УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1,
стягувач: Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк»,
заінтересована особа: Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»,
на дії державного виконавця
Дніпровського районного управління
юстиції в місті Києві Чайки Ірини
Володимирівни,

встановив:

Скаржник звернувся до суду з вказаною
заявою, посилаючись на те, що на
виконанні в ВДВС Дніпровського РУЮ у м.
Києві перебуває виконавчий лист №
2-2594/2011, виданий 22.02.2013 року Дніпровським
районним судом м. Києва про стягнення з
нього на користь ПАТ «УкрСиббанк»
боргу в розмірі 25 762,22 грн. Виконавче
провадження відкрито 09.12.2013 року.
Державним виконавцем по даній справі є
Чайка І.В. 31.07.2014 року ПАТ «Дельта Банк»,
що є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк»
подало до виконавчої служби клопотання
про закінчення провадження у зв'язку з
повним добровільним виконанням
боржником рішення суду. Однак, до цього
часу державним виконавцем не винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження. Дії державного виконавця
призводить до того, що він (скаржник) не
може вільно розпоряджатися своїм
майном, оскільки його транспортний
засіб ще й досі стоїть на автоматичному
обліку до АІК «Розшук». Як і не
припинила свою дію і постанова ВДВС про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 09.12.2013
року. Така бездіяльність виконавчої
служби грубо порушує його права та
завдає шкоди його інтересам.

В судове засідання скаржник не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи за його відсутності, скаргу
підтримав, просив її задовольнити.

В судове засідання суб'єкт оскарження
не з'явився, про день та час розгляду
справи сповіщався належним чином, заяв
про відкладення чи про розгляд справи
за його відсутності до суду не подавав.

В судове засідання представники ПАТ
«УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» не
з'явилися, про день та час розгляду
справи сповіщалися належним чином,
заяв про відкладення чи про розгляд
справи за їх відсутності до суду не
подавали.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню частково.

В суді встановлено, що 08.12.2011 року
Дніпровським районним судом м. Києва
було постановлено заочне рішення,
відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь
ПАТ «УкрСиббанк» було стягнуто борг в
розмірі 25 388,34 грн., судовий збір - 253,88
грн. та ІТЗ - 120,00 грн., а всього - 25 762,22
грн. На підставі рішення 22.02.2013 року
видано виконавчий лист.

09.12.2013 року старшим державним
виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ в м.
Києві Шеремет Ю.М. винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
№ 41156967 щодо примусового стягнення
боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«УкрСиббанк» в розмірі 25 762,22 грн.

09.12.2013 року старшим державним
виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ в м.
Києві Шеремет Ю.М. винесено постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

З повідомлення УДАІ ГУ в м. Києві від
16.04.2014 року № 10/6691 слідує, що автомобіль
«Mitsubishi Pajero», державний номер НОМЕР_1,
який належить ОСОБА_1 поставлено на
автоматизований облік до АІС «Розшук».

З договору купівлі-продажу від 08.12.2011
року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк»
та ПАТ «Дельта Банк» встановлено, що
ПАТ «Дельта Банк» отримало право
вимоги до ОСОБА_1

В липні 2014 року ОСОБА_1 самостійно в
повному обсязі виконав рішення суду, та
сплатив на користь ПАТ «Дельта Банк»
всю суму боргу, у зв'язку із чим ПАТ
«Дельта Банк» видав йому довідку №
05-2278499 від 17.07.2014 року про відсутність
боргу.

31.07.2014 року ПАТ «Дельта Банк» подав до
виконавчої служби клопотання про
закінчення виконавчого провадження у
зв'язку з повним добровільним
виконанням боржником рішення суду.
Проте, виконавче провадження до цього
часу не закрито.

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 6 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Державний виконавець
роз'яснює особам, які беруть участь у
виконавчому провадженні або
залучаються до проведення виконавчих
дій, їхні права згідно з вимогами цього
Закону. Рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця можуть бути
оскаржені в порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії. Має право
звертатися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення рішення, про видачу
дубліката виконавчого документа, про
встановлення чи зміну порядку і
способу виконання, про відстрочку та
розстрочку виконання рішення.

Відповідно до ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню у
разі: 1) визнання судом відмови
стягувача від примусового виконання
рішення суду; 2) визнання судом мирової
угоди між стягувачем і боржником у
процесі виконання; 3) смерті або
оголошення померлим стягувача чи
боржника, визнання безвісно відсутнім
боржника або стягувача, ліквідації
юридичної особи - сторони виконавчого
провадження, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва; 4) скасування
рішення суду або іншого органу
(посадової особи), на підставі якого
виданий виконавчий документ, або
визнання судом виконавчого
документа таким, що не підлягає
виконанню; 5) письмової відмови
стягувача від одержання предметів,
вилучених у боржника під час
виконання рішення про передачу їх
стягувачу, або знищення речі, що має
бути передана стягувачу в натурі; 6)
закінчення строку, передбаченого
законом для відповідного виду
стягнення; 7) визнання боржника
банкрутом; 8) фактичного виконання в
повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом; 9) повернення
виконавчого документа без виконання
на вимогу суду або іншого органу
(посадової особи), який видав
виконавчий документ; 10) направлення
виконавчого документа за належністю до
іншого відділу державної виконавчої
служби; 11) повернення виконавчого
документа до суду чи іншого органу
(посадової особи), який його видав, у
випадку, передбаченому частиною
третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо
рішення фактично виконано під час
виконання рішення Європейського суду з
прав людини; 13) непред'явлення
виконавчого документа за
відновленим виконавчим провадженням
у строки, визначені статтею 51 цього
Закону; 14) списання згідно із Законом
України "Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію"
заборгованості, встановленої
рішенням суду, яке підлягало
виконанню на підставі виконавчого
документа. 2. У випадках, передбачених
пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї
статті, виконавчий документ
надсилається до суду або іншого органу
(посадовій особі), який його видав. 3. Про
закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до ст. 50 Закону України
«Про виконавче провадження» 1. У разі
закінчення виконавчого провадження
(крім направлення виконавчого
документа за належністю іншому
органу державної виконавчої служби,
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
закінчення виконавчого провадження
за рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків нестягнення виконавчого
збору або витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій), повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а
також провадяться інші дії, необхідні
у зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом. 2. У разі якщо у виконавчому
провадженні державним виконавцем
накладено арешт на майно боржника, у
постанові про закінчення виконавчого
провадження або повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, державний виконавець
зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника. 3. За
заявою боржника державний виконавець
видає йому додаткові копії
постанови, зазначеної в частині
другій цієї статті, для їх
пред'явлення до органів, що здійснюють
реєстрацію майна або ведуть реєстр
заборони на його відчуження, для
зняття арешту, накладеного на майно.

Дослідивши матеріали справи, та
перевіривши відповідність дій
державного виконавця вимогам чинного
законодавства, суд дійшов висновку, що
в його діях (бездіяльності) є
невідповідність чинному законодавству
України, оскільки, починаючи з липня 2014
року (часу отримання від
правонаступника стягувача клопотання
про закриття виконавчого провадження у
зв'язку із повним виконанням боргового
зобов'язання боржником) не звернувся до
суду із поданням про заміну сторони
виконавчого провадження, та не закрив
виконавче провадження із скасуванням
усіх заборон (арештів).

Оскільки, скаржник просить суд
зобов'язати суб'єкт оскарження винести
постанову про закінчення виконавчого
провадження,а при цьому, державний
виконавець має здійснити інші
виконавчі дії, скарга має бути
задоволена частково.

Відповідно до частини 1 статті 383
Цивільного процесуального кодексу
України, сторони виконавчого
провадження мають право звернутися до
суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

В силу частини 2 статті 387 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Статтею 385 Цивільного процесуального
кодексу України передбачено, скаргу
може бути подано до суду: у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод; у
триденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод, у разі
оскарження постанови про відкладення
провадження виконавчих дій. Пропущений
з поважних причин строк для подання
скарги може бути поновлено судом.

Оскільки, в даному випадку
оскаржується бездіяльність державного
виконавця, то скарга може бути подана в
будь-який час, коли особа прийде до
висновку, що ця бездіяльність порушує
її права чи свободи.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 1, 6, 11, 49, 50 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст. ст. 60, 294, 383-387 ЦПК України,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1, стягувач: Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
заінтересована особа: Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»,
на дії державного виконавця
Дніпровського районного управління
юстиції в місті Києві Чайки Ірини
Володимирівни - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії
(бездіяльність) державного виконавця
Дніпровського районного управління
юстиції в місті Києві Чайки Ірини
Володимирівни у невирішені питання про
закінчення виконавчого провадження №
41156967 у зв'язку із добровільним
виконанням рішення суду боржником.

Зобов'язати державного виконавця
Дніпровського районного управління
юстиції в місті Києві Чайку Ірину
Володимирівну вчинити відповідні
виконавчі дії згідно закону України
«Про виконавче провадження» по
закінченню виконавчого провадження №
41156967 щодо боржника ОСОБА_1 у зв'язку із
добровільним виконанням рішення
Дніпровського районного суду міста
Києва від 08.12.2011 року.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

Суддя: