АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7898/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Омеко М. В. Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

08 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна
О.М., Пищиди М.М.

при секретарі -
Біленькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Томаківського районного
суду Дніпропетровської області від 7
серпня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину та на
утримання матері дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Томаківського
районного суду Дніпропетровської
області від 07.08.2014 року, в частині
відмови у стягненні аліментів на її
утримання, та ухвалити нове про
задоволення цих позовних вимог в
повному обсязі, посилаючись на те, що
рішення в оскаржуваній є незаконним,
оскільки суперечить вимогам
матеріального права / а. с. 13-14 /.

Зазначеним рішенням суду від 07.08.2104
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені
частково.

Судом стягнено з відповідача ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
їх малолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини усіх
видів доходу (заробітку), але не менше
ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи з 23.07.2014
року до досягнення дитиною повноліття -
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Також. з відповідача на користь держави
стягнено судовий збір в розмірі 121,80
грн.

Судом допущено негайне виконання
рішення суду в межах суми місячного
платежу / а. с. 10-11 /.

Додатковим рішенням Томаківського
районного суду Дніпропетровської
області від 03.09.2014 року доповнено
рішення суду від 07.08.2014 року, яким
позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дружини -
залишені без задоволення / а. с. 22-23 /.

Судом встановлено, що
сторони не знаходились і не
знаходяться в зареєстрованому шлюбі,
але від сумісного проживання мають
дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
батьком якої є відповідач, що
підтверджується свідоцтвом про
народження дитини / а. с. 3 /. Дитина
проживає з матір'ю та знаходиться на її
утриманні, що підтвердили суду першої
інстанції обидві сторони.

Як зазначила в своєму позові
позивачка, що підтвердила суду першої
інстанції, в лютому 2014 року відповідач
припинив з нею стосунки і переїхав на
інше місце проживання та припинив
надавати матеріальну допомогу, як на
утримання доньки, так і на її -
позивачки утримання.

Позивачка вважає, що, оскільки
вона знаходиться у відпустці по
догляду за дитиною до досягнення нею
трьох років, то має право на утримання
від чоловіка відповідно до ч. 2 ст. 84 СК
України. Так як не досягнуто
домовленості з відповідачем про його
участь в утриманні її як дружини,
позивачка просила суд в силу ч.2 ст.84 СК
України стягнути з відповідача
аліменти на її користь та на її
утримання в розмірі 400 грн. щомісячно до
досягнення донькою трьох років, тобто в
твердій грошовій сумі, оскільки
відповідач не працює.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що позовні вимоги
позивачки про стягнення на її користь
аліментів, як на дружину, в силу ч.2 ст. 84
СК України, задоволенню не підлягають,
оскільки шлюб між сторони не
реєструвався / а. с. 10-11 /.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, в
оскаржуваній його частині, в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду залишити без змін з наступних
підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник
між сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

При вище викладених обставинах,
суд першої інстанції прийшов до
правильного та обґрунтованого
висновку про те, що, в силу ч. 2 ст. 84 СК
України, позовні вимоги ОСОБА_2 про
стягнення на її користь аліментів, як
на дружину, задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України - суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Як вбачається з позовної заяви,
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про
стягнення на її користь аліментів, як
на дружину відповідача, пославшись на
ч.2 ст. 84 СК України / а. с. 1 /.

Відповідно ч. 2 ст. 84 СК України -
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною
трьох років.

Оскільки, сторони не були в шлюбі,
то жодних правових підстав про
стягнення аліментів на утримання
позивачки, як на дружину, не має, а тому
суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про відмову у
стягненні аліментів на утримання
позивачки на підставі ч. 2 ст. 84 СК
України.

Посилання позивачки в
апеляційній скарзі на ту обставину, що
суд першої інстанції безпідставно
відмовив їй в позові, оскільки повинен
був застосувати ч.2 ст. 91 СК України, - не
можуть бути прийняті до уваги, так як
суд першої інстанції розглядав справу
в межах заявлених вимог.

Позивачка не позбавлена можливості, в
разі наявності спору з відповідачем,
звернутися до суду з позовом
відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України про
стягнення аліментів на її утримання, як
на жінку, яка не перебуває в шлюбі з
відповідачем, але з якою проживає їх
спільна дитина.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування чи зміни
судового рішення, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Оскільки, рішення суду від 07.08.2014 року,
в частині відмови позивачці у
стягненні на її користь аліментів, як
на дружин, є законним та обґрунтованим,
то колегія суддів не вбачає підстав про
скасування додаткового рішення суду
від 03.09.2014 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Томаківського районного суду
Дніпропетровської області від 7 серпня
2014 року, в оскаржуваній його частині, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

СУДДІ: