АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/8068/13-ц 22-ц/774/2053/К/14
Справа № 210/8068/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2053/К/14
суддя Чайкіна О.В.
Суддя-доповідач - Зубакова
РІШЕННЯ

Іменем України

01 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Бондар Я.М., Соколан
Н.О.

при секретарі: Булах К.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» на рішення
Дзержинського районного суду
м.Кривого Рогу від 09 липня 2014 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

представник позивача Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» - Подолінний Роман
Георгійович,

представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

20 березня 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» (надалі - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за укладеним
кредитним договором № KRXRRX10970635 від
24.01.2007 року, відповідно до якого ОСОБА_3
отримала грошові кошти в сумі 7 700,00 грн.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Просив суд стягнути з відповідача на
свою користь заборгованість за
кредитним договором станом на 07.03.2013
року в розмірі 84 894,93 грн. та судові
витрати по справі.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 09 липня 2014 року в
задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Прийшовши до висновку про пропуск
позивачем трирічного строку позовної
давності, суд першої інстанції не
врахував, що сторони у письмовій формі
домовилися про збільшення строку
позовної давності стосовно стягнення
заборгованості за кредитом до 5 років,
що не заборонено ст. 259 ЦК України.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» - Подолінного Р.Г., який
підтримав доводи апеляційної скарги та
просив її задовольнити, представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, який
заперечував проти доводів апеляційної
скарги та просив її відхилити,
залишивши рішення суду першої
інстанції без змін, як законне та
обґрунтоване, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
послався на те, що, заявляючи позов у
березні 2013 року, позивачем пропущено
трирічний строк позовної давності.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції погодитись не можна,
оскільки він зроблений судом з
порушенням норм цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду
не відповідає.

Відповідно положень ст.ст.526,527,530 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Судом встановлено, що 24.01.2007 року між
Закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», та відповідачем ОСОБА_3
укладено договір споживчого кредиту №
KRXRRX10970635, відповідно до якого банком
відповідачу надано грошові кошти у
розмірі 7 700,00 на строк до 23.01.2009 року
включно зі сплатою 1,0% на місяць на суму
залишку заборгованості по кредиту,
щомісячної винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 189,40
грн. та одноразової винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 700,00 грн., а ОСОБА_3
зобов'язалася повернути кредит,
сплатити відсотки, та інші платежі у
порядку та строки визначені цим
договором.

Як вбачається з договору № KRXRRX10970635 від
24.01.2007 року, сторони між собою
погодились, що повернення кредиту
здійснюється на підставі та на умовах,
визначених у Заяві позичальника та
Умовах надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), з якими ОСОБА_3 була
ознайомлена, що підтверджується її
підписом у Заяві позичальника (а.с. 4-
зворот).

При цьому, згідно з пунктом 3.2.9. Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт)
позичальник ОСОБА_3 зобов'язалася
повністю повернути кредит до дати,
зазначеній у Заяві позичальника, тобто
до 23.01.2009 року, а у випадку непогашення
нею щомісячних платежів у встановлені
строки погодилась на подальше
нарахування відсотків у подвійному
розмірі у порядку визначеному п. 4.2. цих
Умов.

Отже, навіть встановивши строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору, сторони погодились між собою
можливість прострочення виконання
щоїмісячних зобов'язань на строк до
23.01.2009 року.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття
позовної давності, згідно з якою це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Відповідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а згідно із
абзацу 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання
починається зі спливом строку
виконання кредитного договору. Разом з
тим із настанням певної події, яка має
юридичне значення, законодавець
пов'язує термін, який визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати (ст. ст.
251, 252 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямованих на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти)
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що
відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з договору № KRXRRX10970635 від
24.01.2007 року, сторони між собою
погодились, що повернення кредиту
здійснюється на підставі та на умовах,
визначених у Заяві позичальника та
Умовах надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), з якими ОСОБА_3 була
ознайомлена, що підтверджується її
підписом у Заяві позичальника (а.с. 4-
зворот).

Згідно п. 5.5. Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) терміни позовної давності
по вимогам про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів за
даним Договором встановлено
тривалістю п'ять років.

Таким чином, перебіг строку позовної
давності починається дати закінчення
строку виконання зобов'язань - 23.01.2009
року та закінчується через п'ять років -
23.01.2014 року.

З наданого позивачем розрахунку
вбачається, що станом на 07.03.2013 року
відповідач має заборгованість в
розмірі 84 894,93 гривень, яка складається
з:

- 6 237,59 грн. - заборгованість за
кредитом,

- 20 671,48 грн. - заборгованість по
процентам за користуванням кредитом,

- 3 210,69 грн. - заборгованість по
комісії за користування кредитом,

- 50 256,367 грн. - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором,

- 500,00 грн. - штраф відповідно до
пункту 5.3. Умов та правил надання
банківських послуг (фіксована
складова),

- 4 081,81 грн. - штраф відповідно до
пункту 5.3. Умов та правил надання
банківських послуг (процентна
складова).

За загальним правилом, що випливає із
Цивільного кодексу України, період, за
який нараховується пеня за
прострочення виконання зобов'язання,
не обмежується.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Отже, аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК
України дає підстави для висновку про
те, що стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
строку позовної давності за основною
вимогою.

В порушення вищевикладеного, позивач
нарахував пеню за весь період
заборгованості у розмірі 59 256,36 грн.,
що є невірним.

Згідно розрахунку заборгованість по
пені за один рік складає 19 246,01 грн., яку
належить стягнути з відповідачки за
порушення кредитних зобов'язань.

Розглядаючи заяву представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про
зменшення розміру неустойки (а.с. 56),
колегія суддів не вбачає підстав для її
задоовлення, оскільки частина третя
статті 551 ЦК України з урахуванням
положень статті 3 ЦК України щодо
загальних засад цивільного
законодавства та частини четвертої
статті 10 ЦПК України щодо обов'язку
суду сприяти сторонам у здійсненні
їхніх прав дає право суду зменшити
розмір неустойки за умови, що він
значно перевищує розмір збитків, а
розмір прямих збитків за кредитним
договором № KRXRRX10970635 від 24.01.2007 року
станом на 07.03.2013 року становить 30 119,76
грн. (заборгованість за кредитом у
розмірі 6 237,59 грн. + заборгованість по
процентам за користуванням кредитом у
розмірі 20 671,48 грн. + заборгованість по
комісії за користування кредитом у
розмірі 3 210,69 грн.), що значно перевищує
розмір пені, що підлягає стягненню з
відповідача (19 246,01 грн.).

На підставі викладеного апеляційна
скарга позивача підлягає задоволенню
частково, рішення суду скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог частково за
вказаних вище підстав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню понесені судові
витрати в розмірі 1 273,42 грн. (а.с. 1, 93).

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 309,
ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити
частково.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 09 липня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРИВАТБАНК»
заборгованість за кредитним договором
№ KRXRRX10970635 від 24.01.2007 року станом на
07.03.2013 року в розмірі 53 854 (п'ятдесят три
тисячі вісімсот п'ятдесят чотири)
гривень 58 копійок, яка складається з:

- 6 237,59 грн. - заборгованість за
кредитом,

- 20 671,48 грн. - заборгованість по
процентам за користуванням кредитом,

- 3 210,69 грн. - заборгованість по
комісії за користування кредитом,

- 19 246,01 грн. - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором,

- 500,00 грн. - штраф відповідно до
пункту 5.3. Умов та правил надання
банківських послуг (фіксована
складова),

- 4 018,81 грн. - штраф відповідно до
пункту 5.3. Умов та правил надання
банківських послуг (процентна
складова).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові
витрати по справі у розмірі 1273,42
гривень.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: