АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-ій інстанції - Яровенко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи
О.В.

при секретарі: Денисенко К.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_3

позивача: ОСОБА_4

відповідача: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
вселення, усунення перешкод у
користуванні власністю

за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 28 липня 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі звернулись до Дніпровського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_5 про вселення, усунення перешкод
у користуванні власністю.

Обгрунтовували свої вимоги тим, що
ОСОБА_3 належить на праві власності 52/100
частини квартири АДРЕСА_1 яка надала
доньці ОСОБА_4 право постійного
проживання та користування вказаною
квартирою, а відповідач в свою чергу
чинить перешкоди в користуванні та
проживанні ОСОБА_4 тому позивачі
змушені звернутись з вказаним позовом.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 28 липня 2014 року позов
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про вселення,
усунення перешкод у користуванні
власністю - задоволено.

Вселено ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди
у користуванні квартирою АДРЕСА_1
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 по 243 грн.60 коп. кожній судові
витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач ОСОБА_5 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 28 липня 2014 року скасувати
та ухвалити нове, яким у задоволенні
позову відмовити.

Посилається на те, що рішення суду є
незаконним у зв'язку з чим підлягає
скасуванню. Зазначає, що позивач не
надавав згоди на реєстрацію ОСОБА_4
тому дана реєстрація є незаконною. Крім
того зазначає, що позивачі не сплачують
кошти за комунальні послуги та не
проживають у спірній квартирі тому
вони втратили право користування
житлом.

Відповідач підтримав апеляційну
скаргу та просив її задовольнити.

Позивачі заперечували проти
задоволення апеляційної скарги та
просили її відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явились,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, що відповідно до
копії договору купівлі- продажу від 18
квітня 2012 року та витягу про державну
реєстрацію прав від 25 червня 2012 року №
34615547 ОСОБА_3 є власником 52/100 частини
квартири АДРЕСА_1, а іншою частиною
квартири володіє ОСОБА_5, що не
заперечується сторонами.

Судом встановлено, що у квартирі
АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, що не заперечується сторонами.

З наявних в матеріалах справи висновку
Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.
Києві від 13 січня 2014 року та висновку
Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.
Києві від 20 березня 2014 року вбачаться,
що ОСОБА_5 чинить перешкоди для
проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у квартири
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.cт.317, 321 ЦПК України
власникові майна належить права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ст.150 ЖК України громадяни, які
мають у приватній власності будинок
(частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Тому колегія суддів погоджується з
висновком суду, що позивач є
співвласником 52/110 частини у спірній
квартирі, а тому вона має право на
користування належним їй на праві
власності майном, в тому числі щодо
вселення та проживання своєї дочки
ОСОБА_4 з правом вимагати захисту свого
порушеного права.

Доводи апелянта, щодо того, що
ОСОБА_3 без згоди ОСОБА_5 зареєструвала
ОСОБА_4 та те, що позивачі втратили
право на користування квартирою
АДРЕСА_1 колегією суддів не можуть бути
прийняті до уваги оскільки дані вимоги
не є предметом розгляду даної справи.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, і на законність
оскаржуваного рішення не впливають.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
внаслідок чого підстав для його
скасування з мотивів викладених в
апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 28 липня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: