Ухвала

іменем україни

01 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Амеліна В.І., Фаловської
І.М.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» про
стягнення грошової компенсації за
роботу у вихідні та неробочі дні,
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку, за зустрічним
позовом публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
до ОСОБА_4 про зобов'язання припинити
зловживання правами, за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 13 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16
червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» про
стягнення грошової компенсації за
роботу у вихідні та неробочі дні,
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку.

Позовні вимоги мотивувала тим, що
перебувала із відповідачем у трудових
відносинах, як під час роботи так і при
звільненні, останній за роботу у
вихідні та неробочі дні, як це
передбачено ст. 107 КЗпП України не
розрахувався.

Крім того, ОСОБА_4 посилаючись на
невиконання банком судового рішення
про стягнення на її користь середнього
заробітку та вихідної допомоги,
просила стягнути на свою користь
середній заробіток за час затримки
розрахунку.

Заперечуючи проти позову, публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «надра» звернулося до суду із
зустрічним позовом про зобов'язання
припинити зловживання правами,
посилаючись на те, що ОСОБА_4 свідомо
раніше не заявляла вимоги про оплату
компенсації за роботу у вихідні дні,
розраховуючи на збільшення
матеріальної відповідальності
роботодавця, а реалізація права на
звернення до суду має здійснюватися у
визначених межах, поки це не суперечить
інтересам інших осіб та публічним
інтересам.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 13 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 16
червня 2014 року, позов ОСОБА_4
задоволено, стягнуто з відповідача на
її користь компенсацію за роботу у
вихідні дні в розмірі 2 008 грн 40
коп., середній заробіток за час
затримки розрахунку в сумі 31 638 грн
60 коп., середній заробіток за час
затримки виплати компенсації в сумі 8 202
грн 60 коп., а всього 41 849 грн 60 коп.

У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «надра» просить ухвалені у справі
судові рішення скасувати і ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
первісного позову й задоволення
зустрічних позовних вимог, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи
позов ОСОБА_4, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що відповідно до розпоряджень
відповідача №549 від 25 грудня 2008
року та №3 від 06 січня 2009 року мало
місце виконання позивачем робіт у
вихідні дні - 27, 28 грудня 2008 року, 17, 18, 24,
25 січня 2009 року, що відповідно до вимог
ст. 72 КЗпП України має бути
компенсовано за правилами ст. 107 цього
Кодексу, а також виплачено середній
заробіток за час затримки остаточного
розрахунку, відповідно до вимог ст. ст.
116, 117 КЗпП України.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову, суди обох інстанцій виходили з
того, що вимоги банку не відповідають
визначеним законом, зокрема ст. 16 ЦК
України, способам захисту судом
цивільних прав і інтересів, не
ґрунтуються на вимогах закону та
суперечать положенням ст. 55
Конституції України.

Такі висновки судів є обґрунтованими
та узгоджуються з матеріалами справи,
при встановленні зазначених фактів
судами не було порушено норм
цивільного процесуального
законодавства, правильно визначено
характер спірних правовідносин та
застосовано положення норм
матеріального права.

Доводи касаційної скарги публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» на увагу не заслуговують й
висновків судів не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 13 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.О.
Савченко

В.І. Амелін

І.М. Фаловська