Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа № 22-ц/778/3276/14 Головуючий у 1
інстанції: Гончаренко П.П.
Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 14» жовтня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 22 травня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про визнання права на
приватизацію земельної ділянки без
погодження меж із суміжним
землекористувачем, усунення перешкод в
користуванні майном, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулась з
вказаним позовом до ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що є на підставі договору
купівлі-продажу від 18.12.2001 року
власником житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Балабинської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області від 07.11.2002 року за № 143/2 їй
передано у власність земельну ділянку
площею 0,0533 га для обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель. 09.12.2002 року вона отримала
Державний акт на право приватної
власності на землю серія ПІ-ЗП № 067335.

Її сусідом та власником житлового
будинку АДРЕСА_2 є відповідач - ОСОБА_3

Після проведення землевпорядною
організацією геодезичної зйомки було
встановлено, що в її користуванні окрім
приватизованої земельної ділянки
площею 533 кв.м. знаходиться земельна
ділянка площею 162 кв.м., у відповідача
окрім приватизованої ним земельної
ділянки знаходиться додатково
земельна ділянка площею 263 кв.м.

Рішенням Балабинської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області № 38 від 01.11.2013 року їй надано
дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність для ведення особистого
селянського господарства орієнтовано
площею 0,02 га із земель житлової
забудови, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідач, власник суміжної земельної
ділянки, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_2, відмовився підписувати акт
погодження меж земельної ділянки та
передачі межових знаків на зберігання.
Зазначена обставина позбавляє її
можливості приватизувати земельну
ділянку і отримати державний акт на
право власності на земельну ділянку.

Крім того, з отриманого нею від ТОВ
«Козацькі землі ЛТД» плану земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1 вбачається,
що надана їй у власність земельна
ділянка орієнтовано площею 0,0162 га
частково знаходиться у фактичному
користуванні відповідача. Зазначені
дії відповідача є неправомірними,
оскільки зазначена ділянка перейшла у
її володіння та користування.

На підставі зазначеного просила:

- визнати погодженою межу за номер
точок В-А, земельної ділянки площею 0,0162
га, виділеної у її власність для
ведення особистого селянського
господарства за адресою: АДРЕСА_1 із
суміжним землекористувачем
(землевласником) ОСОБА_3 без його
підпису в актах про погодження меж
земельної ділянки від 23.12.2013 року та
прийому-передачі межових знаків від
23.12.2013 року на її зберігання як
власнику;

- визнати погодженими Акт погодження
меж земельної ділянки із суміжними
землевласниками та землекористувачами
від 23.12.2013 року та Акт прийому-передачі
межових знаків на зберігання від 23.12.2013
року про встановлення в натурі меж
земельної ділянки, що надана їй у
власність, площею 0,0162 га для ведення
особистого селянського господарства
за адресою: АДРЕСА_1, на яких відсутні
підписи сусіднього землекористувача
(землевласника) суміжної земельної
ділянки (номер точок В-А) ОСОБА_3;

- визнати погодженою межу за номер
точок Д-А земельної ділянки площею 0,0533
га, виділеної у її власність для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
за адресою: АДРЕСА_1, із суміжним
землекористувачем (землевласником)
ОСОБА_3 без його підпису в актах про
погодження меж земельної ділянки від
23.12.2013 року та прийому-передачі межових
знаків від 23.12.2013 року на зберігання їй
як власнику;

- визнати погодженими Акт погодження
меж земельної ділянки із суміжними
землевласниками та землекористувачами
від 23.12.2013 року та Акт прийому-передачі
межових знаків на зберігання» від
23.12.2013 року про встановлення в натурі
меж земельної ділянки, що надана у
власність ОСОБА_4, площею 0,0533 га,
виділеної у власність їй для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
за адресою: АДРЕСА_1 на яких відсутні
підписи сусіднього землекористувача
(землевласника) суміжної земельної
ділянки (номер точок В-А) - ОСОБА_3;

- зобов'язати ОСОБА_3 звільнити земельну
ділянку площею 0,0006 га та перенести свій
паркан з її земельної ділянки площею
0,0162 га згідно до плану земельної
ділянки виготовленого ТОВ «Козацькі
землі ЛТД» яка заштрихована у плані
червоний колір та має розміри 1,17 х 3,75 х
2,39х 5,86.

- визнати за нею право на приватизацію
без підпису ОСОБА_3

Рішенням Запорізького районного суду
Запорізької області від 22 травня 2014
року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову, судові витрати
покласти на ОСОБА_4

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України
передбачено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
рішення не відповідає.

Згідно з ч. З ст. 158 Земельного кодексу
України (надалі ЗК України) органи
місцевого самоврядування вирішують
земельні спори у межах населених
пунктів щодо меж земельних ділянок, що
перебувають у власності і користуванні
громадян, та додержання громадянами
правил добросусідства, а також спори
щодо розмежування меж районів у містах.

Статтею 159 ЗК України визначено, що
земельні спори розглядаються органами
місцевого самоврядування на підставі
заяви однієї із сторін у тижневий строк
з дня подання заяви.

Земельні спори розглядаються за участю
зацікавлених сторін, які повинні бути
завчасно повідомлені про час і місце
розгляду спору. У рішенні органу
місцевого самоврядування, що реалізує
державну політику у сфері земельних
відносин, визначається порядок його
виконання. Рішення передається
сторонам у триденний строк з дня його
прийняття.

Пунктом 34 статті 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
передбачено, що до виключної
компетенції відповідної ради належить
вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин, які
розглядаються виключно на пленарному
засіданні ради - сесії.

Відповідно до ст. 160 ЗК України рішення
органів місцевого самоврядування
вступає в силу з моменту його
прийняття. Оскарження зазначених
рішень у суді призупиняє їх виконання.
Виконання рішення щодо земельних
спорів здійснюється органом, який
прийняв це рішення. Виконання рішення
щодо земельних спорів може бути
призупинено або його термін може бути
продовжений вищестоящим органом або
судом.

Відповідно до роз'яснень, п. 4 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 16
квітня 2004 року № 7 "Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ", згідно зі ст.158 ЗК України суди
розглядають справи за спорами про межі
земельних ділянок, що перебувають у
власності чи користуванні
громадян-заявників, які не
погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
влади з питань земельних ресурсів.
Тобто встановлення меж земельної
ділянки не є компетенцією суду.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
ОСОБА_4 на праві приватної власності
належить житловий будинок АДРЕСА_1, що
підтверджується договором купівлі -
продажу від 18.12.2001 року, посвідченим
приватним нотаріусом Запорізького
районного нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстровано в реєстрі за № 2722 (а.с. 4).

На підставі рішення Балабинської
сільської ради Запорізького району
Запорізької області за № 143/2 ОСОБА_4
передано у приватну власність земельну
ділянку площею 0,0533 га для
обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_1. 09.12.2002 року отримано Державний
акт на право приватної власності на
землю серія ІІІ-ЗП № 067335 (а.с.12).

Суміжним землекористувачем та
власником житлового будинку АДРЕСА_2 є
ОСОБА_3

Судом також встановлено, що
рішенням Балабинської селищної ради
Запорізького району Запорізької
області за № 38 від 01.11.2013 року ОСОБА_4
надано дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо ведення земельної
ділянки у власність для ведення
особистого селянського господарства
орієнтовано площею 0,02 га із земель
житлової забудови, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

На замовлення позивача ТОВ «Козацькі
землі ЛТД» виготовило технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) за адресою:
АДРЕСА_1, в яку входить акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання від 23.12.2013 року (а.с.35-52).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4
посилалась на те, що вищезазначений акт
користувачами суміжної земельної
ділянки не підписаний, межі земельної
ділянки з відповідачами не погоджені.

Виходячи з аналізу ст.ст. 126, 198 ЗК
України у зміст терміну "погодження
меж земельної ділянки з суміжними
землекористувачами" покладений
принцип добровільності вчинення
зазначених дій суб'єктами земельних
відносин, і чинним земельним
законодавством не передбачено
обов'язку щодо надання згоди у
примусовому порядку на погодження меж
земельної ділянки, у т.ч. і за рішенням
суду.

Стаття 198 ЗК України вказує, що
складовою кадастрових зйомок є
"погодження меж земельної ділянки...".

З положень ст.198 ЗК України не слідує, що
у випадку відмови суміжного
землевласника або землекористувача
від підписання відповідного документу
- акту погодження меж - слід вважати, що
погодження меж не відбулося.

Механізм встановлення меж земельних
ділянок визначено Інструкцією про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженою наказом
Держкомзему від 18 травня 2010 року № 376.

Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що
після виконання робіт із встановлення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та закріплення їх межовими
знаками складається акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання, який містить підписи
суміжних землевласників
(землекористувачів) у разі, якщо вони не
заявляють претензій до існуючих меж.

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції
закріплення межовими знаками меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється виконавцем у
присутності власника (користувача)
земельної ділянки, власників
(користувачів) суміжних земельних
ділянок або уповноваженою ним (ними)
особою.

Закріплення межовими знаками меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) може здійснюватися за
відсутності власників (користувачів)
суміжних земельних ділянок у випадку
їх нез'явлення, якщо вони були належним
чином повідомлені про час проведення
вищезазначених робіт, про що
зазначається у акті прийомки-передачі
межових знаків на зберігання.

Зазначене свідчить, що непогодження
меж земельної ділянки із суміжними
власниками та землекористувачами не
може слугувати підставою для відмови
відповідної місцевої ради в
затвердженні технічної документації.

Крім того, чинне законодавство України
не передбачає обов'язку
землекористувача надавати згоду на
погодження меж суміжних земельних
ділянок.

У цьому випадку відмова відповідачів у
наданні згоди позивачу на погодження
меж земельної ділянки суміжного
землекористувача може мати для
позивача негативні наслідки, однак це
не може розцінюватись як зловживання
відповідачами своїми правами, або як
порушення прав позивача, так як така
відмова є формою реалізації
відповідачами свого права.

Оскільки погодження меж земельної
ділянки суміжного землекористувача зі
сторони відповідачів відбулося у формі
відмови, то таке погодження має бути
прийняте і враховане органом місцевого
самоврядування при підготовці
технічної документації із землеустрою
щодо складання документа, який
засвідчує право на земельну ділянку
позивача, та при розгляді питання щодо
передачі земельної ділянки у приватну
власність.

За положеннями ч.ч. 1, 10,11 ст. 118
Земельного кодексу України,
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває в його користуванні подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього кодексу. Відмова органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування у передачі земельної
ділянки у власність або залишення
клопотання без розгляду можуть бути
оскаржені до

суду.

Матеріали справи не містять та
позивачем не надано рішення
Балабинської селищної ради
Запорізького району Запорізької
області, за результатами розгляду на
пленарному засіданні ради - сесії з
питання не погодження межі спірної
земельної ділянки ОСОБА_3

Лист заступника голови Балабинської
селищної ради Запорізького району від
21 травня 2014 року, направлений на адресу
суду під час розгляду справи, є
поясненнями третьої особи по справі -
Балабинської селищної ради
Запорізького району, а не рішенням в
розумінні положень ст.с.158, 159 ЗК
України, п. 34 ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні».

Ст. 16 ЦК України визначає перелік
способів захисту порушених прав та
інтересів у суді. Проте, погодження
зовнішніх меж земельної ділянки як
спосіб захисту права чинним
законодавством не передбачено.

Вирішуючи спір, суд не врахував
вищевказані вимоги закону та дійшов
помилкового висновку про те, що
визнання погодженим акту прийому -
передачі межових знаків без підпису
суміжних землекористувачів є способу
захисту порушеного права позивача.

З огляду на наведене та зважаючи на те,
що відмова відповідача підписати акт
узгодження та встановлення меж
земельної ділянки не призвела до
порушення прав позивача на набуття
права власності на земельну ділянку,
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
в частині вимог про визнання права на
приватизацію земельної ділянки без
погодження меж із суміжним
землекористувачем.

Що стосується вимог позивача про
усунення ОСОБА_6 перешкод в
користуванні майном, колегія суддів
виходить з наступного.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Факт оформлення права власності на
земельну ділянку підтверджується
внесенням відповідного запису до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, а також
отриманням документу, що підтверджує
проведення державної реєстрації права
на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
документом, який підтверджує факт
виникнення права власності при
здійснення державної реєстрації прав
на нерухоме майно (факт проведення
державної реєстрації права власності) -
є свідоцтво про право власності на
нерухоме майно. Однак, таке свідоцтво
надається не у всіх випадках
здійснення державної реєстрації прав.
Тому законом передбачена видача іншого
документа, який підтверджує наявність
у особи права власності чи іншого на
земельну ділянку - витягу з Державного
реєстру прав.

Оскільки позивачем не надано доказів
на підтвердження її права власності на
земельну ділянку площею 0,0162 га,
розташовану по АДРЕСА_1 вимоги позову
до ОСОБА_3 про звільнення земельної
ділянки площею 0,0006 га (яка входить до
земельної ділянки, площею 0,0162 га) є
передчасними, а рішення суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог в цій частині не відповідає
положенням п.2 ст.309 ЦПК України.

Крім того, посилання суду на висновок
від 04.04.2014 року про закриття перевірки
по матеріалу ЖЕУ №147 8 від29.03.2014 року за
зверненням ОСОБА_4 до Запорізького РВ
ГУМВС України в Запорізькій області,
який відсутній в матеріалах справи не
відповідає вимогам ст.ст.213-214 ЦПК
України.

З огляду на вищевикладене рішення суду
в частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 усунення перешкод в
користуванні майном підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316,317 ЦПК
України , колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 22 травня 2014
року у цій справі скасувати та ухвалити
по справі нове рішення наступного
змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про визнання права на приватизацію
земельної ділянки без погодження меж
із суміжним землекористувачем,
усунення перешкод в користуванні
майном відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: