АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/5636/14
Головуючий 1-ї інстанції - Гаврилюк С.М.
Справа №639/3628/14-ц
Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко
І.С.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в приміщенні
суду апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на заочне рішення
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 09 липня 2014 року по справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» (надалі - ПАТ КБ
«Приватбанк» або Банк) звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_1, в якому
просило стягнути з відповідача на їх
користь заборгованість за кредитним
договором №HAXRRX13840142 від 28.04.2007року в
розмірі 27 524,72грн., яка складається із:
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом - 5 974,65грн.;
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 458,28грн.; пеня за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором - 19304,90грн.; штраф - 500,00грн
(фіксована частина); штраф - 1286,89грн.
(процентна складова), та судові витрати
у розмірі 275,25грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що
28.04.2007року між Банком та відповідачем
був укладений кредитний договір
№HAXRRX13840142, згідно з умовами якого
ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в
розмірі 1 558,77грн., зі сплатою 12,00%
(відсотків) річних за користування
кредитом на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення до 25.04.2008року. Але,
відповідач взяті на себе зобов'язання
за вказаним договором кредиту належним
чином не виконав, у зв'язку з чим станом
на 22.04.2014року за ним утворилася
вищевказана заборгованість.

В судове засідання суду першої
інстанції представник позивача ПАТ КБ
«Приватбанк» не з'явився, надав суду
заяву, в якій зазначив, що позовні
вимоги підтримує в повному обсязі,
справу просив розглянути у його
відсутність, не заперечував проти її
заочного розгляду.

Відповідач ОСОБА_1 не з'явився, про час і
місце розгляду справи повідомлявся в
установленому законом порядку, про
причини неявки суд не повідомив.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Харкова від 09 липня 2014 року
позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1
заборгованість за кредитним договором
№HAXRRX13840142 від 28.04.2007року в розмірі
25 737,83грн., яка складається із:
заборгованості по процентам за
користування кредитом 5 974,65грн.
заборгованості по комісії за
користування кредитом 458,28грн.; пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором - 19 304,90 грн. та судовий збір в
розмірі 257,37грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просить заочне рішення
змінити в частині відмови у стягненні
штрафів в загальному розмірі 1
286,89грн. скасувати і ухвалити в цій
частині нове рішення про задоволення
вимог, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, на не відповідність висновків
суду обставинам справи та на неналежну
оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи, наведені в
апеляційній скарзі, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Оскільки заочне рішення суду
першої інстанції оскаржується
позивачем лише в частині відмови у
задоволенні вимог про стягнення
штрафів, тому в іншій частині
відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК
України колегією суддів не
переглядається.

Ухвалюючи рішення в частині відмови
Банку у стягненні штрафів, суд виходив
з того, що за одне й те саме порушення за
договором кредиту передбачена
подвійна відповідальність одного виду
- пені та штрафів.

Однак, цей висновок суду є помилковим
та зроблений без урахування норм
чинного законодавства і матеріалів
справи.

Так, судовим розглядом встановлено, що
28.04.2007року між Банком та відповідачем
був укладений кредитний договір
№HAXRRX13840142, згідно з умовами якого
ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в
розмірі 1 558,77грн., зі сплатою
12,00% (відсотків) річних за користування
кредитом на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення до 25.04.2008року.

Розділом 5 договору кредиту визначена
відповідальність сторін.

Зокрема, в п.5.1 встановлено, що при
порушенні Позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених заявою та
п.п.3.2.2., 3.2.3 даних Умов, Банк має право
нараховувати, а Позичальник
зобов'язується сплатити Банку пеню в
розмірі 0,15% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за
кожний день прострочки платежу. У п.5.3.
передбачено, що при порушенні
Позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
Позичальник зобов/язаний сплатити
Банку штраф у розмірі 500,00грн. + 5% від
суми заборгованості.

Підпунктом 5.5 договору кредиту строк
позовної давності про стягнення суми
кредиту, відсотків за його
користування, винагороди, неустойки -
пені, штрафів визначено сторонами
тривалістю - 5 (п'ять) років.

З вищевказаними умовами договору
ОСОБА_1 був ознайомлений, про що
свідчить його підпис на кожному листі
договору (а.с.6-10).

Згідно положень ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові в разі
порушення боржником зобов'язання.

Чинне цивільне законодавство не
передбачає виключне застосування або
штрафу, або пені за порушення
зобов'язання. Штраф та пеня є
самостійними різновидами неустойки,
які відрізняються тим, що розмір пені
залежить від тривалості прострочення
боржника, а штраф самим фактом
порушення зобов'язання.

Отже, пеня і штраф є різними видами
неустойкою як юридичної
відповідальності, а не окремими видами
штрафних санкцій.

Оскільки сторони передбачили в
договорі відповідальність у вигляді
пені, а також штраф у разі прострочення
платежів, тому позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню.

Згідно п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального права.

З огляду на викладене та керуючись ст.
ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 09 липня 2014 року
змінити: у частині відмови у стягненні
штрафів скасувати і ухвалити в цій
частині нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» штраф в
сумі 500,00грн. - фіксована частина, штраф -
1 286,90грн. - процентна складова.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -