Справа № 184/622/14-ц
Номер провадження 2/184/231/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2014м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
судді Томаш В.І.,

при секретарі -
Попівніч Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Орджонікідзе цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про
встановлення факту прийняття спадщини
та про визнання права власності на
нерухоме спадкове майно» та зустрічну
позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 «про встановлення факту
прийняття спадщини та про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування за заповітом», -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав та доповнив свої позовні
вимоги і просить суд встановити факт
прийняття спадщини померлою
ІНФОРМАЦІЯ_5 року його матір'ю ОСОБА_5
після смерті її чоловіка ОСОБА_6,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року та визнати
за ним - ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 та на
земельну ділянку загальною площею 0,0782
га, на якій розташований житловий
будинок з надвірними спорудами, яка
зареєстрована на ім'я батька ОСОБА_6 на
підставі Державного акту на право
власності серії НОМЕР_1 від 04.02.2003 року.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2
позивач не визнав та просить суд в їх
задоволенні відмовити, надав з цього
приводу письмові заперечення.

Відповідач - ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги позивача не
визнала та просить суд в їх задоволенні
відмовити і підтримала свої зустрічні
позовні вимоги та просить суд
встановити факт прийняття нею
спадщини, що залишилася після смерті її
батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6
року та визнати за нею - ОСОБА_2 право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
та на земельну ділянку, на якій
розташований житловий будинок з
надвірними спорудами, яка
зареєстрована на ім'я ОСОБА_6 в порядку
спадкування за заповітом. Позовні
вимоги ОСОБА_1 не визнає.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позовні вимоги позивача ОСОБА_2
підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
повторно не з'явилася, про день та час
розгляду справи була повідомлена
належним чином, про важливість своєї
відсутності суд не повідомила.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому
засіданні підтвердили факт проживання
ОСОБА_2 АДРЕСА_1 протягом останніх
багатьох років.

Суд, вислухав пояснення сторін,
свідків, дослідивши матеріали справи і
оцінивши їх в сукупності, прийшов до
висновку, що заявлені позивачем ОСОБА_1
позовні вимоги та ОСОБА_2 зустрічні
позовні вимоги є обґрунтованими,
частково знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні та підлягають
частковому задоволенню за наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
заочним рішенням Орджонікідзевського
міською суду Дніпропетровської
області від 11.05.2011 року був задоволений
позов його рідної матері ОСОБА_5 до її
дочки та його сестри ОСОБА_2 про
встановлення факту прийняття спадщини
та про визнання права власності на
житловий будинок з надвірними
спорудами. Суд постановив рішення, яким
встановив факт прийняття спадщини, що
залишилася після смерті його батька
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року,
його дружиною та його матір'ю ОСОБА_5;
визнав за ОСОБА_5 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1. 23.05.2011 року
зазначене рішення суду набрало
законної сили.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року його матір ОСОБА_5
померла. Після смерті матері позивач
прийняв спадщину, що залишилася після
смерті, звернувшись з заявою про
прийняття спадщині до приватного
нотаріуса Орджонікідзевського
нотаріального округа ОСОБА_10, якою за
його заявою була заведена спадкова
справа № 90/2013, що підтверджується
довідкою приватного нотаріуса ОСОБА_10
Зазначена вище справа за позовом його
померлої матері була розглянута судом
у відсутність відповідачки, яка нібито
постійно проживала разом з матір'ю.

У лютому 2014 року відповідач ОСОБА_2
звернулася до суду з заявою про
перегляд та скасування зазначеного
заочного рішення, посилаючись на те, що
вона не отримала жодної повістки суду і
нібито постійно проживаючи у
батьківському будинку вона тільки в 2014
році дізналася про зазначене рішення
суду і 14.01.2014 року вона його отримала. В
зв'язку з тим, що в матеріалах справи не
було підпису відповідачки в отриманні
судових повісток, що вона фактично в
зазначеному житловому будинку не
проживала, суд скасував заочне рішення
суду та призначив справу до розгляду в
загальному порядку.

Після смерті матері позивач є її
правонаступником в зв'язку з тим, що у
встановленому законом порядку та в
передбачений законом строк прийняв
спадщину, що залишилися після смерті
матері відповідно до вимог ст. 1269 ЦК
України.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини. Він таку заяву
подав.

Після смерті громадянина його майнові
права та обов'язки, а також деякі
немайнові права переходять до інших
осіб. Такий перехід майна померлою до
іншої особи або до інших осіб
називається спадковим
правонаступництвом (спадкуванням).

Відповідачка з заявою про прийняття
спадщини до нотаріальної контори не
зверталася, однак проживала разом з
батьком та матір'ю. Однак позивач
помилково вважає, що ОСОБА_2 не має
ніяких прав на спадкове майно, що
залишилося після смерті їхніх батьків.
В зв'язку зі смертю їхньої матері він
відповідно до зазначених вище правових
норм повинен бути визнаний позивачем
по справі замість померлої матері.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер рідний батько
позивача - ОСОБА_6, який з 28.07.1956 року по
день своєї смерті перебував у
зареєстрованому шлюбі з його матір'ю
ОСОБА_5. Під час шлюбу на спільні кошти
подружжя вони на підставі договору на
забудову від 15.12.1959 року, укладеного
померлим батьком з виконкомом
Орджонікідзевської міської ради
Дніпропетровської області, побудували
житловий будинок АДРЕСА_1. Право
власності на ім'я їхнього померлого
батька ОСОБА_6 було зареєстровано
Нікопольським КП « МБТІ», що
підтверджується наданими до справи
документами.

Пізніше батьки побудували додатково
надвірні споруди: сіни (літ.«а-1»), сарай
(літ.«В»), сарай (літ.«Г»), які були
узаконені рішенням виконкому
Орджонікідзевської міської ради
Дніпропетровської області № 153 від
16.04.1980 року.

Відповідно до ст. 22, 28 Кодексу України
про шлюб та сім'ю, який діяв на час
будівництва батьками зазначеного
житлового будинку та на час смерті
їхнього батька, їхня матір ОСОБА_5 мала
права на ? частину всього придбаного
під час шлюбу з батьком майна, у тому
числі і на ? частину зазначеного
житлового будинку з надвірними
спорудами, незалежного від того, на чиє
ім'я з них зазначений житловий будинок
був зареєстрований на праві власності.

Таким чином, на час смерті їхнього
батька ОСОБА_6 станом на ІНФОРМАЦІЯ_6
року відкрилася спадщина не на весь
житловий будинок, а тільки на ? його
частину, на яку батько мав право
відповідно до ст. 22 КЗШС.

Відповідно до заповіту їхнього батька
все своє майно вів заповів відповідно
по справі. Але після його смерті
фактично відкрилася спадщина не на
весь зазначений житловий будинок з
надвірними спорудами, а тільки на ? його
частку, з якої його матір мала право на
обов'язкову частку, при умові, що
відповідач прийняла спадщину після
смерті свого батька.

Позивач вважає, що на час смерті
їхнього батька відповідачка разом з
батьками не проживала, однак з цими
висновками суд погодитися не може,
оскільки ці обставини спростовані в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 524 ЦК України (1963 року),
який діяв на час смерті нашого батька,
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом.

Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року),
для придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 року)
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину:

1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном;

2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини

заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні
бути вчинені протягом шести місяців з
дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 535 ЦК України (1963 року),
неповнолітні або непрацездатні діти
спадкодавця (в тому числі усиновлені),
а також непрацездатні дружина, батьки
(усиновителі) і утриманці померлого
успадковують, незалежно від змісту
заповіту, не менше двох третин
частки,яка належала б кожному з них при
спадкоємстві за законом (обов'язкова
частка).

Матір сторін ОСОБА_5 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1 року і на час смерті
їхнього батька матері було 76 років і
таким чином відповідно до ст. 535 ЦК
України (1963 року) вона мала право на
обов'язкову частку від спадщини, що
відкрилася після смерті їхнього
батька, тобто від ? частки зазначеного
житлового будинку. І розмір
обов'язкової частки, на яку їхня матір
мала право і яку вона придбала, складає:
? частина житлового будинку: 2
(спадкоємця) х 2/3 частки = 1/6 частка.
Всього таким чином після смерті їхньої
матері відкрилася спадщина на ? частку +
1/6 частка = 4/6 = 2/3 частки.

Відповідно до ст. 562 ЦК України (1963
року), поділ спадкового майна
провадиться за згодою спадкоємців, що
прийняли спадщину. При недосягненні
згоди поділ провадиться судовим
порядком відповідно до часток,
належних кожному з спадкоємців за
законом або за заповітом.

Суд вважає, що відповідачка спадщину,
що відкрилася після смерті батька
прийняла, оскільки на час смерті батька
дійсно проживала разом зі
спадкодавцем.

На випадок своєї смерті ОСОБА_5 склала
заповіт від 04.03.2011 року, в якому все своє
майно, що буде належати їй на день її
смерті, а також все те, на що вона буде
мати право, вона заповіла позивачу
ОСОБА_1.

Відповідачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4
року. Їхня матір померла ІНФОРМАЦІЯ_5
року. Тобто на час смерті їхньої матері
відповідачці було тільки 54 роки, вона
не була непрацездатною за віком на час
смерті їхньої матері. Таким чином, вона
не має право на обов'язком частку після
смерті їхньої матері.

Суд вважає, що відповідач має право на
зазначений житловий будинок з
надвірними спорудами, але не в повному
обсязі згідно з заповітом, а на 1/3 його
частку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України,
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 256 ч. 2 ЦПК України, у
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України
заява фізичної особи про встановлення
факту, що має юридичне значення ,
подається до суду за місцем її
проживання.

В обґрунтування своїх зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 посилається на
те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є її батьками, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом про її народження. Крім
цього, вони є також батьками
відповідачів - ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
померлого ОСОБА_11.

Її батько ОСОБА_6 ще при житті мав у
приватній власності житловий будинок
АДРЕСА_1 на підставі договору на
забудову від 15.12.1959 року, право
власності на який було зареєстровано в
КП «НБТІ».

В будинку АДРЕСА_1 вона проживала і була
зареєстрована з дитинства. Згідно ст. 29
ЦК України (2003 року), місце проживання
фізичної особи є житловий будинок, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово. В серпні 2001
року вона повторно зареєструвалась і
проживала в АДРЕСА_1. Це житло для неї
було основним.

08 липня 2002 року, на випадок своєї
смерті, її батько ОСОБА_6 склав заповіт,
який був посвідчений нотаріусом
Орджонікідзевського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 Її батько
на випадок своєї смерті заповідав їй
все рухоме і нерухоме майно, в тому
числі будинок АДРЕСА_1
Дніпропетровської області, та земельну
ділянку. Цей заповіт не був скасований.
Укладення заповіту було погоджено з її
матір'ю, яка не заперечувала проти
цього, так як це було вирішено на
сімейній раді.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер її батько
ОСОБА_6, поховання якого було здійснено
в м. Орджонікідзе. Після смерті батька
нею була прийнята його спадщина шляхом
вступу в її володіння, користування (ч. 1
п. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року) та
подальшого проживання в будинку,
користуванням побутовим майном,
земельною ділянкою та інше. Вартість
будинку, згідно даних КП «НБТІ»,
становила 46 588 грн. і це не оспорюється
позивачем по справі. Так як вона
фактично прийняла спадщину після
смерті батька, то і не поспішала
отримувати свідоцтво про спадщину.

Її мати ОСОБА_5 та відповідачі по справі
після смерті батька, як спадкоємці, не
заявляли про свою згоду прийняти
спадщину (ч. 3 ст.459 ЦК України 1963 року).
Від спадщини, яка залишилась після
батька, вона не відмовлялась, в тому
числі і на користь інших спадкоємців.

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України 2003 року, який
вступив у дію 01.01.2004 року щодо цивільних
відносин, які виникли до набрання
чинності Цивільним кодексом України,
положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.
Згідно п. 5 цих положень, правила книги
шостої Цивільного кодексу України
застосовуються також до спадщини, яка
відкрилася, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання чинності
цим Кодексом.

Згідно ст. 1268 ЦК України 2003 року,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину.

З 2007 по 2011 рік вона тимчасово та
періодично знаходилась на заробітках в
Російській Федерації і після
повернення додому стала доглядати за
своєю матір'ю ОСОБА_5. Вона проживала в
будинку і доглядала за матір'ю, робила
ремонт в будинку, займалась
вирощуванням продукції на городі.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року в м. Орджонікідзе
померла її мати. При житті мати їй ні
разу не повідомляла про заповіт на
користь ОСОБА_1, звернення до суду та
оформлення права власності на будинок.
Як з'ясувалось пізніше, ОСОБА_1 це все
зробив, щоб вона та інші близькі родичі
нічого не знали, користуючись
хворобливим станом їхньої матері.

В будинку АДРЕСА_1 вона проживає і в
теперішній час разом з чотирма
малолітніми онуками, троє з яких
зареєстровані в будинку, за якими вона
опікується на підставі рішення
виконкому Орджонікідзевської міської
ради.

В кінці грудня 2013 року до її постійного
місця проживання прибув відповідач по
справі ОСОБА_1 та повідомив, що вона
повинна разом зі своїми онуками
виїхати з будинку АДРЕСА_1, так як він є
власником цього будинку згідно
заповіту їхньої матері ОСОБА_5, за якою
було визнано право власності на
будинок на підставі заочного рішення
Орджонікідзевського міського суду від
11 травня 2011 року.

25.02.2014 року Орджонікідзевський міський
суд скасував заочне рішення від 11.05.2011
року про встановлення факту прийняття
спадщини ОСОБА_5, яка залишилась після
смерті її чоловіка ОСОБА_6, та визнання
за нею права власності на будинок
АДРЕСА_1.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець,
який прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину. Згідно
ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право
на спадщину видається після закінчення
шести місяців з часу відкриття
спадщини.

В теперішній час вона не має можливості
отримати свідоцтво на спадщину, так як
нотаріус вважає, що це необхідно
вирішувати в судовому порядку. Крім
цього, ОСОБА_1 на підставі рішення суду
від 11.05.2011 року, не ставлячи її до
відома, переоформив право власності на
будинок з батька на матір, яке тепер
скасоване. Також, до теперішнього часу
значиться право власності на земельну
ділянку домоволодіння АДРЕСА_1 на
батькові ОСОБА_6 на підставі державного
Акту серії НОМЕР_1 від 04 лютого 2003 року.

З доводами позивача ОСОБА_1, викладених
в позовній заяві та в судовому
засіданні та з доводами позивача
ОСОБА_2, викладені нею в зустрічній
позовній заяві та в судовому засіданні
суд погоджується частково виходячи з
приведених вище доказів та вважає
встановленим, що померла ІНФОРМАЦІЯ_5
року ОСОБА_5 прийняла спадщину після
смерті її чоловіка ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_6 року, а тому за ОСОБА_1
необхідно визнати право власності,
однак на 2/3 частки житлового будинку
АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, на якій
розташований житловий будинок з
надвірними спорудами, загальна площа
якої складає 0,0782 га, яка зареєстрована
на ім'я ОСОБА_6 на підставі Державного
акту на право власності серії НОМЕР_1
від 04.02.2003 року; окрім того суд вважає
встановленим факт прийняття спадщини
ОСОБА_2, що залишилася після смерті її
батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6
року, а тому за ОСОБА_2 необхідно
визнати право власності, однак на 1/3
частку житлового будинку АДРЕСА_1 та на
земельну ділянку, на якій розташований
житловий будинок з надвірними
спорудами.

Суд вважає недопустимим інший варіант
розподілу часток вищевказаного
спірного житлового будинку між
сторонами по справі з урахуванням
наданими сторонами по справі доказів
та встановлених в судовому засіданні
обставинам справи, оскільки це буде
суперечити вимогам цивільного
законодавства України.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 316, 321, 1221, 1222, 1223, 1268,
1296, 1298 Цивільного кодексу України, ст.
ст. 10, 11, 57, 60, 209 - 213 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про
встановлення факту прийняття спадщини
та про визнання права власності на
нерухоме спадкове майно» задовольнити
частково.

Встановити факт прийняття спадщини
померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5 після
смерті її чоловіка ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 право
власності на 2/3 частки житлового
будинку АДРЕСА_1 та на земельну ділянку,
на якій розташований житловий будинок
з надвірними спорудами, загальна площа
якої складає 0,0782 га, яка зареєстрована
на ім'я ОСОБА_6 на підставі Державного
акту на право власності серії НОМЕР_1
від 04.02.2003 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 «про встановлення факту
прийняття спадщини та про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування за заповітом»
задовольнити частково.

Встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_2, що залишилася після смерті її
батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6
року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 право
власності на 1/3 частку житлового
будинку АДРЕСА_1 та на земельну ділянку,
на якій розташований житловий будинок
з надвірними спорудами, загальна площа
якої складає 0,0782 га, яка зареєстрована
на ім'я ОСОБА_6 на підставі Державного
акту на право власності серії НОМЕР_1
від 04.02.2003 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 - днів з дня
проголошення рішення до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського

міського суду
Томаш В.І.