Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/3943/14
Головуючий у 1 інстанції: Рибалко Н.І.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Каракуші К.В.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ВАТ
«Запоріжжяобленерго» на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 06 серпня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до Відкритого
акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго», треті особи:
ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «АХА Страхування»
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ВАТ
«Запоріжжяобленерго» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

У позові зазначав, що 01.04.2013 року він
керуючи автомобілем GEELY реєстраційний
номер НОМЕР_3 став учасником ДТП, яка
сталася за вини водія ОСОБА_4, який
керував автомобілем ЗАЗ д.н. НОМЕР_4,
який є працівником відповідача. В
результаті ДТП автомобіль позивача
отримав технічні пошкодження. Вартість
відновлювального ремонту автомобіля
сплатило ПАТ «СК «АХА Страхування».
Однак, позивач зазнав матеріальних
втрат, які виразились у втраті товарної
вартості автомобіля, розмір якої
складає 5346,08 грн., а також витрати на
проведення оцінки у загальному розмірі
1650 грн. Крім цього, позивач зазнав
моральної шкоди, яку оцінив у 3000 грн.

Посилаючись на вказані обставини
позивач просив суд стягнути з
відповідача суму втрати товарної
вартості у розмірі 5346,08 грн., витрати,
пов'язані з проведенням оцінки у
розмірі 1650 грн., моральну шкоду 3000 грн.,
та судові витрати на правову допомогу
та судовий збір.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 06
серпня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ВАТ «Запоріжжяобленерго» на
користь ОСОБА_3 суму втрати товарної
цінності автомобіля в результаті ДТП у
розмірі 5346 грн. 08 коп. та витрати на
проведення досліджень у розмірі 1650
грн., моральну шкоду - 1 000 грн., судові
витрати, всього стягнуто - 8 239 грн. 68 коп.

Інші позовні вимоги залишено без
задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ВАТ «Запоріжжяобленерго» подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника апелянта, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
неправомірними діями ОСОБА_4, який під
час виконання своїх службових
обов'язків при керуванні автомобілем,
що належить відповідачу ВАТ
«Запоріжжяобленерго», порушив Правила
дорожнього руху в України, що призвело
до ДТП та пошкодження автомобіля
ОСОБА_3, останньому заподіяна
матеріальна та моральна шкода, яка
підлягає відшкодуванню в розмірі
заявлених вимог.

З висновками суду не можна не
погодитися, оскільки вони відповідають
нормам матеріального права та
обставинам справи.

Судом встановлено, що 01 квітня 2013 року о
17-30 год по вул.Плотинна, з боку
вул.Каховскої, в напрямку
вул.Бородинської у м.Запоріжжі, ОСОБА_4,
керуючи автомобілем ЗАЗ д.н. НОМЕР_4, при
зміні напрямку руху не впевнився в
безпеці та скоїв зіткнення з
автомобілем GEELY, реєстраційний номер
НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3(а.с.13).

У відповідності зі звітом №19 від 29
січня 2014 року про оцінку матеріальної
шкоди, заподіяної володільцю
автомобіля GEELY, реєстраційний номер
НОМЕР_3, ОСОБА_3 вартість втрати
товарної вартості заподіяної
ушкодженням автомобіля становить
5346грн.8 коп. (а.с.44-52).

Згідно ст.1188 ЦК України шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, с сааме, шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до приписів ч.1 ст.1172 ЦК
України юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Апелянт, не заперечуючи наявності та
підстав завданої позивачу шкоди,
посилається на необ'єктивність
проведеної оцінки, а саме те, що вона
проводилась за відсутності
представника ВАТ
«Запоріжжяобленерго». Через неналежну
визначеність розміру втрати товарної
вартості пошкодженого внаслідок ДТП
автомобіля позивача, просить у
задоволенні цих вимог відмовити.

Проте такі доводи скарги є
неспроможними з огляду на таке.

Відповідно до ст.10,60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведеності
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідач не з'являвся до суду першої
інстанції та не вважав необхідним
надати будь-які докази на спростування
заявленого позову, його представник
ОСОБА_5 обмежився лише письмовим
відзивом на позов, у якому констатував
свої заперечення проти оцінки і не
заявляв клопотань про призначення
відповідної експертизи, а тому суд, у
відповідності з вимогами ст.ст.212,213 ЦПК
України, не маючи передбачених законом
підстав для самостійного збору
доказів, обмежився представленими
матеріалами і зробив висновки, які є
законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, речових доказів,
допитаних свідків, показань свідків,
письмових доказів, речових доказів,
зокрема звуко- і відеозаписів,
висновків експерта.

Згідно ч. 1 ст. 58 цього Кодексу належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 60 ЦПК України на сторін
покладено обов'язок довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, щодо
яких у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Чинним законодавством не встановлено,
що розмір збитків, завданих позивачу,
не може підтверджуватися звітом про
оцінку автомобіля, який є письмовим
доказом.

Вказуючи на неможливість
підтвердження розміру майнової шкоди
звітом №19 від 29 січня 2014 року про
оцінку автомобіля GEELY, відповідачем в
порушення вищенаведених приписів
процесуального закону не заявлено в
районному суді, в апеляційному
відповідних клопотань про призначення
відповідної експертизи на
спростування висновків оціночного
звіту.

З урахуванням доводів апеляційної
скарги відповідача, в судовому
засіданні апеляційного суду його
представнику були роз'яснені вимоги
ст.ст.10,60 ЦПК України щодо можливості
заявити клопотання про проведення у
справі експертизи, але представник
відмовився від можливості надання
такого доказу.

Посилання в скарзі на необґрунтоване
визначення розміру відшкодування
моральної шкоди в розмірі 1000 грн.
апеляційний суд до уваги не приймає і
не вбачає підстав для скасування
рішення з відмовою в цій частині
позову, оскільки право на
відшкодування моральної шкоди
передбачено нормами матеріального
права, а висновки суду з цього питання,
викладені в судовому рішенні,
відповідають роз'ясненням, викладеним
в постанові Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року №4 "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди".

Зі справи вбачається, що в позовній
заяві ОСОБА_3 навів обставини, з якими
він пов'язує заподіяння йому моральної
шкоди у зв'язку із ДТП, що сталось 01
квітня 2013 року. Судом першої інстанції
обґрунтовано взято до уваги те, що
позивач зазнав моральної шкоди через
пошкодження свого автомобіля та
тривалість вимушених змін в житті
позивача та його зусилля для захисту
свого порушеного права. Визначений
судом розмір моральної шкоди у 1000грн.
відповідає засадам розумності,
виваженості та справедливості.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і підстав для
його скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ВАТ
«Запоріжжяобленерго» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 06
серпня 2014 року по цій справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: