АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий 1 інстанції - Вовк С.В.
Доповідач - Борисова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційнимискаргами представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та третьої
особи органу опіки та піклування
Печерської районної у м.Києві
державної адміністрації на рішення
Печерського районного суду м.Києва від
23 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, яка дії в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_5, треті
особи: орган опіки та піклування
Печерської районної у м.Києві
державної адміністрації, служба у
справах дітей Печерської районної у
м.Києві державної адміністрації про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Печерського районного суду
м.Києва від 23 червня 2014 року позов
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, треті особи:
орган опіки та піклування Печерської
районної у м.Києві державної
адміністрації, служба у справах дітей
Печерської районної у м.Києві
державної адміністрації про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням
задоволено.

Визнано ОСОБА_2, ОСОБА_5 такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду представника відповідача ОСОБА_2-
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Посилається на те, що суд першої
інстанції задовольняючи позовні
вимоги виходив з того, що відповідачі
не користуються спірним житловим
приміщенням, підтвердженням чому є
акти обстеження житлового приміщення,
однак такий висновок суду не
відповідає обставинам справи.

Посилається на те, що судом першої
інстанції не враховано п.10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №2 від
12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України», не
перевірив належним чином надані
позивачем докази щодо відсутності
відповідачів у спірному жилому
приміщенні понад шість місяців.

Зазначає, також, що спірне житлове
приміщення знаходиться в занедбаному
стані, що унеможливлює проживання в
ньому як відповідача так і позивача.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду третя особа орган опіки та
піклування Печерської районної у
м.Києві державної адміністрації подала
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Посилається на те, що суд першої
інстанції задовольняючи позовні
вимоги, суд дійшов висновку про
відсутність відповідачів за місцем
проживання, не встановивши причину
такої відсутності та її поважність, а
тому суд прийшов до необґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог.

Крім того зазначала, що ухвалюючи
рішення суд першої інстанції порушив
право малолітньої особи (дитини) на
реєстрацію свого місця проживання та
вільний його вибір та не взяв до уваги
ч.8 ст.7 СК України та Закон України «Про
основи соціального захисту бездомних
осіб і безпритульних дітей».

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи
своєї апеляційної скарги та доводи
апеляційної скарги третьої особи
підтримав.

Представник третьої особи в судовому
засіданні підтримала доводи
апеляційної скарги органу опіки та
піклування Печерської районної у
м.Києві державної адміністрації та
представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 та просила їх задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення апеляційних скарг та
просила їх відхилити, рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення, осіб, які з'явились,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів дійшла висновку, що
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
виходив з того, що відповідачі не
проживають в спірному житловому
приміщенні без поважних причин понад
шість місяців, а тому є такими, що
втратили право користування жиловим
приміщенням.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

З матеріалів справи вбачається,
щоОСОБА_7 є власником житлового будинку
та зельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1,
що підтверджується дговором
купівлі-продажу від 15 січня 2002 року та
державним актом на право приватної
власності на землю від 29 січня 2002
року(а. с. 5, 6).

Позивач та ОСОБА_7 перебували у шлюбі з
15 червня 1996 року, що підтверджується
свідоцтвом про укладення шлюбу від 15
червня 1996 року, виданого Центральним
відділом реєстрації шлюбів м.Києва (а.
с. 8).

Рішенням Печерського районного суду
м.Києва від 07 грудня 2012 року позов
ОСОБА_4 до ОСОБА_7, треті особи: ТОВ КБ
«АРМА», ТОВ «Гамма-консалтинг» про
визнання права спільної сумісної
власності подружжя задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_7 право
спільної сумісної власності на
земельну ділянку площею 0,0401 га,
розташовану на АДРЕСА_1, в рівних
частках, а саме: визнано за ОСОБА_4 право
власності на 1/2 частину земельної
ділянки площею 0,0401 га, розташовану на
АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_7 право
власності на 1/2 частину земельної
ділянки площею 0,0401 га, розташовану на
АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_7 право
спільної сумісної власності на
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, а саме: визнано за
ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину
земельної ділянки площею 0,0401 га,
розташовану на АДРЕСА_1; визнано за
ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину
земельної ділянки площею 0,0401 га,
розташовану на АДРЕСА_1 та вирішено
питання про судові витрати.

Як вбачається з довідки форми № 3 від 31
січня 2014 року, виданої комунальним
підприємством по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
Києва «Печерська брама» у будинку
АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач ОСОБА_4
з 16 лютого 2012 року, відповідачі ОСОБА_2
та ОСОБА_5 з 26 липня 2012 року. Власником
особового рахунку на цю житлову площу є
ОСОБА_7, який 26 вересня 2013 року знятий з
реєстраційного обліку як померлий (а. с.
7). ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Згідно з актами від 13 лютого 2013 року та
28 січня 2014 року, складених у
присутності позивачата її сусідів:
ОСОБА_8(АДРЕСА_2), ОСОБА_9 (АДРЕСА_3) та
ОСОБА_10 (АДРЕСА_3), які постійно
проживають за вказаними адресами, вони
ніколи не бачили ОСОБА_2 та її
донькуОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1,
жодних речей, предметів побуту чи одягу
за час відвідування вони не бачили
також.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач та її колишній чоловік не
перебували в родинних стосунках з
відповідачами.

Як пояснив суду представник
відповідача, ОСОБА_2 та її дочка були
знайомими чоловіка позивача.

Згідно зі свідоцтвом про право на
спадщину за законом від 09 липня 2014 року,
виданого приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_11 спадкоємцем майна ОСОБА_7 є його
дружина ОСОБА_4, в якому зазначено, що
спадщина, на яку видане свідоцтво,
складається зокрема з: житлового
будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК УРСР при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Згідно зі ст.72 ЖК УРСР визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, (опитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів).

Згідно зі ст.64 ЦПК України письмовими
доказами є будь-які документи. акти,
довідки, листування службового або
особистого характеру або витяги з них,
що містять відомості про обставини, які
мають значення для справи.

Таким чином, акти від 13 лютого 201 року
та 28 січня 2014 року, складені сусідами
позивача ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є
належним та достатнім доказом того, що
відповідач ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_5
фактично не проживають у спірному
жилому приміщенні.

Таким чином колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_2 та її дочка
ОСОБА_5 є такими, що втратили право
користування жилим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно зі ст.ст.10,60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексом.

Доводи апеляційної скарги
представника відповідача про те, що
спірне житлове приміщення знаходиться
в занедбаному стані, що унеможливлює
проживання в ньому як відповідачів, так
і позивача колегія суддів відхиляє,
оскільки відповідачем ОСОБА_2 не надано
належних та допустимих доказів того, що
будинок за адресою: АДРЕСА_1 не
придатний для проживання, будь-яких
доказів на підтвердження того, що
відповідачам чинили перешкоди у
користуванні спірним жилим
приміщенням відповідачем також суду не
надано.

Посилання в апеляційній скарзі третьої
особи органу опіки та піклування
Печерської районної у м.Києві
державної адміністрації на те, що судом
першої інстанції при ухваленні рішення
не враховано норми ч.8 ст.7 СК України
щодо регулювання сімейних відносин з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини, колегія суддів не
приймає до уваги, оскільки ОСОБА_5 хоча
й зареєстрована за спірною адресою
разом зі своєю матір'ю ОСОБА_2 з 26 липня
2012 року, але останні не є власниками або
співвласниками спірного житла, а також
не були членами сім'ї ні позивача ні її
покійного чоловіка.

Також доводи апеляційної скарги
третьої особи органу опіки та
піклування Печерської районної у
м.Києві державної адміністрації про те,
що судом першої інстанції не враховано
Закон України «Про основи соціального
захисту бездомних осіб і безпритульних
дітей» щодо вчинення будь-яких
правочинів щодо нерухомого майна,
право власності на яке, або право
користування яким мають діти, колегія
суддів відхиляє, оскільки позивач
звернулася до суду за захистом свого
права як власника і будь-які дії щодо
спірного нерухомого майна остання не
вчиняла.

Крім того, апелянтами не надано жодного
доказу на підтвердження поважності не
проживання відповідачів на спірній
житловій площі.

Інші доводи апеляційних скарг
висновків суду не спростовують і на
суть прийнятого рішення не впливають.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційні скарги представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та третьої
особи органу опіки та піклування
Печерської районної у м.Києві
державної адміністрації відхилити.

Рішення Печерського районного суду
м.Києва від 23 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: