інстанції Волчко А.Я.Провадження №
22-ц/780/4846/14 Доповідач у 2
інстанції Верланов С.М.Категорія 46
УХВАЛА

Іменем України

06 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С.,
Березовенко Р.В.,

при секретарі - Черепинець А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 27
червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
треті особи: Управління
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області, фермерське господарство
«Калина», Софіївсько-Борщагівська
сільська рада Києво-Святошинського
району Київської області про визнання
незаконним розпорядження та визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом, який мотивував
тим, що розпорядженням
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації від 19 березня
2010 року № 2083 «Про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність ОСОБА_3 для ведення
особистого селянського господарства в
адміністративних межах
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради», йому надано дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки площею 2,0
га для ведення особистого селянського
господарства в адміністративних межах
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради, яка знаходилась в оренді
фермерського господарства «Калина».
Під час підготовки документів
позивачу стало відомо, що 09 листопада
2009 року розпорядженням
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації № 1579 «Про
надання дозволу на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання державних актів на
право власності на земельні ділянки 3-м
громадянам України - членам
фермерського господарства «Вашуп» для
ведення фермерського господарства в
адміністративних межах
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради» було надано дозвіл
землевпорядній організації на
проведення робіт з розробки технічної
документації із землеустрою щодо
складання державних актів на право
власності на земельні ділянки членам
фермерського господарства «Вашуп», а
саме, ОСОБА_2 на земельну ділянку площею
1,5 га, ОСОБА_4 на земельну ділянку площею
0,5 га та ОСОБА_5 на земельну ділянку
площею 0,2 га, для ведення фермерського
господарства в адміністративних межах
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради. 21 січня 2010 року розпорядженням
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації № 274 «Про
передачу у власність земельних ділянок
трьом громадянам України - членам
фермерського господарства «Вашуп» для
ведення фермерського господарства в
адміністративних межах
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради» було передано безоплатно у
власність членам фермерського
господарства «Вашуп» земельні ділянки
загальною площею 2,2325 га для ведення
фермерського господарства в
адміністративних межах
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради, а саме, ОСОБА_2 земельну ділянку
площею 1,5 га, ОСОБА_4 - земельну ділянку
площею 0,5 га та ОСОБА_5 - земельну
ділянку площею 0,2325 га. На підставі
вказаного розпорядження ОСОБА_2, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 отримали державні акти на
право власності на земельні ділянки.

Позивач вважає, що вказані вище
розпорядження Києво-Святошинської
районної державної адміністрації
прийняті з порушенням норм чинного
законодавства України, оскільки
земельні ділянки загальною площею 2,2325
га не перебували у користуванні
фермерського господарства «Вашуп», а
його члени: ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не
є родичами, що підтверджується вироком
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 05 травня 2011 року,
яким визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК
України.

Крім того, рішенням виконавчого
комітету Софіївсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 14 березня
2000 року № 68 було припинено право
постійного користування земельною
ділянкою фермерського господарства
«Вашуп» у зв'язку із невикористанням
вказаної земельної ділянки за цільовим
призначенням та її передано в оренду
фермерському господарству «Калина». На
виконання вказаного рішення сільської
ради 14 березня 2000 року між фермерським
господарством «Калина» та
Софіївсько-Борщагівською сільською
радою був укладений договір оренди
земельної ділянки, термін дії якого
рішенням Софіївсько-Борщагівської
сільської ради було продовжено до 18
лютого 2010 року.

Також позивач вказував, що
Києво-Святошинська района державна
адміністрація в порушення вимог
земельного законодавства України за
відсутності рішення загальних зборів
про безкоштовну приватизацію
фермерської землі з метою уникнення
державної експертизи, замість надання
дозволу на виготовлення проекту
землеустрою, надала дозвіл
фермерському господарству «Вашуп» на
виготовлення технічної документації.
Розроблена технічна документація не
містить належним чином оформлених
графічних матеріалів, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки (викопіювання з
чергового земельно-кадастрового плану,
ситуаційні схеми, схеми
економіко-планувальної зони, до якої
відноситься земельна ділянка, план меж
зон обмежень і сервітутів земельних
ділянок тощо, незалежно від виду
документації із землеустрою, що
розробляється), погодження
землекористувача - фермерського
господарства «Калина», висновку
професійної комісії про наявність у
ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 достатнього
досвіду роботи у сільському
господарстві або необхідної
сільськогосподарської кваліфікації.
Також технічна документація із
землеустрою не містить акту про
передачу на зберігання межових знаків
та акту погодження та встановлення в
натурі меж земельної ділянки.

На підставі наведеного позивач просив
визнати недійсним та скасувати
розпорядження Києво-Святошинської
районної державної адміністрації від 09
грудня 2009 року №1579 «Про надання
дозволу на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складання державних актів на право
власності на земельні ділянки 3-м
громадянам України членам
фермерського господарства «Вашуп» для
ведення фермерського господарства в
адміністративних межах
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради»; визнати недійсним та скасувати
розпорядження Києво-Святошинської
районної державної адміністрації від
21 січня 2010 року № 274 «Про передачу
і власність земельних ділянок трьом
громадянам України - членам
фермерського господарства «Вашуп» для
ведення фермерського господарства в
адміністративних межах
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради» та визнати недійсними державні
акти на право власності на земельні
ділянки, виданих на ім`я ОСОБА_2, ОСОБА_4
та ОСОБА_5

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 21
травня 2014 року до участі у розгляді
справи в якості співвідповідача
залучено ОСОБА_6

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 27
червня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним та скасовано
розпорядження Києво-Святошинської
районної державної адміністрації №1579
від 09 листопада 2009 року «Про надання
дозволу на виготовлення технічної
документації із землеустрою, щодо
складання державних актів на право
власності на земельні ділянки 3-м
громадянам України членам
фермерського господарства «Вашуп»
(згідно додатку) для ведення
фермерського господарства в
адміністративних межах
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради».

Визнано недійсним та скасовано
розпорядження Києво-Святошинської
районної державної адміністрації № 274
від 21 січня 2010 року «Про передачу у
власність земельних ділянок трьом
громадянам України - членам
фермерського господарства «Вашуп» для
ведення фермерського господарства в
адміністративних межах
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради».

Визнано недійсними державні акти на
право власності на земельні ділянки,
які видані на ім`я ОСОБА_2, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволені позову ОСОБА_3
відмовити, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу, які
з'явилися в судове засідання, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
рішенням Києво-Святошинської районної
ради народних депутатів Київської
області від 14 липня 1992 року надано
громадянам району у постійне
користування за рахунок земель запасу
земельні ділянки для ведення
селянських (фермерських) господарств,
зокрема, ОСОБА_7 земельну ділянку
площею 2,2 га (а.с.266-267).

На підставі вказаного рішення ради
ОСОБА_2 отримав державний акт серії
Б № 025769 на право користування
землею площею 2,2 га для організації
селянського (фермерського)
господарства (а.с.268-270).

Згідно з актами від 18 вересня 1997 року, 15
червня 1998 року, складених земельною
комісією за результатами перевірки
використання земельних ділянок, що
знаходяться в користуванні селянських
фермерських господарств району, ОСОБА_2
земельна ділянка площею 2,2 га не
використовувалась. У зв'язку з цим 15
червня 1998 року Управлінням земельних
ресурсів Києво-Святошинської районої
державної адміністрації ОСОБА_2
вказано вчинити необхідні дії для
усунення порушень (а.с. 271-277).

Встановлено, що у зв'язку з
невикористанням ОСОБА_2 протягом
чотирьох років за призначенням
вказаної земельної ділянки рішенням
виконкому Софіївсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 14 березня
2000 року № 68 «Про надання земельної
ділянки в тимчасове користування
фермерському господарству «Калина»
площею 2 га для ведення селянського
(фермерського) господарства» припинено
право ОСОБА_2 на користування земельною
ділянкою розміром 2 га та надано в
тимчасове користування зазначену
земельну ділянку фермерському
господарству «Калина» для ведення
селянського (фермерського)
господарства (а.с.12). Вказане рішення
сільської ради не скасоване.

14 березня 2000 року між
Софіївсько-Борщагівською сільською
радою (орендодавець) та головою
фермерського господарства «Калина»
ОСОБА_3 (орендар) на підставі вказаного
рішення сільської ради було укладено
договір оренди земельної ділянки, за
умовами якого орендодавець передав, а
орендар прийняв у строкове платне
володіння і користування земельну
ділянку загальною площею 2,2 га ріллі за
рахунок земель запасу сільської ради,
що знаходиться в користуванні фермера
ОСОБА_2 згідно з планом на території
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради (а.с.278-279).

Відповідно до п.2.2 договору, договір
укладений терміном на п'ять років,
починаючи з дати його реєстрації. По
закінченню терміну дії договору
орендар має переважне право на
поновлення договору на новий термін. У
цьому разі зацікавлена сторона повинна
повідомити письмово другу сторону про
бажання щодо продовження дії договору
на панівний термін не пізніше, ніж за
два місяці до його закінчення.

Згідно з актом приймання-передачі від 14
березня 2000 року сільський голова
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради передав, а голова фермерського
господарства «Калина» ОСОБА_3 прийняв у
строкове платне володіння і
користування вказану земельну ділянку
(а.с.280).

Встановлено, що даний договір було
зареєстровано Софіївсько -
Борщагівскою сільською радою 18 лютого
2001 року.

18 лютого 2005 року між
Софіївсько-Борщагівською сільською
радою та головою фермерського
господарства «Калина» ОСОБА_3 був
укладений договір про внесення змін та
доповнень до договору оренди земельної
ділянки від 14 березня 2000 року, згідно з
яким пункт 2.2 договору викладено у
наступній редакції: договір
укладається терміном на 5 років,
починаючи з дати його реєстрації. Якщо
орендар протягом терміну дії цього
договору виконував свої зобов'язання
належним чином та/або якщо у
орендодавця відсутні претензії до
орендаря щодо виконання умов цього
договору, договір вважається
продовжений на такий самий термін.

19 березня 2005 року Софіївсько -
Борщагівською сільською радою на лист
голови фермерського господарства
«Калина» ОСОБА_3 погоджено термін дії
договору оренди земельної ділянки від
14 березня 2000 року на п'ять років згідно
з договором від 18 лютого 2005 року
про внесення змін та доповнень до
договору оренди земельної ділянки від
14 березня 2000 року.

Встановлено, що 01 січня 2009 року між
Софіївсько-Борщагівською сільською
радою та головою фермерського
господарства «Калина» ОСОБА_3 був
укладений договір про внесення змін до
договору оренди земельної ділянки від
14 березня 2000 року, відповідно до якого
було доповнено договорі п. 2.5: «Оренда
земельної ділянки проводиться з
оплатою у розмірі 3 % від
нормативно-грошової оцінки
орендованої земельної ділянки на рік
на рахунок орендодавця щомісячно
рівними частками протягом 30
календарних днів, наступним за
останнім календарним днем звітного
місяця. Нормативно-грошова оцінка
орендованої земельної ділянки
становить: 49 241 грн. 39 коп.». Інші умови
договору залишено незмінними.
Визначено, що даний договір набирає
чинності після підписання двох сторін.

03 березня 2009 року
Софіївсько-Борщагівська сільська рада
відповідно до положень Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
та п.12 розділу Х «Перехідні положення»
ЗК України рекомендувала ОСОБА_3
звернутися до органів виконавчої влади
для переукладання даного договору
(а.с.281).

Судом першої інстанції встановлено, що
Києво-Святошинська районна державна
адміністрація листами від 01.04.2009 року,
27.08.2009 року та 22.12.2009 року на звернення
ОСОБА_3 повідомила, що
Києво-Святошинська районна державна
адміністрація не має правових підстав
для продовження строку дії договору
оренди земельної ділянки від 14
березня 2000 року, оскільки даний договір
не пройшов державної реєстрації
(а.с.114-115).

В той же час з матеріалів справи
вбачається, що на підставі
розпорядження Києво-Святошинської
районної державної адміністрації від 19
березня 2010 року № 2083 «Про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність ОСОБА_3 для ведення
особистого селянського господарства в
адміністративних межах
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради», ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення у
власність вказаної вище земельної
ділянки площею 2,0 га для ведення
особистого селянського господарства в
адміністративних межах
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради (а.с.11).

Також судом першої інстанції
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що 21 лютого 2006 року ОСОБА_2
прийнято рішення про створення та
діяльність фермерського господарства
«Вашуп», яке того ж дня було
зареєстроване державним реєстратором
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації фермерське
господарство «Вашуп» (а.с.282, 283).

10 липня 2009 року до складу фермерського
господарства «Вашуп» ввійшли ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 та вирішено приватизувати
земельну ділянку, надану у постійне
користування фермерського
господарства «Вашуп», наступним чином:
ОСОБА_2 - 1,50 га, ОСОБА_4 - 0,5 га та ОСОБА_5 -
0,2 га.

Встановлено, що згідно з
розпорядженням Києво-Святошинської
районної державної адміністрації від 09
листопада 2009 року № 1579 «Про надання
дозволу на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складання державних актів на право
власності на земельні ділянки 3-м
громадянам України - членам
фермерського господарства «Вашуп» для
ведення фермерського господарства в
адміністративних межах
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради» надано дозвіл землевпорядній
організації на проведення робіт з
розробки технічної документації із
землеустрою щодо складання державних
актів на право власності на земельні
ділянки членам фермерського
господарства «Вашуп», а саме, ОСОБА_2 на
земельну ділянку площею 1,5 га, ОСОБА_4 на
земельну ділянку площею 0,5 га та ОСОБА_5
на земельну ділянку площею 0,2 га, для
ведення фермерського господарства в
адміністративних межах
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради (а.с.9).

На підставі розпорядження
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації від 21 січня 2010
року № 274 «Про передачу у власність
земельних ділянок трьом громадянам
України - членам фермерського
господарства «Вашуп» для ведення
фермерського господарства в
адміністративних межах
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради» припинено право постійного
користування фермерського
господарства «Вашуп» в
адміністративних межах
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради на земельну ділянку загальною
площею 2,2325 га, що перебувала в
постійному користуванні фермерського
господарства «Вашуп» на підставі
державного акта на право користування
землею серії Б №025769 та передано
безоплатно у власність членам
фермерського господарства «Вашуп»
земельну ділянку загальною площею 2,2325
га для ведення фермерського
господарства в адміністративних межах
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради, а саме, ОСОБА_2 земельну ділянку
площею 1,5 га, ОСОБА_4 - земельну ділянку
площею 0,5 га та ОСОБА_5 - земельну
ділянку площею 0,2325 га (а.с.10).

На підставі вказаного розпорядження
ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали
державні акти на право власності на
земельні ділянки (а.с.284-286).

Встановлено, що вироком
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 05 травня 2011 року,
який набрав законної сили, ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України за
те, що він будучи службовою особою
фермерського господарства «Вашуп», для
отримання ФГ «Вашуп» у власність
земельних ділянок, які надані йому в
користування відповідно до державного
акта на право користування землею від
1992 року серії Б № 025769 та подальшого їх
використання для здійснення
господарської діяльності, не перевірив
родинну спорідненість між членами
вказаного господарства, приблизно у
липні 2009 року склав рішення № 3
загальних зборів членів фермерського
господарства «Вашуп» від 10 липня 2009
року, куди вніс відомості про
проведення вищезазначених зборів та
про включення до складу членів
господарства ОСОБА_4 і ОСОБА_5 Потім
ОСОБА_2 вніс ці відомості до Статуту
вказаного фермерського господарства,
після чого 25 вересня 2009 року нову
редакцію Статуту фермерського
господарства «Вашуп» було
зареєстровано державним реєстратором
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації. В подальшому
на підставі вказаних документів
розпорядженням Києво-Святошинської
районної державної адміністрації від
21 січня 2010 року № 274 членам
фермерського господарства «Вашуп»:
ОСОБА_4 передано у власність земельну
ділянку площею 0,5000 га, ринковою
вартістю 990 057,69 грн. та ОСОБА_5 - земельну
ділянку площею 0,2325 га, ринковою
вартістю 460 376,83 грн. Внаслідок таких
злочинних дій ОСОБА_2 інтересам держави
в особі Києво-Святошинської районної
державної адміністрації спричинено
тяжкі наслідки у вигляді
безпідставного вилучення з державної
власності та надання у власність
громадянам земельних ділянок
загальною площею 0,7325 га, вартістю 1 450 434
грн. 52 коп. (а.с.7-8)

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок
у кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Також судом встановлено, що згідно з
розпорядженням Києво-Святошинської
районної державної адміністрації від 03
грудня 2010 року № 4965 припинено право
власності ОСОБА_5 на земельну ділянку
площею 0,2325 га для ведення фермерського
господарства в адміністративних межах
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради, державний акт на право власності
на земельну ділянку серії ЯИ № 434496
анульовано у встановленому законом
порядку та включено дану земельну
ділянку до складу земель запасу
державної власності в
адміністративних межах
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради (а.с.97).

Згідно з розпорядженням
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації від 03 грудня
2010 року №4966 припинено право власності
ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,5000
га для ведення фермерського
господарства в адміністративних межах
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради, державний акт на право власності
на земельну ділянку серії ЯИ № 434495
анульовано у встановленому законом
порядку та включено дану земельну
ділянку до складу земель запасу
державної власності в
адміністративних межах
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради (а.с.98).

08 лютого 2011 року між ОСОБА_4 та
Києво-Святошинською районною
державною адміністрацією було
укладено договір про передачу права
власності на земельну ділянку, згідно з
умовами якого ОСОБА_4 добровільно
відмовився від права власності, а
Києво-Святошинська районна державна
адміністрація прийняла на користь
держави земельну ділянку площею 0,5000 га,
кадастровий номер :04:001:0044, для
ведення фермерського господарства, яка
розташована: Київська обл.,
Києво-Святошинський район, с.
Софіївська Борщагівка. Даний договір
посвідчений приватним нотаріусом
Києво-Святошинського районного
нотаріального округу ОСОБА_8 та
зареєстрований в реєстрі за № 241 (а.с.96).

Відповідно до даних листа Управління
Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області від 13 травня 2014 року земельна
ділянка, кадастровий номер
:04:001:0042, обліковується за ОСОБА_6,
земельна ділянка, кадастровий номер
:04:001:0043 - за ОСОБА_5, а земельна
ділянка, кадастровий номер
:04:001:0044, - за ОСОБА_4 (а.с. 108).

Відповідно до ч.1 статей 3, 4 ЦПК України,
статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має
право в порядку, встановленому
законодавством звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

У пункті 1 резолютивної частини Рішення
Конституційного Суду України від 1
грудня 2004 року №18-рп/2004 «Рішення
Конституційного Суду України у справі
за конституційним поданням 50 народних
депутатів України щодо офіційного
тлумачення окремих положень частини
першої статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України»
(справа про охоронюваний законом
інтерес) розтлумачено, що поняття
«охоронюваний законом інтерес», що
вживається в частині першій статті 4
ЦПК України та інших законах України у
логічно-смисловому зв`язку з поняттям
«права», треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб (п.10 ч.2 ст.16 ЦК України).

Наведені положення ЦК України
підлягають застосуванню в тому разі,
якщо охоронюваний законом інтерес
позивача може бути захищено шляхом
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Як правильно зазначив суд першої
інстанції у позивача, як голови
фермерського господарства «Калина» не
виникли права на спірні земельні
ділянки, оскільки договір оренди
земельної ділянки від 14 березня 2000
року, який був укладений між головою
фермерського господарства «Калина» та
Софіївсько-Борщагівською сільською
радою не був оформлений відповідно до
вимог чинного на той час законодавства,
а саме, не був нотаріально посвідчений.

Разом з тим, суд обґрунтовано дійшов
висновку, що право ОСОБА_2 на
користування земельною ділянкою
площею 2 га було припинено у зв'язку з
невикористанням ним протягом чотирьох
років за призначенням вказаної
земельної ділянки на підставі рішення
виконкому Софіївсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 14 березня
2000 року. Цим же рішенням сільської ради
вказану земельну ділянку надано в
тимчасове користування голові
фермерського господарства «Калина»
ОСОБА_3 для ведення селянського
(фермерського) господарства. Зазначене
рішення сільської ради є чинним та
ніким не скасоване.

При цьому судом встановлено, що
позивач, як голова фермерського
господарства «Калина», з часу
укладення договору оренди земельної
ділянки від 14 березня 2000 року, який був
зареєстрований
Софіївсько-Борщагівською сільською
радою відповідно до вимог п.3 «Порядку
державної реєстрації договорів оренди
землі», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 25
грудня 1998 року №2073 (чинного на час
укладення договору оренди землі),
фактично користувався земельною
ділянкою, використовував її за
цільовим призначенням, сплачував
земельний податок, побудував на ній
житловий будинок, що підтверджується
даними технічного паспорту.

За таких обставин, суд дійшов
правильного висновку про те, що у
позивача виник стосовно вказаної
земельної ділянки інтерес, який у разі
доведення факту його порушення,
невизнання чи оспорення підлягає
захисту чи поновлення у судовому
порядку.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що відповідачами
ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була
приватизована саме та земельна
ділянка, яка була надана для
тимчасового користування фермерському
господарству «Калина», що
підтверджується рішенням виконкому
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області від 14 березня 2000
року, даними вироку
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 05 травня 2011 року,
яким ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 367 КК
України.

Відсутність у ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
права користування спірною землею
підтверджується також тим, що вони
скористались своїм правом на
приватизацію землі за процедурою,
передбаченою ч.ч. 6-10 ст. 118 ЗК України 2001
року, за якою громадяни набувають у
власність земельні ділянки, які не
перебувають у їх користуванні, а не за
процедурою, визначеною ч.ч. 1, 2 цієї ж
статті, відповідно до якої громадяни
набувають у власність земельні
ділянки, які вже знаходяться у їх
користуванні.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
дані про те, що земельна ділянка площею
2,2 га, яка була надана у користування
ОСОБА_2, а не фермерському господарству
«Вашуп», була належним чином передана
ним у користування, розпорядження та
володіння даного фермерського
господарства, які б в подальшому
надавали право членам фермерського
господарства «Вашуп» приватизувати її.
Тому суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що вказана
земельна ділянка не підлягала
приватизації членами фермерського
господарства «Вашуп».

До того ж суд вірно зазначив, що ОСОБА_4
та ОСОБА_5 не мали права набуття у
власність земельних ділянок в
результаті розпаювання землі
фермерського господарства «Вашуп», так
як вони незаконно були введені ОСОБА_2
у члени вказаного господарства, що
підтверджується вироком
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 05 травня 2011 року,
яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК
України.

Що стосується дотримання процедури
приватизації відповідачами ОСОБА_2,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спірних земельних
ділянок, то суд правильно зазначив, що в
матеріалах справи відсутні дані про те,
що відповідачами було подано до
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації разом із
клопотаннями про надання землі у
власність графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки та висновки
конкурсної комісії, як це передбачено
ч.ч. 6-7 ст. 118 ЗК України 2001 року. Не
вирішене питання про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та проігнорований
розгляд його комісією з розгляду
питань, пов'язаних з погодженням
документації із землеустрою, що
передбачено ч.ч. 8-9 ст. 118 ЗК України 2001
року.

Отже, оцінивши наведені вище обставини,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що
земельна ділянка загальною площею 0,2325
га Києво-Святошинською районною
державною адміністрацією Київської
області надана у власність
відповідачам неправомірно та фактично
перебувала у користуванні
фермерського господарства «Калина», а
тому оскаржувані рішення
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації, є
незаконними.

Відповідно до ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 ЗК
України право власності відповідачів
на земельні ділянку виникло з моменту
отримання ними державних актів та їх
державної реєстрації.

Оскільки зазначені норми закону
встановлюють нерозривний зв'язок між
виникненням права власності на
земельну ділянку з обов`язковим
одержанням її власником державного
акта, який посвідчує його право
власності, то суд на підставі
зазначених норм дійшов обґрунтованого
висновку про визнання недійсними і
державних актів, виданих ОСОБА_2,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі
недійсного рішення
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації.

Таким чином рішення суду першої
інстанції суду ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, передбачених законом підстав
для його скасування при апеляційному
розгляді не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається
відповідач ОСОБА_2 в апеляційній
скарзі, спростовуються матеріалами
справи та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановлені судом
першої інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права

Доводи апеляційної скарги фактично
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди відповідача з висновками суду
першої інстанції по їх оцінці.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив обставини справи, надані
сторонами докази, вірно послався на
закон, що регулює спірні
правовідносини, дійшов правильного
висновку про задовлення позову та
ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 27
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді