Дата документу Справа №
Апеляційний суд
Провадження №22ц/778/2761/14
Головуючий у 1 інстанції: Кравцов С.О.
Суддя-доповідач: Коваленко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Дружба»
на рішення Веселівського районного
суду Запорізької області від 10 квітня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
СТОВ «Дружба» про стягнення
заборгованості по орендній платі за
користування земельними паями, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до СТОВ «Дружба» про
стягнення заборгованості по орендній
платі за користування земельними
паями, який в ході судового розгляду
уточнив.

Позивач зазначав, що є власником
земельних ділянок розміром 8,47 га та 2,8233
га згідно з державним актом серії ІІ ЗП
№028852 виданим 27 квітня 2001 року та
державним актом серії ЯН №257356 виданим
29 жовтня 2009 року. Зазначені землі
розташовані на території Гоголівської
сільської ради Веселівського району
Запорізької області.

До 2011 року вказані земельні ділянки
перебували в оренді відповідно до
договорів у відповідача. По закінченню
строку дії договорів, які були укладені
з відповідачем та зареєстровані у
відділі земельних ресурсів в 2006 році,
позивач написав заяву відповідачу про
припинення дії попередніх договорів та
укладення нових терміном на п'ять років
з новими умовами розрахунку. Додаткова
угода була підписана сторонами 15.12.2011
року, після закінчення дії
попереднього договору. Орендар зібрав
всі договори пайщиків та зобов'язався
провести їх реєстрацію.

06.12.2012 року між позивачем та
відповідачем було підписано додаткову
угоду без номеру до договорів. Сторони
визнають, що відстрочення оплати не є
підставою для відповідальності
орендаря та/або для дострокового
розірвання чи припинення договору
оренди.

При зверненні позивача до орендаря у 2013
році після закінчення дії строків
додаткової угоди про проведення
повного розрахунку йому було
відмовлено.

Як з'ясувалось, договори не
зареєстровані у відділі земельних
ресурсів, а також у відділі державного
реєстру, про що позивача та інших
пайщиків не повідомили, тобто, земельні
паї використовувались відповідачем
без належної реєстрації. Позивач
вважає, що розрахунок проведено за
заниженою оцінкою земельних паїв і
його введено в оману.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд стягнути з
відповідача грошові кошти в розмірі 16
273 грн. в якості заборгованості по
орендній платі за користування його
земельними паями за 2012, 2013 роки, пеню в
розмірі 386 грн. 89 коп. за 2012, 2013 роки і
судові витрати.

Рішенням Веселівського районного суду
Запорізької області від 10 квітня 2014
року позовну заяву ОСОБА_3 до СТОВ
«Дружба» про стягнення заборгованості
по орендній платі за користування
земельними паями задоволено.

Стягнуто з СТОВ «Дружба»
заборгованість за користування
земельними паями на користь ОСОБА_3
грошові кошти в сумі: за 2012 рік - 6 587 грн.
54 коп., пеня 299 грн. 73 коп., за 2013 рік - 9685
грн. 54 коп., пеня 87 грн. 16 коп.

Загальна сума 16 572 грн. 81 коп.

Стягнуто з СТОВ «Дружба» судові
витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, СТОВ
«Дружба» подало апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення про стягнення
на користь позивача заборгованість по
орендній платі за 2012 рік у сумі 1861 грн.
та за 2013 рік у сумі 5421 грн.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю-доповідача,
пояснення представника апелянта,
заперечення позивача, обговоривши
доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач є
власником земельних ділянок розміром
8,47 га та 2,8233 га згідно з державним актом
серії ІІ ЗП №028852 виданим 27 квітня 2001
року та державним актом серії ЯН №257356
виданим 29 жовтня 2009 року. Зазначені
землі розташовані на території
Гоголівської сільської ради
Веселівського району Запорізької
області.

До 2011 року земельна ділянка розміром 8,47
га перебувала в оренді відповідача
відповідно до договору оренди,
укладеному з відповідачем та
зареєстрованому у відділі земельних
ресурсів в 2006 році. Право власності на
земельну ділянку розміром 2,8233 га, якою
також користувався відповідач, позивач
набув в порядку спадкування та 29 жовтня
2009 року отримав державний акт серії ЯН
№257356.

У 2011 році по закінченню строку дії
договору оренди земельної ділянки
розміром 8,47 га, позивач написав заяву
відповідачу про припинення дії
попереднього договору та укладення
нових договорів оренди земельних
ділянок розміром 8,47 га та 2,8233 га
терміном на п'ять років з новими
умовами розрахунку. 15.12.2011 року
сторонами була підписана додаткова
угода та підписані договори оренди.
06.12.2012 року між позивачем та
відповідачем було підписано додаткову
угоду без номеру до договорів.

Відповідно до ст. 6 Закону
України "Про оренду землі" право оренди
земельної ділянки підлягає державній
реєстрації відповідно до закону.

За змістом ст. 4 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним особам, зокрема,
право користування земельною ділянкою
для сільськогосподарських потреб
(емфітевзис).

Статтею 125 ЗК України
передбачено, що право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідачем надані суду копії
договорів оренди 2011 р. (без номеру та
дати) земельних ділянок розміром 8,47 га
та 2,8233 га, власником яких є позивач.
Проте, зазначені договори оренди, хоча
і були підписані сторонами, не були
зареєстровані у відділі Держкомзему
Запорізької області. Додаткові угоди
від 15.12.2011 року та від 06.12.2012 року без
номеру, без зазначення до яких
договорів оренди вони підписівалися
також не зареєстровані.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що зазначені договори оренди та
додаткові угоди являються не
укладеними відповідно до вимог закону.

Із апеляційної скарги та пояснень
представника апелянта в судовому
засіданні вапеляційного суду,
вбачається, що відповідач визнає, що
користувався зазначеними земельними
ділянками та сплачував позивачеві за
користування грошові кошти у вигляді
орендної плати та погоджується, що має
заборгованість по орендній платі за 2012
рік у сумі 1861 грн. та за 2013 рік у сумі 5421
грн., а всього 7282 грн. Проте, представник
позивача заперечує, що у 2011 році
сторонами підписувався договір про
оренду замельних ділянок з зазначенням
орендної плати в розмірі 6% від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, оскільки у підписаному
сторонами договорі оренди орендна
плата встановлена в розмірі 3,4 % від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки.

Ці заперечення підтверджуються
наданими копіями договорів оренди
2011року, які знаходилися на реєстрації в
Держкомземі у Запорізькій області, в
яких зазначено орендна плата в розмірі
3,4 % від нормативної грошової оцінки
земельної ділянки (а.с.41-58).

Надані позивачем копії тільки перших
аркушів договорів оренди земельних
ділянок 2011 року на своє ім'я та інших
осіб, де зазначено орендна плата в
розмірі 6% від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки не являються
належними доказами в розумінні ст.ст.
58,59 ЦПК України, оскільки вони надані
позивачем та ним посвідчені, хоча в
позовній заяві він зазначав, що всі
договори оренди знаходилися у
відповідача.

В судовому засіданні апеляційного суду
відповідач погодився з тим, що за 2012 рік
позивачу виплачено орендну плату в
розмірі 5093 грн., за 2013 рік - в розмірі 1995
грн. та надав розрахунок орендної плати
в розмірі 3,4 % від нормативної грошової
оцінки земельних ділянок, за яким за
ділянку розміром 8, 47 га за 2012 та 2013 роки
нараховано по 5900 грн., за ділянку
розміром 2,8233 га за ці роки нараховано
по 1970 грн. Заборгованість по орендній
платі за 2012 рік складає 1861 грн. та за 2013
рік 5421 грн., а всього 7282 грн.

З огляду на викладене та
враховуючи принципи справедливості,
оскільки ОСОБА_3 є власником
зазначених земельних ділянок, хоча
договір оренди цих земельних ділянок
від 2011 року між ОСОБА_3 та СТОВ "Дружба "
не пройшов державної реєстрації, а,
відповідно, є неукладеним, колегія
суддів вважає, що він має право на
компенсацію у вигляді орендної плати
за рахунок відповідача за
користування цими земельними
ділянками за 2012-2013 роки у сумі 7282 грн., а
не 16 273 грн., як просив у своєму позові
позивач, оскільки останній
необґрунтовано розрахував орендну
плату в розмірі 6% від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки.

За таких обставин рішення суду на
підставі п. 3, п. 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України
підлягає відповідній зміні, стягненню
на користь позивача з відповідача
підлягає плата за користування
земельними ділянками в розмірі 7282 грн.
Решта позовних вимог задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314,
316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Дружба»
задовольнити частково.

Рішення Веселівського районного
суду Запорізької області від 10 квітня
2014 року по цій справі змінити.

Стягнути з
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Дружба»
на користь ОСОБА_3 7282 (сім тисяч двісті
вісімдесят дві) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: