У х в а л а

іменем україни

01 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Колодійчука В.М.,
Кафідової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 17 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 22 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду із вказаним позовом,
в якому просила суд ухвалити рішення,
яким в рахунок погашення кредитної
заборгованості ОСОБА_4 звернути
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки з укладенням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з проведенням
дій щодо коригування технічної
документації відповідно до поточного
стану нерухомості, її перепланування
та перебудови, з проведенням дій щодо
оформлення та з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення позивачем всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки, а також
виселити відповідача та інших осіб, які
зареєстровані або проживають у спірній
квартирі зі зняттям їх з
реєстраційного обліку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23
вересня 2005 року між банком та ОСОБА_4
було укладено кредитний договір,
відповідно до якого останній отримав
кредит у розмірі 49 725 доларів США з
кінцевим терміном повернення до 22
вересня 2015 року зі сплатою 15,96% річних.
Крім того, 23 вересня 2005 року з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
вищезазначеним кредитним договором
між позивачем та позичальником був
укладений договір іпотеки, за умовами
якого була передана в іпотеку належна
останньому вищевказана квартира.

Оскільки позичальник не виконував
належним чином взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором,
утворилась заборгованість яку банк
просить погасити шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 17 грудня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 22 квітня 2014 року, частково
задоволено позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк». В рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 23 вересня 2005 року у розмірі 98 606,31
доларів США, що за курсом НБУ станом на
15 серпня 2013 року становить 787 864 грн 42
коп., звернуто стягнення на майно,
заставлене за договором іпотеки від 23
вересня 2005 року - квартиру АДРЕСА_1, що
має загальну площу 66,10 м2 , житлову площу
40,10 м2 , шляхом продажу предмету іпотеки
з укладенням від імені власника
квартири ОСОБА_4 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з проведенням
дій щодо коригування технічної
документації відповідно до поточного
стану нерухомості, її перепланування
та перебудови, з проведенням дій щодо
оформлення та з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки. У задоволені решти позовних
вимог - відмовлено. Вирішено питання
про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій,
а справу передати на новий судовий
розгляд о суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції під час
розгляду справи в касаційному порядку
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог суд першої
інстанції виходив із наявності
правових підстав для їх задоволення,
доведеності та обґрунтованості.

Суд апеляційної інстанції погодився із
висновками суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли вірного
висновку про часткове задоволення
заявлених позовних вимог, оскільки
банк вправі звернутися до суду із
вимогою про звернення стягнення на
заставлене майно, оскільки
кредитодавцем доведено факт наявності
неналежного виконання основного
зобов'язання боржником.

Таким чином, судами першої та
апеляційної інстанції, відповідно до
ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно
досліджено та оцінено обставини у
справі, а матеріали справи та доводи
касаційної скарги не свідчать про
порушення судами норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, крім того
наведенні у касаційній скарзі доводи
стосуються переоцінки доказів, наданих
сторонами, та не дають підстав для
висновків щодо незаконності та
неправильності оскаржених судових
рішень, а тому колегія суддів вважає за
необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 17 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 22 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук О.В.
Кафідова І.М. Фаловська