Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №287/234/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі:

головуючого судді
Григорусь Н.Й.

суддів
Талько О.Б., Косигіної Л.М.

секретаря судового засідання
Трохимчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики

за апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» на ухвалу Олевського
районного суду Житомирської області
від 15 травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Олевського районного суду
Житомирської області від 15 травня 2014
року частково задоволено заяву
позивача ОСОБА_1 щодо забезпечення
позову по справі шляхом накладення
арешту на грошові кошти та майно, що
належить відповідачу ОСОБА_2, де б воно
не знаходилося на загальну суму 39 000,00
грн.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду,
ТОВ «Кредитні ініціативи» подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу Олевського районного
суду від 15.05.2013 року про забезпечення
позову, якою накладено арешт на
квартиру, що складає ? частину
одноповерхового житлового будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 56,7 кв.м, житловою
площею 27,4 кв.м. Доводи апеляційної
скарги обґрунтовує тим, що вказана
ухвала постановлена з порушенням норм
процесуального права, оскільки суд
першої інстанції, постановляючи ухвалу
про задоволення заяви про забезпечення
позову, не врахував, що дана квартира є
предметом іпотеки за договором від
28.02.2008 року, а відтак іпотекодержатель
має пріоритетне право на задоволення
своїх вимог за рахунок іпотечного
майна перед іншими стягувачами у разі
порушення його прав.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у
квітні 2013 року позивач звернулась до
суду із позовом, в якому просила
стягнути з відповідача ОСОБА_2 борг у
сумі 39 000,00 грн за договором позики та
судові витрати.

Відповідно до вимог ст. 151, 152 ЦПК
України забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду, суд за заявою осіб, які беруть
участь у розгляді справи, може вжити
заходи забезпечення позову. Одним із
видів забезпечення позову є накладення
арешту на майно або кошти, що належать
відповідачу і знаходяться у нього або в
інших осіб.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяви про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання рішення суду про
задоволення позову, особу відповідача,
тощо. Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Суд першої інстанції постановляючи
ухвалу про забезпечення позову в межах
заявлених позовних вимог дійшов
правильного висновку, що набуття права
власності на майно відповідача іншими
особами, може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду,
щодо стягнення боргу за договором
позики.

Перебування спірного майна в іпотеці
не є підставою для відмови у
забезпечення позову за вимогами інших
стягувачів.

Крім того, пунктом 4 статті 54 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що про звернення
стягнення на заставне майно для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю та роз'яснює
останньому право звернення до суду з
позовом про зняття арешту із
заставного майна.

Таким чином, судом першої інстанції
постановлено ухвалу про забезпечення
позову з додержанням вимог закону,
підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 153-154, 303, 304, 307, 312-315
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» відхилити.

Ухвалу Олевського районного суду
Житомирської області від 15 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: