимоги
ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірними дії публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приват Банк» щодо нарахування
ОСОБА_2 до сплати суми винагороди за
резервування ресурсів за період після
дострокового погашення кредиту , тобто
після 03.03.2014 року , за кредитним
договором № ZRIWGA00004385 від 19.05.2008 року

Визнати зобов'язання ОСОБА_2 по
кредитному договору № ZRIWGA00004385 від
19.05.2008 року , який укладено між нею та
закритим акціонерним товариством
комерційний банк "Приватбанк"
виконаними в повному обсязі.

Визнати кредитний договір № ZRIWGA00004385
від 19.05.2008 року та договір іпотеки
від 19.05.2008 року такими, що припинили
свою дію та зобов"язати публічне
акціонерне товариство комерційний
банк "Приватбанк" видати для ОСОБА_2
довідку про одержання в повному
обсязі виконання її зобов"язань по
зазначеному кредитному договору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області через Баранівський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: О. П. Михалюк