Справа № 713/5502/12
Провадження № 2/309/847/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року
м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської
області

в складі: головуючого-судді Сідей Я.Я.

при секретарі:
Раковці Г.Ю., Лемак І.І.

з участю позивача: ОСОБА_1

її адвоката:
ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представників
відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Хуст справу
за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_6, ОСОБА_3,

Хустської державної
нотаріальної контори,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача:

приватний нотаріус Хустського
районного нотаріального округу

ОСОБА_8

про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину за законом, визнання
права власності на 1/2 частину житлового
будинку та визнання недійсним договору
купівлі-продажу будинку,

с у д -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_9 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_6, Хустської держнотконтори про
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом, виданого
Хустською державною нотаріальною
конторою 08.08.2000 р. за реєстровим №5345,
визнання за ним права власності на 1/2
частину будинку АДРЕСА_1 та стягнення
судових витрат. Свої вимоги позивач
мотивував тим, що він разом з ОСОБА_6 та
батьками ОСОБА_10, ОСОБА_11 у 1959-1964 рр.
побудували будинок АДРЕСА_2 Батько
ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р., мати
ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_2 р. На момент
смерті батьків він разом з братом
ОСОБА_6 проживали у вказаному будинку. У
1996-1999 рр. у цьому ж дворогосподарстві
позивач побудував літню кухню,
свідоцтво про право власності на яку
було видано 24.02.1999 р. за №60,
зареєстроване 09.03.1999 р. Хустським ДПТІ
за реєстровим №4463. Після смерті
батьків він та відповідач прийняли
спадщину шляхом вступу в управління
спадковим майном в рівних долях. Після
того, як в травні 2012 р. позивач захворів
на важку хворобу, внаслідок якої йому
ампутували ногу, він мав намір оформити
право власності на 1/2 частину будинку з
метою подальшого отримання сторонньої
допомоги. Тоді він дізнався про те, що
08.08.2000 р. без його відома ОСОБА_6 отримав
свідоцтво про право на спадщину на
будинковолодіння. Вважає, що свідоцтво
про право на спадщину видане з
порушенням вимог закону та його
спадкових прав на 1/2 частину житлового
будинку, оскільки заповіту батьки не
залишили, а він разом з братом прийняли
спадщину шляхом вступу в управління
спадковим майном.

16.12.2013 р. позивачем ОСОБА_9 було
збільшено позовні вимоги, згідно яких
вказував, що 28.12.2012 р. між ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 було укладено договір
купівлі-продажу будинку АДРЕСА_2 який є
незаконним, оскільки порушено його
права, а тому в розуміння ст.388 ЦК
України остання вважається
недобросовісним набувачем. Просив суд
визнати недійним свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане
Хустською державною нотаріальною
конторою 08.08.2000 р. за реєстровим №5345;
визнати недійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку,
посвідчений приватним нотаріусом
Хустського РНО ОСОБА_12 28.12.2012 р. за №11683;
визнати за ним право власності на 1/2
частину будинку АДРЕСА_2 з надвірними
спорудами; стягнути з відповідача
судові витрати по оплаті наданих
юридичних послуг в сумі 400 грн.

Ухвалою суду від 03.09.2014 р. долучено до
участі в справі правонаступника
померлого 25.12.2013 р. ОСОБА_9 - ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, її
адвокат ОСОБА_2, який діє на підставі
угоди, уточнені позовні вимоги
підтримали, з наведених у позові
підстав. Просять позов задоволити.

Представники відповідача ОСОБА_6 -
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, діючі на підставі
довіреності та угоди відповідно,
позовні вимоги не визнали. Адвокат
ОСОБА_5 суду пояснила, що житловий
будинок АДРЕСА_2 був побудований
спільно відповідачем ОСОБА_6 та
батьками у 1973 р. Пізніше у 1979 р. також
було добудовано дві надвірні споруди -
сараї, а також літню кухню, що
стверджується генеральним планом
забудови земельної ділянки. Після
смерті батьків ОСОБА_9 повернувся із
заробітків з Російської Федерації та
почав проживати у літній кухні під
номером НОМЕР_2. У 1999 р. постало питання
про оформлення права власності на
самовільне будівництво і тоді,
відповідач ОСОБА_6, домовившись з
братом ОСОБА_9, подав заяву, що не
заперечує проти реєстрації за останнім
права власності на будинок АДРЕСА_2, а
ОСОБА_9 не заперечив проти прийняття
спадщини відповідачем на будинок
НОМЕР_1. Просять у задоволенні позову
відмовити, застосувавши наслідки
пропуску строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала. Просить суд
у задоволенні позову відмовити як у
безпідставному та необґрунтованому.

Представник відповідача Хустської
державної нотаріальної контори в
судове засідання не з'явився. Про день,
час та місце розгляду справи належним
чином був повідомлений, що
стверджується розпискою про отримання
судової повістки. Про причини неявки
суд не повідомив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - приватний нотаріус
Хустського районного нотаріального
округу ОСОБА_8 в судове засідання не
з'явився. Подав суду лист від 16.09.2014 р.
№1153/01-/16, в якому просить провести
розгляд справи без його участі. Позовні
вимоги не підтримує та просить у їх
задоволенні відмовити.

На підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України,
виходячи з наявних у справі даних про
права і взаємовідносини сторін та
беручи до уваги те, що сторони не
заперечують проти вирішення справи без
участі представника відповідача
Хустської ДНК та третьої особи, справу
слухати у відсутності представника
відповідача Хустської держнотконтори
та третьої особи ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
суду пояснив, що є братом ОСОБА_6 та
ОСОБА_9 Останній проживав у літній
кухні під номером АДРЕСА_3 Про те, що
ОСОБА_6 отримав свідоцтво про право на
спадщину за законом йому не було
відомо.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13
суду пояснив, що до 1981 р. проживав в
побудованому батьками будинку по
АДРЕСА_2. ОСОБА_9 та ОСОБА_6 його брати.
Дворогосподарство було розділено
навпіл, померлий брат оформив право
власності на літню кухню. Відносно
будинку не цікавився.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, свідків, дослідивши наявні у
справі письмові докази, суд приходить
до висновку, що у задоволенні
уточненого позову слід відмовити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

В ході судового розгляду позивачем
ОСОБА_9 не наведено переконливих
доказів, які б давали суду підстави для
визнання недійсними свідоцтва про
право на спадщину за законом від 08.08.2000
р. №5345, а отже і визнання за ним права
власності на 1/2 частину житлового
будинку та визнання недійсним договору
купівлі-продажу житлового будинку від
28.12.2012 р.

З досліджених матеріалів справи
вбачається, що згідно рішення
виконкому Хустської міської Ради
депутатів трудящих від 13.04.1959 р. №7/31
ОСОБА_10 та ОСОБА_14 було дозволено
знесення старого будинку та надано
право побудувати на цьому місці новий
житловий будинок. Станом на 1964 рік
дворогосподарство складалося з:
житлового будинку (літ. А), двох сараїв
(літ. Б, В), вбиральні (літ. Г) та літньої
кухні (літ. Д) /а.с. 18, 51/.

Після смерті батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_11
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. та ІНФОРМАЦІЯ_2 року
відповідно, їх син ОСОБА_6 успадкував
житловий будинок АДРЕСА_2 в цілому та
отримав свідоцтво про право на
спадщину за законом від 08.08.2000 р.,
посвідчене державним нотаріусом
Хустської державної нотаріальної
контори ОСОБА_15, реєстровий №5345.

09.03.1999 р. виконавчим комітетом
Хустської міської Ради народних
депутатів ОСОБА_9 було видано свідоцтво
про право власності на житловий
будинок АДРЕСА_2 в м. Хуст. Того ж дня
було проведено державну реєстрацію
права власності.

Вимоги п.1 ч.1 статті 549 ЦК ССР сторонами
були виконані, та, в результаті, ОСОБА_9
було отримано свідоцтво про право
власності на жилий будинок АДРЕСА_3, а
відповідачем ОСОБА_6 - свідоцтво про
право на спадщину за законом на
житловий будинок АДРЕСА_2 /а.с.10, 16/.

28.12.2012 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було
укладено договір купівлі-продажу
житлового будинку АДРЕСА_2.

Отже, враховуючи вищанаведене, суд не
вбачає порушень спадкових прав ОСОБА_9
та позивача ОСОБА_1 після смерті
батьків ОСОБА_10, ОСОБА_11

Відповідно до ст.ст. 261, 267 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
Перебіг позовної давності зупиняється:
якщо пред'явленню позову перешкоджала
надзвичайна або невідворотна за даних
умов подія (непереборна сила); у разі
відстрочення виконання зобов'язання
(мораторій) на підставах, встановлених
законом; у разі зупинення дії закону
або іншого нормативно-правового акта,
який регулює відповідні відносини;
якщо позивач або відповідач перебуває
у складі Збройних Сил України або в
інших створених відповідно до закону
військових формуваннях, що переведені
на воєнний стан.

Як вбачається з матеріалі справи /а.с. 2/
із позовом до суду позивач ОСОБА_9
звернувся лише 11.12.2012 року, тобто більше
ніж через дванадцять років після
отримання відповідачем свідоцтва про
право на спадщину за законом.

Суд не бере до уваги посилання ОСОБА_9
на пропуск строку позовної давності у
зв'язку з тим, що йому не було відомо про
отримання відповідачем ОСОБА_6
свідоцтва про право на спадщину,
оскільки таке не підтверджено жодними
доказами, а ґрунтується тільки на
показах свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_13, які
не можуть бути розцінені судом як
об'єктивні у зв'язку з перебуванням зі
сторонами у родинних відносинах.

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, враховуючи те, що під час
розгляду справи представником
відповідача ОСОБА_5 заявлено
клопотання про застосування спливу
строків позовної давності, відсутністю
поважних причин пропущення строків
позовної давності, суд вважає, що у
позові слід відмовити у зв'язку зі
спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 154, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 261, 267 ЦК України, суд -

Р І Ш И В:

У задоволенні уточненого позову ОСОБА_1
до ОСОБА_6, ОСОБА_3, Хустської державної
нотаріальної контори, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
приватний нотаріус Хустського
районного нотаріального округу ОСОБА_8
про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину за законом, визнання
права власності на 1/2 частину житлового
будинку та визнання недійсним договору
купівлі-продажу будинку - відмовити у
зв'язку зі спливом позовної давності.

Заборону на відчуження житлового
будинку АДРЕСА_2 Закарпатської області,
накладену з метою забезпечення позову
ухвалою Хустського районного суду від
18 грудня 2013 року - скасувати.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга протягом 10 днів з дня
проголошення рішення до апеляційного
суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду:
підпис: Сідей Я.Я.

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду:
Сідей Я.Я.