У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової
Є.П., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Олійник
А.С.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, публічного акціонерного
товариства «Донвуглеводоканал», треті
особи: комунальне підприємство
Донецької міської ради
«Донецькміськводоканал», приватне
акціонерне товариство «Інститут
Донбасреконструкція», комунальне
підприємство «Водолій-Люкс»,
Олександрівська селищна рада, про
усунення перешкод у володінні та
користуванні земельною ділянкою,
відшкодування майнової та моральної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Мар'їнського районного суду
Донецької області від 19 липня 2013 року,
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 1 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, просив
зобов'язати ОСОБА_4 та публічне
акціонерне товариство
«Донвуглеводоканал» (далі - ПАТ
«Донвуглеводканал») усунути перешкоди
у користуванні належною йому на праві
приватної власності земельною
ділянкою, шляхом демонтажу водопроводу
на ній, зобов'язати відповідачів
привести вказану земельну ділянку у
первісний стан, відшкодувати майнову
та моральну шкоду.

Позовні вимоги мотивував тим, що 24
вересня 2003 року він придбав у приватну
власність земельну ділянку площею 0,0683
га у садовому товаристві
«Автомобіліст», що знаходиться на
землях Олександрівської селищної ради
Мар'їнського району Донецької області,
а 20 листопада 2003 року отримав державний
акт на право приватної власності на
неї.

Із 2003 року він безперешкодно
користувався вказаною земельною
ділянкою та збудованим на ній дачним
будинком із господарськими спорудами,
якому було присвоєно адресу: садове
товариство «Автомобіліст», АДРЕСА_1.

Відповідно до документів, на час
придбання цієї земельної ділянки,
через неї не проходили будь-які мережі
чи трубопроводи.

У 2005 та 2006 роках Олександрівська
селищна рада Мар'їнського району
Донецької області ухвалила рішення №
IV/18-15 та № IV/4-18, відповідно до яких
прийняла на баланс селищної ради
безхазяйний водопровід на вулицях
Кірова, Леніна, Шкільній та Горького.

11 вересня 2009 року працівники ПАТ
«Донвуглеводканал» та відповідач
ОСОБА_4 без його письмового дозволу та
відповідних дозвільних документів, за
відсутності його як власника земельної
ділянки, самовільно розпочали
будівельні роботи з прокладання траси
водопроводу до селища Олександрівка
через належну йому земельну ділянку.

Крім того, виконані ОСОБА_4 роботи з
проведення водопроводу проводились
без відповідної проектної
документації, без дозволу на виконання
підготовчих і будівельних робіт, точки
врізання в існуючі водоводи не було
винесено за межі приватизованої
земельної ділянки.

Внаслідок проведення зазначених робіт,
проти чого він заперечував, пошкоджено
родючий грунт, пошкоджено та знищено
багаторічні насадження, а йому та
членам його сім'ї завдано майнову шкоду
у розмірі 83 011 грн 97 коп. та моральну
шкоду, яку він оцінює у 30 000 грн.

Рішенням Мар'їнського районного суду
Донецької області від 19 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 1 жовтня 2013 року, в позові
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати судові рішення у справі,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що 24 вересня 2003
року ОСОБА_3 за нотаріально посвідченим
договором купівлі-продажу придбав у
ОСОБА_5 земельну ділянку для ведення
садівництва, площею 0,0683 га, яку
розміщено на землях садового
товариства «Автомобіліст», що
знаходяться у віданні
Олександрівської селищної ради (а.с.
17-18, т.1).

20 листопада 2003 року ОСОБА_3 отримав
державний акт на право власності на
вказану земельну ділянку, в якому
відсутні відомості про інженерні
комунікації на земельній ділянці (а.с.
18-19, т.1).

1 вересня 2009 року між ОСОБА_4 та
відкритим акціонерним товариством
«Донвуглеводоканал» було укладено
договір № б/н, відповідно до якого
останнє зобов'язалось виконати роботи
з прокладення водопровідної мережі від
точки приєднання комунального
підприємства «Донецькміськводоканал»
до вул. Челюскінців у селищі
Олександрівка Мар'їнського району
Донецької області відповідно до
проектно-кошторисної документації.

Відмовляючи в позові ОСОБА_3, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходили
із того, що роботи за договором б/н від 1
вересня 2009 року підрядником виконано
відповідно до наданого замовником та
затвердженого у відповідних органах
державної влади робочого проекту
реконструкції водопровідних мереж
селища Олександрівки, такі роботи
виконано якісно, зауважень від ОСОБА_3
на час їх виконання не надходило. Крім
того, замовник ОСОБА_4 не повинен був
отримувати дозвільних документів на
проектування та виконання робіт із
проведення водопровідної мережі через
земельну ділянку ОСОБА_3, оскільки такі
роботи проводилися щодо відновлення
водопроводу до селища Олександрівка,
який існував до набуття останнім права
власності на виділену йому земельну
ділянку та факт існування якого він
приховав під час оформлення права
власності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Згідно із ч. ч. 1, 7 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Діяльність власника
може бути обмежена чи припинена або
власника може бути зобов'язано
допустити до користування його майном
інших осіб лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Висновки судів про те, що ОСОБА_3 не
надав належних і допустимих доказів на
підтвердження своїх вимог
підтверджуються матеріалами справи.

Як убачається із протоколу засідання
комісії Олександрівської селищної
ради Мар'їнського району Донецької
області від 13 листопада 2009 року щодо
розгляду звернення ОСОБА_3, на
засіданні комісії ОСОБА_4 повідомляв
про надання ОСОБА_3 словесної згоди на
виконання земельних робіт на його
земельній ділянці за умови наведення
належного порядку на ній та завезення
чорнозему (а.с. 105, зворот).

Із цього ж протоколу випливає, що
ОСОБА_3 надав свою згоду на проведення
водопроводу через його земельну
ділянку (а.с. 106, зворот).

З огляду на підстави позову та
встановлені судами фактичні обставини
справи, колегія суддів погоджується із
висновками судів про відсутність
підстав для задоволення позову.

Висновки судів узгоджуються із нормами
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги ОСОБА_3 є
необґрунтованими та спростовуються
встановленими судами обставинами
справи.

З огляду на викладене, рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду необхідно залишити
без змін відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справах

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мар'їнського районного суду
Донецької області від 19 липня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 1 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.І.
Євтушенко

Судді:
Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

А.С. Олійник