АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2223/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 54, 55 Синиця Л.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
Магда Л. Ф. УХВАЛА
02 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоМагди Л. Ф.суддівВасиленко
Л. І. , Бородійчука В. Г. при
секретаріАнкудінові О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу Інституту помології ім. Л.П.
Симиренка Національної академії
аграрних наук України на рішення
Городищенського районного суду
Черкаської області від 7 липня 2014 року у
справі позовом ОСОБА_6 до Інституту
помології ім. Л.П. Симиренка
Національної академії аграрних наук
України про визнання незаконними
наказу про звільнення з роботи,
стягнення вихідної допомоги,
поновлення на роботі, відшкодування за
час вимушеного прогулу, виплати премії
за 2009 рік та відшкодування моральних
збитків, вивчивши матеріали справи,
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_6 25 листопада 2011 р. звернувся до
суду з позовом до Інституту помології
ім. Л.П. Симиренка Національної
академії аграрних наук України про
визнання незаконними наказу про
звільнення з роботи, стягнення
вихідної допомоги, відшкодування за
час вимушеного прогулу, виплати премії
за 2009 рік та відшкодування моральних
В позовній заяві зазначав, що він
працював інженером-енергетиком в
Інституті помології ім. Л.П. Симиренка
НААН України з січня 2009 року (наказ №8/к
Перебуваючи у черговій відпустці,
написав заяву про звільнення з роботи
за ст. 38 п. 3 КЗпП України - невиконання
адміністрацією законодавства про
працю, умов колективного договору,
Закону України «Про охорону праці».
Невиконання адміністрацією вимог
Закону України «Про охорону праці»
привело до створення загрози життю і
здоров'ю працівників та стало
неможливим виконання ним своїх
службових обов'язків, як
інженера-енергетика. Свідченням цього
є його службові записки від 11 червня 2011
р. та від 15 серпня 2011 р.
В заяві про звільнення просив вважати
днем звільнення - перший робочий день
після закінчення чергової відпустки,
щоб мати можливість передати
товарно-матеріальні цінності та
документацію. 17 жовтня 2011 р., вийшовши
на роботу, комісією передав підзвітні
товарно-матеріальні цінності та
документацію начальнику відділу
механізації та енергозбереження
ОСОБА_7 Після цього звернувся до
провідного спеціаліста з кадрових
питань ОСОБА_8 за отриманням трудової
книжки, в чому йому було відмовлено.
По факту невидачі трудової книжки в
день звільнення ним була написана
відповідна заява на ім'я директора
ОСОБА_9 Трудову книжку отримав 26 жовтня
2011 р. і по запису в ній, дізнався, що
звільнений з роботи з 10 жовтня 2011 р. за
власним бажанням у відповідності до ст.
38 КЗпП України, тобто без поважних на те
причин та під час фактичного
перебування у відпустці. Ніякої
інформації про відмову в задоволенні
заяви про звільнення від 21 вересня 2011
р. або заперечень щодо її змісту не
Позивач посилався на те, що
адміністрацією Інституту було
допущено ряд грубих порушень щодо його
Внаслідок порушених законних прав та
вимушеного звільнення, він зазнав
значних моральних страждань та
емоційно-вольових переживань,
дискомфорту. Втратив звичайні життєві
зв'язки, можливість продовжувати
активне громадське життя, змушений був
докладати додаткових зусиль для
організації свого життя.
Тому позивач просив суд: визнати наказ
№ 60/к від 10.10.2011 р. про звільнення за
власним бажанням незаконним; не
поновлюючи його на роботі, змінити дату
звільнення, а саме: з дня постановлений
рішення, та формулювання причин
звільнення, відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП
України; стягнути з відповідача на його
користь вихідну допомогу та середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
10.10.2011 р. по дату зміни запису в трудовій
книжці і проведення повного розрахунку
в зв'язку зі звільненням; стягнути з
відповідача премію, не виплачену в 2009
році, в зв'язку з ювілейною датою;
стягнути з відповідача на його користь
відшкодування моральної шкоди в сумі 8
000 грн.

28 березня 2012 р. рішенням
Городищенського районного суду
Черкаської області позовні вимоги
позивача задоволені частково, яке було
залишене без змін ухвалою апеляційного
суду Черкаської області від 12 червня 2012
р.

14 листопада 2012 р. ухвалою Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ касаційна скарга позивача
задоволена частково, рішення
Городищенського районного суду
Черкаської області від 28 березня 2012 р.
та ухвала апеляційного суду Черкаської
області від 12 червня 2012 р. скасовані,
справа передана на новий розгляд до
суду першої інстанції.

При новому розгляді справи позивач
неодноразово змінював та збільшував
позовні вимоги, мотивуючи тривалістю
періоду розгляду справи, та просив
остаточно згідно письмової заяви про
уточнення до позовних вимог від 12
вересня 2013 р. (том. 2 а.с.114) визнати наказ
№60/к від 10.10.2011 р. про звільнення за
власним бажанням незаконним та
скасувати його; поновити на роботі в
Інституті помології ім. Л.П.Симиренка
Національної академії аграрних наук
України на посаді інженера-енергетика;
стягнути з відповідача на його користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 11.10.2011 р. по дату вирішення
справи в суді яка станом на 12.09.2013 р.
становить 42 173 грн.52 коп. без утримання
податку з доходів фізичних осіб,
пенсійних та страхових внесків;
стягнути з відповідача на його користь
у відшкодування моральної шкоди 18000
грн.; стягнути з відповідача на його
користь витрати на правову допомогу в
сумі 5505,60 грн. і допустити негайне
виконання рішення в частині стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в межах одного місяця.

Рішенням Городищенського районного
суду Черкаської області від 12 вересня
2013 року позов задоволено частково.

Визнано наказ №60/к від 10.10.2011 р. про
звільнення ОСОБА_6 за власним бажанням
незаконним та скасовано. Поновлено
ОСОБА_6 на посаді інженера-енергетика
Інституту помології імені
Л.П.Симиренка Національної академії
аграрних наук України.

Стягнуто з Інституту помології імені
Л.П.Симиренка Національної академії
аграрних наук України на користь
ОСОБА_6 середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 11 жовтня 2011 р. по 26
жовтня 2011 р. в розмірі 986 грн. 88 коп. без
утримання податку з доходів фізичних
осіб, пенсійних та страхових внесків.

Стягнуто з Інституту помології імені
Л.П.Симиренка Національної академії
аграрних наук України на користь
ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди
1 500 грн.

Стягнуто з Інституту помології імені
Л.П.Симиренка Національної академії
аграрних наук України на користь
держави судовий збір в розмірі 344 грн. 10
коп.

В інших позовних вимогах позивачу
відмовлено.

Ухвалою судової колегії в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
області від 7 листопада 2013 р. вказане
рішення суду було залишено без мін.

Однак, за касаційною скаргою ОСОБА_6
ухвалою колегії суддів судової палати
в цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 квітня 2014 р. рішення
Городищенського районного суду
Черкаської області від 12 вересня 2013 р.
та ухвалу колегії суддів апеляційного
суду Черкаської області від 7 листопада
2013 р. в частині позову про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу скасовано і справу в цій
частині передано на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Рішенням Городищенського районного
суду Черкаської області від 7 липня 2014
року позовну вимогу ОСОБА_6 в частині
відшкодування середнього заробітку за
час вимушеного прогулу задоволено
частково.

Стягнуто з Інституту помології імені
Л.П.Симиренка Національної академії
аграрних наук України на користь
ОСОБА_6 середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 11 жовтня 2011 р. по 12
вересня 2013 р. в розмірі 39 639 грн. 68 коп.
без утримання податку з доходів
фізичних осіб, пенсійних та страхових
внесків.

Стягнуто з Інституту помології імені
Л.П.Симиренка Національної академії
аграрних наук України на користь
держави судовий збір в розмірі 167 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду
директор Інституту помології ім. Л.П.
Симиренка Національної академії
аграрних наук України подав апеляційну
скаргу в якій просить про його
скасування та ухвалення по справі
нового рішення, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на те,
що рішення суду незаконне та
необгрунтоване, ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, який підтримав
апеляційну скаргу, заперечення проти
доводів апеляційної скарги ОСОБА_6,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
до відхилення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 235 Кодексу законів про
працю України у разі звільнення: без
законної підстави або незаконного
переведення на іншу роботу працівник
повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на роботі
розглядається більше одного року, не з
вини працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Судом в ході розгляду справи
встановлено, що позивач працюючи в
Інституті помології ім. Л.П. Симиренка
Національної академії аграрних наук
України на посаді інженера-енергетика
10 жовтня 2011 р. був незаконно звільнений,
та за рішенням Городищенського
районного суду Черкаської області від
12 вересня 2013 р. був поновлений на
займаній посаді (а. с. 163-169, 173, 195, 196-202,
238-240 том 2).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
трудовий спір ОСОБА_6 із Інститутом
помології ім. Л.П. Симиренка НААН
України, щодо поновлення на роботі,
остаточно було вирішено 12 вересня 2013 р.,
з набранням законної сили 7 листопада
2013 р., і вини працівника, позивача у
справі, у такому тривалому розгляді, з 25
листопада 2011 р., більше одного року, не
вбачається.

При визначені періоду вимушеного
прогулу, судом було достовірно
встановлено, що позивач, першочергово,
із вимогою про відшкодування середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу до суду звернувся 25.11.2011 р. (а.с.
1-2 том 1), уточнивши її 12.09.2013 р. (а.с. 114 том
2), що не суперечить положенням діючого
законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 Цивільного
процесуального кодексу України, крім
прав та обов'язків, визначених у статті
27 цього Кодексу, позивач має право
протягом усього часу розгляду
збільшити або зменшити розмір позовних
вимог.

Тому колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що до
відшкодування підлягає весь період
вимушеного прогулу з 10.11.2011 р. по 12.09.2013
р.

Розрахунок середнього заробітку за час
вимушеного прогулу проведений судом
згідно із Постановою Кабінету
Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995
року «Про затвердження Порядку
обчислення середньої заробітної
плати».

Відповідно до пункту 5 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
основою для визначення загальної суми
виплати за час вимушеного прогулу, є
середньоденна (середньогодинна)
заробітна плата працівника, яка згідно
з пунктом 8 цього Порядку, визначається
діленням заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством - календарних днів за
цей період.

Після визначення середньоденної
заробітної плати як розрахункової
величини для нарахування виплат
працівнику, здійснюється нарахування
загальної суми середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, яка
обчислюється шляхом множення
середньоденної заробітної плати на
кількість робочих днів у місяці
звільнення працівника з роботи (абз. 2 п.
8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів
розраховується діленням на 2 сумарного
числа робочих днів за останні два
календарні місяці згідно з графіком
роботи підприємства, установи,
організації, встановленим з
дотриманням вимог законодавства (абз. З
п. 8 Порядку). Крім того, положеннями
розд. III Порядку, передбачені види
виплат, які підлягають урахуванню і які
не підлягають урахуванню (зокрема,
одноразові виплати, соціальні виплати,
окремі види премій тощо) при обчисленні
середньої заробітної плати як
розрахункової величини для
нарахування виплати за час вимушеного
прогулу.

Суд, оцінивши надані позивачем та
відповідачем докази, прийшов до
правильного висновку, що для
проведення розрахунку відшкодування
за час вимушеного прогулу, необхідно
здійснювати обчислення за два
календарні місяці роботи, що
передували події.

При визначені заробітку ОСОБА_6, суд
взяв до уваги довідки № 275 від 06.09.2013 р.,
№ 359 від 05.09.2013 р., № 376 від 06.09.2013 р. (а.с.144,
146, 147, 148 том 2) про розмір середньої
заробітної плати за липень, серпень 2011
року, і встановив, що середньоденний
заробіток ОСОБА_6 перед звільненням
становив 82 грн.24 коп. з врахуванням
тривалості робочого дня 8 годин, з чим
погодилися і сторони у справі.

Тому колегія суддів погоджується з
висновком суду, що на користь позивача
підлягає стягненню середній заробіток
за час вимушеного прогулу з 10.11.2011 р. по
12.09.2013 р., тобто кількість робочих днів,
згідно розрахунку норми тривалості
робочого дня, становить 494, з
визначенням середньоденного заробітку
- 82,24 грн., що складає 40 626,56 грн. (494 х 82.24),
а з врахуванням даних виконавчого
листа (а. с. 185 том 2), стягненню з
відповідача на відшкодування
вимушеного прогулу підлягають кошти в
розмірі 39 639,68 грн. (40 626,56грн. - 986,88грн.).

У зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів не приймає до уваги доводи
апелянта, викладені в апеляційній
скарзі, про те, що судом було допущено
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
були предметом дослідження в суді
першої інстанції, правильності
висновків суду не спростовують та на
законність рішення суду не впливають.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
рішення суду відповідає вимогам закону
та встановленим у справі обставинам і
підстав для його скасування не
знаходить.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Інституту
помології ім. Л.П. Симиренка
Національної академії аграрних наук
України відхилити, рішення
Городищенського районного суду
Черкаської області від 7 липня 2014 року у
справі позовом ОСОБА_6 до Інституту
помології ім. Л.П. Симиренка
Національної академії аграрних наук
України про визнання незаконними
наказу про звільнення з роботи,
стягнення вихідної допомоги,
поновлення на роботі, відшкодування
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, виплати премії за 2009 рік та
відшкодування моральних збитків, в
частині часткового задоволення вимог
про стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :