АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2629/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19,27 Компанієць О.
В. Доповідач в апеляційній інстанції
Вініченко Б. Б. РІШЕННЯ
09 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоВініченка Б.
Б.суддівЗахарової А. Ф. , Новікова О. М.
при секретаріПосипайко А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» на рішення Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 27 серпня 2014 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення
в с т а н о в и л а :
В березні 2014 року представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся до суду із
В обґрунтування своїх позовних вимог
вказував, що відповідно до укладеного
договору № б/н від 16.01.2008 року ОСОБА_6
16.01.2008 року отримала кредит у розмірі 5000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та банком договір,
підтверджується підписом у заяві.
Відповідач не надавав своєчасно Банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов договору, про що
свідчить розрахунок заборгованості за
договором. Таким чином, відповідач
зобов'язання за вказаним договором не
У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
Відповідач станом на 23.01.2014 року має
складається з наступного:
- 3799,70 грн. - заборгованість за
процентам за користування кредитом;
- 6664,05 грн. - заборгованість по
комісії за користуванням кредитом;
Від цієї суми заборгованості
віднімається сума, у розмірі 4664,67 грн.,
яка була задоволена судовим наказом
Смілянського міськрайонного суду
Черкаської області від 23.01.2009 року з
відповідача ОСОБА_6 на користь позивача
ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", різниця становить
п.8.6 Умов та правил надання банківських
послуг, зокрема 500 грн. фіксованої
частини штрафу та 939,07 грн. процентної
Таким чином, позивач просив стягнути
грн. та судові витрати.
Після уточнення позовних вимог,
позивач просив стягнути із відповідача
заборгованості по процентам за
користування кредитом та 6664,05 грн.
заборгованості по комісії за
користування кредитом та судові
Рішенням Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 27 серпня 2014
року у задоволенні позову відмовлено
повністю.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
КБ «ПриватБанк», посилаючись на його
незаконність, ухвалення з порушенням
норм процесуального та матеріального
права, за недоведеністю обставин, що
мають значення для справи, просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення виходячи з
наступного.

Відповідно до п.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
обгрунтування позову зроблено шляхом
«підгонки» розрахунку під заявлений
розмір позовних вимог, сума боргу та її
складові не підтверджуються наданими
позивачем доказами, а, оскільки рішення
суду не може грунтуватися на
припущеннях, позивачу було відмовлено
у задоволенні позову.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що 16
січня 2008 року року між ПАТ КБ
"ПриватБанк" та ОСОБА_6 укладено
кредитний договір, який складався із
заяви останньої, Умов і правил надання
банківських послуг та Тарифів банку. За
цим договором ПАТ КБ "ПриватБанк"
надало відповідачці на платіжну картку
грошові кошти у вигляді кредитного
ліміту, сума якого визначена в 5 тис.
грн, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24
відсотків на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом із кінцевим
терміном повернення.

Згідно зі змістом заяви клієнта від 18
січня 2008 року позичальник отримала
кредитний ліміт в сумі 5000 грн.

При цьому кредитним лімітом (кредитом,
кредитною лінією) є розмір грошових
коштів, наданих банком клієнту на
строк, визначений у договорі, на умовах
платності та зворотності (повернення).

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав шляхом надання грошових коштів
у вигляді кредитного ліміту на
кредитну карту клієнта.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та
умов договору відповідачка
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконала.

Порядок нарахування та оплати
відсотків, погашення боргових
зобов'язань визначається розділом 5
Умов і правил надання банківських
послуг.

Як вбачається з виписки з особового
рахунку ОСОБА_6 скористалася
кредитними коштами 17.01.2008 р. (а.с. 48),
однак здійснювала внесення коштів на
рахунок погашення заборгованості з
порушенням умов договору щодо
погашення кредиту.

Судовим наказом Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 23 січня 2009 року стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 16 січня 2008 року в сумі 4664, 67 грн. та
судові витрати. (а.с. 6)

Таким чином, станом на дату видачі
судового наказу з відповідача було
стягнуто суму боргу, яка складалася з
заборгованості за кредитом, відсотки
за користування кредитом та штрафи.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
зобов'язання припиняється з підстав,
передбачених договором або законом
(частина перша статті 598 ЦК). Такі
підстави, зокрема, зазначені у статтях
599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового
рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє правовідносин сторін
кредитною договору, не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених
частиною другою статті 625 ЦК.

Згідно з постановою про закінчення
виконавчого провадження від 30 вересня
2010 року виконавче провадження з
примусового виконання судового наказу
№211-55 від 23 січня 2009 року про стягнення
з ОСОБА_6 боргу в сумі 4705,17 грн.
закінчено у зв'язку із перерахуванням
боргу на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Із довідки про доходи ОСОБА_6 від 10
липня 2014 року, виданої Знам'янським
загоном відомчої воєнізованої охорони,
вбачається, що судовий наказ
виконувався шляхом утримання боргу
частинами із заробітної плати боржника
із квітня по серпень 2010 року. (а.с.81)

Із заробітної плати відповідача було
утримано: у квітні 2010 року - 731,96 грн.; у
травні 2010 року - 1551,48 грн.; у червні 2010
року - 1174,18 грн.; у липні 2010 року - 1189,93
грн.; у серпні 2010 року - 17,12 грн.

Таким чином, судовий наказ від 23 січня
2009 року почав виконуватися
відповідачкою лише у квітні 2010 року та
борг погашався частинами.

За таких обставин, оскільки
відповідачем судове рішення у формі
судового наказу виконувалося
поступово шляхом утримання грошових
коштів протягом п'яти місяців із
заробітної плати ОСОБА_6, за останньою
продовжувалися нараховуватися
відсотки за несплачені кошти та
комісії.

Таким чином, після стягнення
заборгованості із ОСОБА_6 за кредитним
договором № б/н від 16.01.2008 року шляхом
видачі судового наказу продовжувалася
нараховуватися заборгованість на
грошові кошти, що поступово погашалися
через утримання із заробітної плати
відповідачки, зокрема відсотки за
користування кредитом та щомісячна
комісія.

Вказані обставини дають підстави для
висновку про стягнення із відповідачки
заборгованості, яка утворилася після
видачі судового наказу 23 січня 2009 року
до повного виконання останньою
вказаного наказу, зокрема проведення
останнього утримання із заробітної
плати ОСОБА_6 18 серпня 2010 року. (а.с. 81)

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
представником позивача надавалися
розрахунки заборгованості за
кредитним договором, а також виписка
про рух коштів по рахунку ОСОБА_6

Слід зауважити, що відповідачем
розрахунки заборгованості не
спростовані, свій розрахунок не
наданий, судово-економічні експертизи
по справі не призначались. Тобто,
відповідач не спростував докази,
надані банком щодо цього факту.

Згідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

В матеріалах справи відсутні будь-які
належні докази погашення кредитної
заборгованості за договором.

Відповідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

У силу вимог ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до Умов надання банківських
послуг позичальник зобов'язується
погашати заборгованість за кредитом,
відсотками за його користування, за
перевитрати платіжного ліміту, а також
оплачувати комісії на умовах,
передбачених договором.

Згідно з п. 5.3, 5.5 Умов платіж включає в
себе плату за користування кредитом і
частину заборгованості по кредиту. За
користування кредитом банк нараховує
відсотки у розмірі, встановленому
Тарифами банку. За несвоєчасне
виконання боргових зобов'язань
позичальник сплачує відсотки по
завищеній відсотковій ставці або
додаткову комісію, розмір якої
визначається тарифами.

З розрахунку заборгованості
вбачається, що починаючи з 23 січня 2009
року і до моменту повного виконання
відповідачкою судового наказу 18 серпня
2010 року за відповідачкою була
нарахована заборгованість на суму 7771, 37
грн., яка складається із заборгованості
по процентам у розмірі 3600,12 грн.,
комісії у розмірі 3325 грн. та штрафи:
процентна складова у розмір 346,25 грн. та
фіксована частина у розмірі 500 грн., що і
підлягає стягненню із відповідачки.

За таких обставин, відповідно до вимог
п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, оскаржуване
рішення підлягає скасуванню, як
ухвалене з порушенням норм
матеріального права, та ухваленню
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, ст. 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 27 серпня 2014
року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість по кредитному договору
№ б/н від 16 січня 2008 року у сумі 7 771 грн.
37 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» судовий
збір у розмірі 98 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :