РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Справа № 600/156/14-ц

Справа № 2/600/89/2014

11 квітня 2014 року

Козівський районний суд

Тернопільської
області

в складі: головуючого
судді: Кренцель М.І..

при
секретарі: Амброз І.З.

за участю: представника
позивача: Грицик А.П.

представник
відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Козова цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
стягнення заборгованості, ціна позову
14369,09 /долар США/, що за курсом
відповідно до службового
розпорядження НБУ від 11 січня 2014 року
складає -114 852,14 гривень.

В С Т А Н О В И В:

Позивач Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«Приватбанк» звернулося до суду з
позовною заявою про стягнення із
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що відповідно до
укладеного № 07/04/146М від 23.07.2004 року
відповідач ОСОБА_3 отримав кредит в
розмірі 4000,00 доларів США та
зобов'язався повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строк та в
порядку, встановленого кредитним
договором.

Відповідно договору, погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати. Відповідач повинен надавати
банку грошові кошти /щомісячний платіж/
для погашення заборгованості за
Кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати згідно кредитного договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором кредитодавець
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Відповідач ОСОБА_3 зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконав, внаслідок чого станом на 11.01.2014
року має заборгованість-14369,09 доларів
США, які складаються з наступного: 2113,89
доларів США- заборгованість за
кредитом; 5222,50 доларів США-
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 7032,70 доларів
США- пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань договором;

На виконання умов кредитного договору
№ 07/04/146М від 23.07.2004 року між ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 було укладено
Договір поруки № 07/04/146М від 23.07.2004 року
в забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ОСОБА_3

Згідно умов договору поруки, а саме п.5
позивачем 13 січня 2014 року за №30.1.0.0/2-407
було направлено на адресу відповідачів
письмове повідомлення із зазначенням
невиконаних зобов'язань за договором
07/04/146М від 23.07.2004 року

Згідно ст..ст. 525, 526, 530 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в термін передбачений
договором, одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається, боржник не звільняється
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання.

Просять стягнути солідарно з ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість в сумі 14369,09 /долар США/,
що за курсом 7,99 відповідно до
службового розпорядження НБУ від 11
січня 2014 року складає 114852,14 гривень.

В судовому засідання представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просить позов
задоволити.

Представником відповідачів подано
заперечення на позов та пояснив, що
позивачем не надано до суду доказів
надання споживчого кредиту, а саме
попередню вимогу довільної форми,
розрахунковий документ на
використання кредиту, як це вимагає
п.2.1.2 кредитного договору № 07/04/146М від
23.07.2004 року на який ПАТ КБ «Приватбанк»
опирається при обгрунтуванні своїх
вимог, а також не надано доказу
отримання відповідачем кредитних
коштів через касовий документ на
видачу готівки п.2.1.2 кредитного
договору, які нібито були надано
банком. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК
України, обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Що стосується кредитного договору
07/04/146М від 23.07.2004 року, він поданий до
суду не як копія, чи фотокопія договору,
а як документ, який був опрацьований за
допомогою комп'ютера, мотиви
комп'ютерної обробки йому незрозумілі
і викликають підозру.

Представник відповідачів позовних
вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно
заборгованості за кредитним договором
№ 07/04/146М від 23.07.2004 року не визнає.

Також представником відповідачів
пояснив, що згідно ч.4 ст.559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Граничний строк для відправки вимоги
до ОСОБА_4 з вимогою про захист свого
цивільного права по договору поруки №
07/04/146М від 23.07.2004 року як і позовна
давність закінчилась 23.09.2005 року.

Положенням ч.3 ст. 267 ЦК України
передбачено, що позовна давність
застосовуються судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Також положенням ч.4 ст.267
ЦК України закріплено, що сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Представник відповідачів в судовому
засіданні вказує, що позивачем
пропущено строки позовної давності
щодо стягнення з ОСОБА_4 заборгованості
за договором поруки №07/04/146М від 23.07.2004
року, та просить відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Суд дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення позивача,
представника відповідачів, оцінивши
зібрані по справі докази, прийшов до
наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до укладеного № 07/04/146М
від 23.07.2004 року відповідач ОСОБА_3
отримав кредит в розмірі 4000,00 доларів
США та зобов'язався повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строк та в
порядку, встановленого кредитним
договором.

За відповідачем ОСОБА_3станом на
11.01.2014 року має заборгованість-14369,09
доларів США, які складаються з
наступного: 2113,89 доларів США-
заборгованість за кредитом; 5222,50
доларів США- заборгованість по
процентам за користування кредитом;
7032,70 доларів США- пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
договором.

Із змісту договору п.1.2. вбачається, що
кредит надавався на споживчі цілі та
п.1.3 термін повного погашення кредиту
встановлено до 23 березня 2005 року
включно.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

На підставі ч. 1 ст. 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи вищенаведене суд вважає,
що початком строку позовної давності у
межах якого ПАТ КБ «Приватбанк» слід
було звернутися до суду із позовом про
стягнення із ОСОБА_3, ОСОБА_4,
заборгованості за кредитниим
договором №07/04/146М від 23.07.2004 року є дата
останньої сплати ним заборгованості за
цим договром, а саме 15.07.2005 року.

Повідомлення із зазначенням
невиконаних зобов'язань за договором
07/04/146М від 23.07.2004 року позивач направив
відповідачам лише 13 січня 2014 року за
№30.1.0.0/2-407

Позивач звернувся до суду із
позовною заявою тільки 03.02.2014 року.

На підставі ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не подано доказів, які
свідчать про те, що позивач довідався
про порушення своїх прав в більш пізній
строк.

У судовому засіданні представником
позивача не було поставлено питання
про поновлення строку позовної
давності і судом підстав для його
поновлення не встановлено.

Крім цього згідно п.7 ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Згідно роз'яснень, що містяться у п.31
Постанови №5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», враховуючи
положення пункту 7 частини 13 статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Оскільки із спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги,
положення п.7ч.13 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів»
застосовується і до додаткових вимог
банку (іншої фінансової установи).

Таким чином, дослідивши та оцінивши
зібрані в сукупності докази, суд
приходить до висновку, що по заявлених
позивачем позовних вимогах сплинув
загальний строк позовної давності у
три роки, а тому враховуючи, що
відповідачем по справі заявлено заяву
про застосування строків позовної
давності, позивачем поважних причин
пропуску цього строку не наведено, у
задоволенні позову слід відмовити за
пропуском строку позовної давності.

На підставі ст.ст. 256, 257, 259, 267, 509, 526, 530, 625,
1050,1054 ЦК України й керуючись ст.ст.10, 60,
212 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
стягнення солідарно заборгованості, в
сумі 14369,09 /долар США/, що за курсом 7,99
грн. відповідно до службового
розпорядження НБУ від 11 січня 2014 року
складає 114852,14 гривень-відмовити за
пропуском строку звернення до суду.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається в Апеляційний суд
Тернопільської області через
Козівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий: підпис

З
оригіналом: вірно