АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції - Богінкевич С.М.
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач
Л.Д.

суддів: Шахової О.В.,
Головачова Я.В.

при секретарі
Боярській І.І.

за участю осіб: представника
позивача ОСОБА_2

представника
відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру
аліментів;

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Подільського
районного суду м.Києва від 18 серпня 2014
року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Подільського районного
суду м.Києва від 18 серпня 2014 року у
задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
зменшення розміру аліментів
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог в повному обсязі, а саме про
зменшення розміру аліментів.
Посилається на незаконність
ухваленого рішення, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що у нього змінився
матеріальний стан, а саме розмір його
заробітної плати становить менше, ніж
за рішенням суду підлягає стягненню
аліментів на користь відповідачки, а
тому він змушений був звернутись до
суду з позовом про зменшення розміру
аліментів на утримання сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 до 400 гривень щомісячно до
повноліття дитини.

Однак, рішенням суду йому було
відмовлено в задоволенні позовних
вимог з підстав відсутності доказів
зміни матеріального стану.

Такий висновок суду, на думку апелянта,
є незаконним, оскільки ним було надано
належні письмові докази, які
підтверджують його матеріальний стан,
а саме довідку з місця роботи, що
розмірйогомісячної заробітної плати є
меншим за розмір аліментів, який він
повинен сплачувати відповідачці, що
ставить його в дуже скрутне становище.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача ОСОБА_2
підтримала апеляційну скаргу в повному
обсязі, посилаючись на доводи,
викладені в ній. Представник
відповідача ОСОБА_3 заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
посилаючись на законність та
обґрунтованість ухваленого судом
рішення. Позивач ОСОБА_4, відповідачка
ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились,
про час та місце розгляду справи
повідомлялись відповідно до вимог
закону.

Неявка позивача та відповідачки в
судове засідання не унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
рішенням Подільського районного суду
м.Києва від 09.07.2013 року з ОСОБА_4 на
користь відповідачки ОСОБА_5 стягнуто
аліменти на утримання неповнолітнього
сина у розмірі 1300 грн. щомісячно,
починаючи з 18.04.2014 року і до досягнення
ним повноліття (а.с.7).

Відповідно до ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Позивач звернувся з даним позовом до
суду, мотивуючи свої вимоги тим, що на
даний час його матеріальний стан
змінився, а саме розмір його заробітної
плати ставить менше ніж за рішенням
суду підлягає стягненню аліментів на
користь відповідачки, тому він
змушений звернутися до суду з позовом
про зменшення розміру аліментів на
утримання сина ОСОБА_6 з 1300 грн. до 400
гривень щомісячно до його повноліття.

Згідно п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 15.05.2006
року «Про застосування судом окремих
норм сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
відповідно до ст.192 СК України розмір
аліментів, визначений судовим рішенням
або за домовленістю між батьками, суд
може змінити за позовом платника або
одержувача аліментів у зв'язку зі
зміною матеріального чи сімейного
стану, погіршення чи поліпшення
здоров'я когось із них.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивач не надав суду належних
доказів, які б свідчили про те що його
матеріальний стан погіршився
порівнянню з періодом станом на 09.07.2013
року. Так, відповідно до змісту
рішення суду про стягнення з ОСОБА_4
аліментів на утримання сина, суд дійшов
висновку про те, що він спроможний
сплачувати аліменти на утримання сина
у розмірі 1300 грн. про тому, що ОСОБА_4, на
той час не працював. Як пояснила суду
представник позивача - ОСОБА_2, станом
на 09.07.2013 року ОСОБА_4 був суб'єктом
підприємницької діяльності і будь -
яких доходів не отримував про що суду
були надані відповідні докази. Таким
чином, враховуючи, що ОСОБА_4 не
працював, регулярних доходів не мав,
суд визначив розмір аліментів, які він
зобов'язаний сплачувати щомісячно на
утримання сина - 1300 грн. Вказане рішення
суду набрало законної сили.

Довідка про розмір заробітної плати
ОСОБА_4 свідчить лише про те, що його
матеріальний стан змінився, але він
покращився, що не є підставою для
зменшення розміру аліментів, які він
зобов'язаний сплачувати на утримання
сина.

Враховуючи інтереси дитини, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що розмір аліментів, стягуваних з
позивача на користь відповідачки на
утримання дитини не є значним, та таким
що ставить в тяжке матеріальне
становище останнього, а обставини,
наведені ним, щодо обґрунтування
заявлених вимог не свідчать про
необхідність зміни присуджених
аліментів в сторону їх зменшення.

Отже, твердження апелянта про
незаконність, необґрунтованість
ухваленого рішення, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, на думку суду є
необґрунтованими, а обставини, на які
він посилається - недоведеними та не
підтверджені належними та допустимими
доказами по справі, оскільки
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Подільського районного суду
м.Києва від 18 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: