Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/3908/14
Головуючий у 1 інстанції: Беспалько Т.Д.
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 08 серпня 2014
року по справі за позовом Комунальної
установи Любомирівський
психоневрологічний інтернат
Запорізької обласної ради до ОСОБА_3
про стягнення шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року Комунальна установа
Любомирівський психоневрологічний
інтернат Запорізької обласної ради
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення шкоди.

У позові зазначалось, що актом
перевірки Пологівської міжрайонної
інспекції від 30.12.2013 року за №007-21/10
встановлено, що відповідачка, працюючи
на посаді дієтичної сестри в КУ ЛПНІ
ЗОР у березні, квітні, травні, червні 2012
року зайво списала ковбасу у кількості
72,28 кг на загальну суму 1566 грн. 30 коп. та
сиру в червні 2012 року у кількості 55,03 кг
на суму 1363 грн. 64 коп., чим завдала шкоди
інтернату на суму 2929 грн. 94 коп. У
добровільному порядку відповідачка
відмовляється відшкодувати завдану
шкоду.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд стягнути з
відповідачки 2929,94 грн. і судові витрати
в розмірі 245 грн.

Рішенням Вільнянського районного суду
Запорізької області від 08 серпня 2014
року позовні вимоги Комунальної
установи Любомирівський
психоневрологічний інтернат
Запорізької обласної ради до ОСОБА_3
про стягнення шкоди у розмірі 2929 грн. 94
коп. задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Любомирівського психоневрологічного
інтернату Запорізької обласної ради 2929
грн. 94 коп., судовий збір у розмірі 243
грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю-доповідача,
пояснення представника апелянта,
заперечення представника позивача,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом встановлено, що актом
перевірки Пологівської міжрайонної
інспекції від 30.12.2013 року за №007-21/10
встановлено, що відповідачка, працюючи
на посаді дієтичної сестри в КУ ЛПНІ
ЗОР у березні, квітні, травні, червні 2012
року зайво списала ковбасу у кількості
72,28 кг на загальну суму 1 566 грн. 30 коп. та
сиру в червні 2012 року у кількості 55,03 кг
на суму 1 363 грн. 64 коп., чим завдала шкоди
інтернату на суму 2 929 грн. 94 коп.

Відповідно до частини першої
статті 130 КЗпП України працівники
несуть матеріальну відповідальність
за шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації внаслідок
порушення покладених на них трудових
обов'язків.

Відповідно до статті 132 КЗпП
України за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
при виконанні трудових обов'язків,
працівники, з вини яких заподіяно
шкоду, несуть матеріальну
відповідальність у розмірі прямої
дійсної шкоди, але не більше свого
середньомісячного заробітку.

Згідно зі статтею 136 КЗпП України
покриття шкоди працівниками в розмірі,
що не перевищує середнього місячного
заробітку, проводиться за
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу, керівниками
підприємств, установ, організацій та їх
заступниками - за розпорядженням
вищестоящого в порядку підлеглості
органу шляхом відрахування із
заробітної плати працівника. Таке
розпорядження має бути зроблено не
пізніше двох тижнів з дня виявлення
заподіяної працівником шкоди і
звернено до виконання не раніше семи
днів з дня повідомлення про це
працівникові. Якщо працівник не згоден
з відрахуванням або його розміром,
трудовий спір за його заявою
розглядається в порядку, передбаченому
законодавством. У решті випадків
покриття шкоди провадиться шляхом
подання власником або уповноваженим
ним органом позову до районного,
районного у місті, міського чи
міськрайонного суду.

Відповідно до п. 8 роз'яснень
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 29 грудня 1992 року № 14 "Про
судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками" суд, розглядаючи
справи про матеріальну
відповідальність на підставі
письмового договору про повну
матеріальну відповідальність (п. 1 ст. 134
КЗпП України), зобов'язаний перевірити,
чи належить відповідач до категорії
працівників, з якими може бути укладено
такий договір. За відсутності цих умов
на працівника за заподіяну ним шкоду
може бути покладено лише обмежену
матеріальну відповідальність, якщо
згідно з чинним законодавством
працівник з інших постав не несе
матеріальної відповідальності у
повному розмірі шкоди.

Оскільки актом перевірки
Пологівської міжрайонної інспекції
від 30.12.2013 року за №007-21/10 встановлена
вина відповідачки у завданні шкоди,
зазначена шкода пов'язана з виконанням
нею її трудових обов'язків, договір про
повну матеріальну відповідальність з
нею не укладався, тому вона має нести
матеріальну відповідальність згідно
зі ст. 132 КЗпП України у розмірі прямої
дійсної шкоди, але не більше свого
середньомісячного заробітку, а не у
повному розмірі, як зазначив суд першої
інстанції не врахувавши вимог КЗпП
України.

Представником позивача до суду
апеляційної інстанції надана довідка
про середньомісячну заробітну плату
ОСОБА_3, яка на момент її звільнення
становила 1453 грн. 12 коп.

Розмір шкоди, спричиненої
позивачу відповідачкою перевищує її
середньомісячний заробіток і
становить 2 929 грн. 94 коп.

Враховуючи викладене, з
відповідачки на користь позивача
підлягає стягненню шкода у розмірі її
середньомісячного заробітку, тобто в
розмірі1453 грн. 12 коп., тому рішення суду
на підставі п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підлягає відповідній зміні.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Вільнянського районного
суду Запорізької області від 08 серпня
2014 року по цій справі в частині
стягнення матеріальної змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Комунальної установи Любомирівський
психоневрологічний інтернат
Запорізької обласної у відшкодування
матеріальної шкоди 1453 (одну тисячу
чотириста п'ятдесят три) грн. 12 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте воно може
бути оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: