Справа №470/774/14-ц 16.10.2014 16.10.2014 16.10.2014
Провадження №22-ц/784/2818/14
Головуючий у 1 інстанції Луста С.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого
Козаченка В.І.,

суддів:
Мурлигіної О.Я., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання Кудрі
В.М.,

з участю позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Березнегуватського районного суду
Миколаївської області від 13 серпня 2014
року за позовом ОСОБА_2 до відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Березнегуватського районного
управління юстиції у Миколаївській
області (далі - відділ РАЦС), третя особа
ОСОБА_3, про оспорювання батьківства,

В С Т А Н О В И Л А :

22 липня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду позовом до відділу РАЦС, третя
особа ОСОБА_3, про оспорювання
батьківства.

Позивачка зазначала, що в свідоцтві про
народження її доньки ОСОБА_4,
народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батьком, у
відповідності з ч. 2 ст. 122 СК України,
записаний її колишній чоловік ОСОБА_3
Між тим, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тобто на
момент народження доньки ОСОБА_4 та
реєстрації її народження, шлюб між нею
та ОСОБА_3 був розірваний рішенням
мирового судді судової ділянки АДРЕСА_1
від 16 серпня 2005 року. Крім того, ОСОБА_3 у
1989 році переїхав проживати до
Російської Федерації, а батьком її
дитини є ОСОБА_5, з яким вона у той час
фактично проживала. У зв'язку з цим,
позивачка просила суд зобов'язати
відповідача виключити відомості про
батьківство ОСОБА_3 з актового запису №
1 від 3 січня 2006 року по відділу РАЦС та
змінити запис по батькові дитини
ОСОБА_4 з ,,ОСОБА_4 на ОСОБА_4

Рішенням Березнегуватського районного
суду Миколаївської області від 13
серпня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просила рішення скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів не вбачає підстав для її
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно з частинами 2, 3 статті 122 СК
України дитина, яка народжена до спливу
десяти місяців після припинення шлюбу
або визнання його недійсним, походить
від подружжя.

Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб
між якими припинено, у разі народження
дитини до спливу десяти місяців після
припинення їх шлюбу, мають право подати
до державного органу реєстрації актів
цивільного стану спільну заяву про
невизнання чоловіка (колишнього
чоловіка) батьком дитини. Така вимога
може бути задоволена лише у разі
подання іншою особою та матір'ю дитини
заяви про визнання батьківства.

При цьому, відповідно Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року .,Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів?, для вимог чоловіка про
виключення відомостей про нього як
батька з актового запису про
народження дитини позовної давності не
встановлено, а для вимог жінки про
виключення з цього запису відомостей
про її чоловіка як батька позовна
давність становить один рік і її
перебіг починається з дня реєстрації
дитини.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3
перебували в зареєстрованому шлюбі в
період з 12 вересня 1987 року по
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивачка народила
доньку ОСОБА_4, тому 3 січня 2006 року
Лепетиською сільською радою
Березнегуватського району
Миколаївської області в книзі
реєстрації народжень зроблено
відповідний актовий запис за № 1 та
видано свідоцтво про народження, де
батьком дитини, згідно ч. 2 ст. 122 СК
України, вказаний ОСОБА_3

ОСОБА_2 звернулася до суду з даним
позовом лише 22 липня 2014 року, тобто
більше ніж через 8 років після
народження дитини, у той час як для
таких вимог встановлена спеціальна
позовна давність строком в 1 рік.

ОСОБА_2 на теперішній час з позовом до
суду про виключення з актового запису
про народження дитини відомостей про
нього, як батька, ОСОБА_4, не звертався.

ОСОБА_5 з заявою про визнання його
батьком ОСОБА_4, у відповідні органи
також не звертався.

Таким чином належним відповідачем по
даній справі є ОСОБА_3, який від свого
батьківства не відмовився. Тому даний
позов може бути пред'явлений лише до
нього, а не до відділу РАЦС, який не може
відповідати по заявленим вимогам,
оскільки не допустив порушень при
реєстрації народження ОСОБА_4.

В той же час, апеляційний суд не має
права змінити процесуальний статус
третьої особи ОСОБА_3 на статус
відповідача на стадії апеляційного
провадження, навіть зі згоди осіб, які
беруть участь у справі. Це пов'язано з
дією основних засад цивільного
судочинства (диспозитивністю,
змагальністю, тощо). До того ж,
позивачка до тепер вважає належним
відповідачем по її вимогах відділ РАЦС.

Водночас, після змін, внесених
законодавцем у ЦПК України Законом
України ,,Про судоустрій та статус
суддів" від 7 липня 2010 року, який набрав
чинності 30 липня 2010 року, виключена
можливість апеляційного суду
скасувати рішення місцевого суду з
направленням справи на новий розгляд.
Але при цьому не змінено положення ст.
303 ЦПК України про перевірку
апеляційним судом законності і
обґрунтованості рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Оскільки позивачка не надала жодного
доказу щодо вини чи відповідальності
відділу РАЦС, то заявлені до нього
вимоги є безпідставними.

У зв'язку з викладеним, посилання
апелянта на те, що суд першої інстанції
не врахував той факт, що саме
відповідач відмовляється внести зміни
в актовий запис № 1 від 3 січня 2006 року
про народження ОСОБА_4 щодо батька
дитини, не заслуговують на увагу.

Наведене свідчить про те, що суд
обґрунтовано відмовив в задоволенні
позову ОСОБА_2 до відділу РАЦС, третя
особа ОСОБА_3, про оспорювання
батьківства.

В зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 308
ЦПК України, апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а оскаржене
рішення - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Березнегуватського районного
суду Миколаївської області від 13
серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена в касаційному
порядку.

Головуючий

Судді: