Справа № 234/8264/14-ц
Провадження № 2/234/3762/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року
місто Краматорськ

Краматорський міський суд
Донецької області у складі головуючого
судді Пікалової Н.М., при секретарі
Чаплик Ю.Ю., з участю представника
позивача ОСОБА_1, представника
відповідача Бикової М.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» про тлумачення умов
договору,

ВСТАНОВИВ:

До Краматорського міського суду
надійшов позов ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
про тлумачення умов договору.

В позовній заяві зазначено, що за
кредитним договором № А3D8CC9FUK0007 від
29.12.2010 року укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ
КБ «Акцент Банк» позичальник отримав
кредит в сумі 25000 грн. на споживчі цілі,
зі сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 0.01% на місяць на
суму залишку заборгованості за
кредитом. У позичальника утворилась
заборгованість за договором і в серпні
2013 року ПАТ КБ «Акцент-Банк» звернувся
до суду з позовом про стягнення
заборгованості по кредитному договору.
В позові банк просить стягнути з
відповідача пеню, посилаючись на
«умови надання споживчого кредиту
фізичним особам», при цьому надає
розрахунок заборгованості, з якого
вбачається, що кредитор застосовує
пеню за прос рочку виконання
зобов'язання в розмірі 1,15% за кожен день
прострочки внесення платежу. Позивач з
такою позицією банку не згодний, згідно
до п.5.1 2умов надання споживчого кредиту
фізичним особам зазначається, що банк
має право нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити банку пеню в
розмірі 1,25% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за кожен
день прострочки. Саме таке бачення і
тлумачення договору на його думку.
Проте у кредитора інше тлумачення умов
договору, банк нараховує пеню вважаючи,
що позивач повинен , в разі наявності
протстрочки, сплатити 1,25% від
простроченої суми за кожен день
прострочки, 456,25% річних що суперечить
вимогам чинного законодавства,
принципам розумності та
справедливості. Відповідно до ч.8 ст.18
Закону України «Про захист прав
споживачів» нечіткі або неясні
двозначні положення договорів із
споживачами тлумачаться на користь
споживачів. Просить постановити
рішення про тлумачення змісту п.5.1
«умов надання споживчого кредиту
фізичним особам» договору № А3D8CC9FUK0007
від 29.12.2010 року укладеним між ОСОБА_3 та
ПАТ КБ «Акцент Банк» , а саме вважати
вірним , що відповідно до п.5.1
позичальник в разі невиконання умов
договору зобов»язанний сплатити пеню в
розмірі 1,25% від суми простроченого
платежу за весь період часу прострочки,
тобто одноразово, але не менше 1 грн. за
кожен день прострочки.

В судовому засіданні
представник позивача підтримав
позовні вимоги.

В судовому засіданні представник
відповідача з позовом не погодилась і
суду пояснила, що вона вважає, що
позивач запізно звернувся з такими
вимогами, бо кредитний договір було
укладено ще в 2010 році ( строк позовної
давності три роки) і коли б позивачу
було незрозумілі умови договору він би
його не підписував. Крім того, позовні
вимоги позивача підрозумівають зміну
умов договору, чи визнання існуючих
умов недійсними. Ст. 213 ЦПК України не
підходить до цих позовних вимог і не
може бути позов задоволено.

Суд заслухавши пояснення
сторін, вивчивши матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно до статті 213 ЦК України.
Тлумачення змісту правочину

1. Зміст правочину може бути
витлумачений стороною (сторонами).

2. На вимогу однієї або обох сторін суд
може постановити рішення про
тлумачення змісту правочину.

3. При тлумаченні змісту правочину
беруться до уваги однакове для всього
змісту правочину значення слів і
понять, а також загальноприйняте у
відповідній сфері відносин значення
термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять,
а також загальноприйняте у відповідній
сфері відносин значення термінів не
дає змоги з'ясувати зміст окремих
частин правочину, їхній зміст
встановлюється порівнянням
відповідної частини правочину зі
змістом інших його частин, усім його
змістом, намірами сторін.

4. Якщо за правилами, встановленими
частиною третьою цієї статті, немає
можливості визначити справжню волю
особи, яка вчинила правочин, до уваги
беруться мета правочину, зміст
попередніх переговорів, усталена
практика відносин між сторонами,
звичаї ділового обороту, подальша
поведінка сторін, текст типового
договору та інші обставини, що мають
істотне значення.

В судовому засіданні встановлено,
що за кредитним договором № А3D8CC9FUK0007
від 29.12.2010 року укладеним між ОСОБА_3 та
ПАТ КБ «Акцент Банк» позичальник
отримав кредит в сумі 25000 грн. на
споживчі цілі, зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 0.01% на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом. У позичальника утворилась
заборгованість за договором і в серпні
2013 року ПАТ КБ «Акцент-Банк» звернувся
до суду з позовом про стягнення
заборгованості по кредитному договору.
Позов було задоволено. Рішення по цій
справи набрало законної чинності.

Вимога позивача є по сутті
внесення змін до договору
кредитування.

Суд вважає, що позивач вибрав не
в той спосіб захист свої інтересів.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК
України, ст. 213 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» про тлумачення умов
договору відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на рішення суду подається в
Апеляційний суд Запорізької області
через Краматорський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті й
надруковано в одному екземплярі.

Суддя: