Номер провадження: 22-ц/785/7380/14
Головуючий у першій інстанції Мазун І.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Виноградової Л.Є.,

Гайворонського С.П.,

за участю секретаря
Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Моторного
(транспортного) страхового бюро
України на рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 05 червня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до Моторного (транспортного)
страхового бюро України, ОСОБА_4 про
відшкодування матеріального збитку та
стягнення суми сплаченого страхового
відшкодування,

встановила:

18 лютого 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, в якому після уточнення
позовних вимог ставив питання про
стягнення з Моторного (транспортного)
страхового бюро України (далі - МТСБУ)
на його користь в якості страхового
відшкодування 48751,02грн., стягнення з
ОСОБА_4 вартості оцінки по
встановленню заподіяного збитку в сумі
600грн., вартості втрати товарного
вигляду автомобіля в сумі 5668,35грн.,
вартості франшизи в сумі 510грн.,
вартість поштових витрат в сумі
172,84грн., вартості правової допомоги в
сумі 3000грн., вартості посвідченої
довіреності в сумі 220грн., вартості
проведеної експертизи в сумі 1762,56грн.,
вартості судового збору за
забезпечення доказів в сумі 243,40грн.,
судового збору в сумі 90грн., на загальну
суму 12267,15грн., а також моральної шкоди в
сумі 10 000грн.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 05
серпня 2012 року о 14:25 годині сталася
Дорожньо-транспортна пригода в м.
Одесі, на перехресті вул. Щорса та вул.
Туристичної (далі - ДТП). Вказане ДТП
сталося внаслідок порушення Правил
дорожнього руху відповідачем ОСОБА_4,
який керував автомобілем «ВАЗ-21093»,
державний номер НОМЕР_1, та який рухався
по вулиці Щорса в м. Одесі (далі - ПДР).
При повороті праворуч, на вул.
Туристична, ОСОБА_4 не врахував
заборонений сигнал світлофору та
допустив зіткнення з автомобілем «HONDA
CR-V», державний номер НОМЕР_2, в
результаті чого вказані автомобілі
отримали механічні ушкодження.

Постановою Комінтернівського
районного суду Одеської області від
24.10.2012 року відповідач ОСОБА_4 визнаний
винним у здійсненні адміністративного
правопорушення та на нього накладено
штраф в сумі 340грн.

Внаслідок ДТП автомобіль позивача
отримав механічні ушкодження, у зв'язку
з чим позивачу завдана матеріальна
шкода, яка відповідно до Звіту №121026 про
оцінку автомобіля від 06.11.2012 року
склала 48 247,11 грн.

Заочним рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 04 червня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_3 були
задоволені частково (а.с.76-80).

Разом з тим, ухвалою того ж суду за
заявою МТСБУ вказане заочне рішення
скасовано та призначено справу до
судового розгляду (а.с.111-112).

В ході подальшого судового розгляду за
клопотанням представника позивача
ОСОБА_3 ухвалою того ж суду від 13
листопада 2013 року була призначена
судова автотоварознавча експертиза
(а.с.126-127).

У відповідності до Висновку № 6528
судової автотоварознавчої експертизи
по дослідженню автомобіля позивача
ОСОБА_3 «HONDA CR-V», державний номер НОМЕР_2,
від 03 лютого 2014 року, вартість
матеріальної шкоди, завданої власнику
вказаного автомобіля, склала 54929, 37 грн.,
у тому числі розмір втрати товарної
вартості 5668, 35 грн. (а.с.134-138).

У зв'язку з цим, 28 квітня 2014 року позивач
збільшив свої позовні вимоги і просив
стягнути з МТСБУ на його користь суму
матеріальної шкоди, яка за виключенням
суми втрати товарної вартості
автомобіля - 5668, 35 грн. та суми франшизи
- 510 грн., склала 48751,02 грн. (54929,37 - 5668,35 - 510).

Оскільки, цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_4 не була
застрахована, позивач ОСОБА_3 02.01.2013
року звернувся до МТСБУ із заявою та
необхідними документами про виплату
йому страхового відшкодування (а.с.30-31),
яке отримано МТСБУ 18.01.2013 року, однак
своїм листом від 05.02.2013 року № 3/-1-05/2878
МТСБУ відмовило позивачу в такій
виплаті, з посиланням на те, що
пошкоджений автомобіль було
відремонтовано (а.с.32).

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси позовні вимоги ОСОБА_3 було
задоволено частково, а саме: стягнуто з
МТСБУ на користь ОСОБА_3 суму
страхового відшкодування в розмірі -
48751, 51 грн. та судовий збір на користь
держави в сумі - 487, 51грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
матеріальну шкоду та витрати, пов'язані
з розглядом справи, в загальній сумі -
11757,15 грн., моральну шкоду в сумі - 1000
(одна тисяча) грн. та судовий збір в сумі
90 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі МТСБУ ставить
питання про скасування вищевказаного
рішення та ухвалення нового, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовити в повному обсязі,
посилаючись на те, що рішення суду
ухвалено із порушенням норм
матеріального права, неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи та невідповідності
висновків суду обставинам справи.

Рішення, в частині стягнення на користь
позивача грошових коштів з ОСОБА_4 на
відшкодування матеріальної шкоди в
загальній сумі 11757, 15 грн., моральної
шкоди в сумі 1000 грн. та судового збору в
сумі 90 грн., в апеляційному порядку не
оскаржується.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відмови в задоволенні апеляційної
скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив із того, що внаслідок
вищевказаного ДТП автомобіль позивача
отримав механічні ушкодження, у зв'язку
з чим позивачу завдана матеріальна
шкода, яка відповідно до Висновку № 6528
судової автотоварознавчої експертизи
по дослідженню автомобіля позивача
ОСОБА_3 «HONDA CR-V», державний номер НОМЕР_2,
від 03 лютого 2014 року, склала 54929, 37 грн., у
тому числі розмір втрати товарної
вартості 5668, 35 грн. (а.с.134-138).

За виключенням суми втрати товарної
вартості автомобіля - 5668, 35 грн. та суми
франшизи - 510 грн., які підлягають
стягненню з відповідача ОСОБА_4, сума
матеріальної шкоди, яка підлягає
стягненню з МТСБУ, склала 48751,02 грн.

Враховуючи, що у скоєнні ДТП
встановлена вина відповідача ОСОБА_4,
цивільно-правова відповідальність
якого не була застрахована, а МТСБУ
відмовило позивачу у задоволенні заяви
про виплату йому страхового
відшкодування (регламентної виплати),
суд дійшов висновку про необхідність
стягнення з МТСБУ завданої
матеріальної шкоди в сумі 48 751,51 грн.

З таким висновком суду повністю
погоджується колегія суддів, з огляду
на наступні обставини.

Так, із матеріалів справи вбачається,
що на момент ДТП автомобіль НОМЕР_3, був
застрахований страховою компанією
«Оранта», що підтверджується полісом №
АВ 0689124 від 16.11.2011 року, з лімітом
відповідальності страхувальника за
матеріальну шкоду до 50 000грн., та
розміром франшизи - 510грн. (а.с.26).

В свою чергу відповідач ОСОБА_4 не
застрахував автомобіль «ВАЗ-21093»,
державний номер НОМЕР_1, що
підтверджується листом МТСБУ.

З цих підстав суд обґрунтовано
керувався вимогами підпункту «А»
пункту 41.1 ст.41 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», згідно якого МТСБУ за рахунок
коштів фонду захисту потерпілих
відшкодовує шкоду на умовах,
визначених цим Законом, у разі її
заподіяння транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
крім шкоди, заподіяної транспортному
засобу, який не відповідає вимогам
пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та
майну, яке знаходилося в такому
транспортному засобі.

Встановивши, що цивільно-правова
відповідальність відповідача ОСОБА_4
не була застрахована, 02.01.2013 року
позивач звернувся до МТСБУ та надав
наступний перелік документів: заяву,
копію довідки з ДАІ, копію поліса, копію
повідомлення по ДТП в страхову
компанію, копію постанови суду, копію
відповіді з МТСБУ, звіт оцінки вартості
пошкодженого автомобіля, акт виконаних
робіт, рахунок про оплату виконаних
робіт, копію посвідчення водія, копію
свідоцтва про реєстрацію автомобіля,
копію паспорту та ідентифікаційного
номера та реквізити для поповнення
поточного рахунку, що підтверджується
описом вкладення від 02.01.2013 року
(а.с.30-31).

Зазначена заява отримана МТСБУ 18.01.2013
року, що підтверджується його листом
від 05.02.2013 року, згідно якого МТСБУ
відмовило у виплаті страхового
відшкодування позивачу, посилаючись на
пп.37.1.3 пункту 37.1 ст.37 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», оскільки пошкоджений
автомобіль позивача вже було
відремонтовано (а.с.32).

Обгрунтовуючи свою апеляційну скаргу,
її заявник посилався на те, що у
відповідності до вимог ст.37 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» підставою для відмови у
здійсненні страхового відшкодування
(регламентної виплати) невиконання
потерпілим або іншою особою, яка має
право на отримання відшкодування,
своїх обов'язків, визначених цим
Законом, якщо це призвело до
неможливості страховика (МТСБУ)
встановити факт дорожньо-транспортної
пригоди, причини та обставини її
настання або розмір заподіяної шкоди.

Однак, в даному випадку вказані доводи
є безпідставними і спростовуються
наступним.

Відповідно до п.19 Постанови № 4 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» з урахуванням
змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону
України «Про страхування» у разі
настання страхового випадку страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору
страхування є підставою для відмови у
виплаті лише в тому разі, якщо таке
порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатись, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
судом у кожному конкретному випадку.
Наприклад, несвоєчасне повідомлення
страхувальником страховика без
поважних на те причин про настання
страхового випадку (пункт 5 частини
першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини
першої статті 991 ЦК) може бути підставою
для відмови у виплаті страхового
відшкодування у тому разі, якщо воно
позбавило страховика можливості
дізнатися, чи є ця подія страховим
випадком.

При цьому суди також повинні мати на
увазі, що порушення страхувальником
визначеного договором страхування
строку подання документів, що
стосуються страхового випадку, не є
порушенням визначеного договором
строку повідомлення про настання
страхового випадку.

Як зазначалося вище, 02.01.2013 року позивач
направив до МТСБУ пакет документів
разом зі Звітом про оцінку вартості
пошкодженого автомобіля, а також
іншими необхідними документами для
виплати страхового відшкодування
матеріальної шкоди. Як було зазначено
вище, вказану заяву МТСБУ отримало
18.01.2013 року, про що було вказано в листі
про відмову у відшкодуванні шкоди
(а.с.32).

Однак, відмовляючи у виплаті
страхового відшкодування, МТСБУ
послалось на те, що пошкоджений
автомобіль позивача відремонтований,
що в свою чергу перешкоджає
представнику МТСБУ встановити факт
ДТП, причини та обставини її настання
або розмір заподіяної шкоди.

Проте, даний висновок МТСБУ є
незаконним і протирічить письмовим
доказам, які маються у справі.

Так, як вбачається із Висновку № 6528
судової автотоварознавчої експертизи
від 03 лютого 2014 року, на дослідження
експерта 24 січня 2014 року був наданий
пошкоджений автомобіль позивача
(а.с.134).

Таким чином, протягом року після
отримання МТСБУ заяви від позивача про
відшкодування шкоди, автомобіль
позивача був пошкоджений, однак
представник МТСБУ в порушення ст. 41
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», протягом десяти
робочих днів після одержання
страховиком повідомлення про ДТП, не
здійснив виїзду до місця знаходження
пошкодженого автомобіля для його
огляду.

Такого висновку колегія суддів дійшла,
виходячи з вищевикладеного, а також із
наступного.

Згідно п.33.3 ст.33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» водії та власники
транспортних засобів, причетних до
дорожньо-транспортної пригоди,
власники пошкодженого майна
зобов'язані зберігати пошкоджене майно
(транспортні засоби) у такому стані, в
якому воно знаходилося після
дорожньо-транспортної пригоди, до тих
пір, поки його не огляне призначений
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
представник (працівник, аварійний
комісар або експерт), а також
забезпечити йому можливість провести
огляд пошкодженого майна (транспортних
засобів). Особи, зазначені в цьому
пункті, звільняються від обов'язку
збереження пошкодженого майна
(транспортних засобів) у такому стані, в
якому воно знаходилося після
дорожньо-транспортної пригоди, у разі
якщо не з їхньої вини протягом десяти
робочих днів після одержання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду його уповноважений
представник не прибув до
місцезнаходження такого пошкодженого
майна.

Що стосується самого факту ДТП та
винних дій відповідача ОСОБА_4, то
зазначені обставини встановлені
постановою Комінтернівського
районного суду Одеської області від
24.10.2012 року, згідно якої відповідач
ОСОБА_4 за результатами даного ДТП
визнаний винним у здійсненні
адміністративного правопорушення та
на нього накладено штраф в сумі 340грн.
(а.с.11).

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За змістом ч. 4 ст. 61 ЦПК України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову, з питань, чи мали місце ці
дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставини ДТП встановлені
вищезазначеним судовим рішенням, а
тому є встановленими і такими, що не
підлягають доказуванню.

Враховуючи, що позивачем ОСОБА_3 на
адресу МТСБУ були направлені всі
необхідні документи, підтверджуючі
факт ДТП, причини та обставини її
настання та розмір заподіяної шкоди,
пошкоджений автомобіль був наявний у
позивача на час звернення його до
МТСБУ, у останнього не було правових
підстав для відмови у виплаті
страхового відшкодування
(регламентної виплати).

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги не надав суду
достатніх, належних і допустимих
доказів існування обставин, на які він
посилається як на підставу своїх
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія судів
дійшла висновку про законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду, доводи апеляційної скарги його не
спростовують, рішення ухвалено у
відповідності до вимог матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржуване рішення суду залишити без
змін.

Враховуючи, що заявником апеляційної
скарги при поданні останньої не було
сплачено судовий збір, колегія суддів
вважає за необхідне стягнути з МТСБУ на
користь державного бюджету України
судовий збір за розгляд справи в
апеляційному порядку в сумі 243,75 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Моторного
(транспортного) страхового бюро
України відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 05 червня 2014 року залишити
без змін.

Стягнути з Моторного (транспортного)
страхового бюро України на користь
державного бюджету України судовий
збір за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції в сумі 243 гривні
75 копійок (двісті сорок три гривні
сімдесят п'ять копійок).

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

Л.Є. Виноградова

С.П. Гайворонський