Справа № 159/5898/14-ц
Провадження № 6/159/66/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
09 жовтня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області в складі:

головуючої - судді АГЕЄВОЇ Є.О.,

за участю секретаря КЛЕВЕЦЬКОЇ О.М.,

скаржника - ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2 та її
представника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ковель заяву ОСОБА_1,
заінтересовані особи - ОСОБА_2, ВДВС
Ковельського МРУЮ про встановлення
способу і порядку виконання рішення
суду та відстрочку виконання судового
рішення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в
якій прохає роз'яснити порядок та
спосіб виконання рішення суду та
відстрочити виконання судового
рішення. Заява обґрунтована тим, що на
виконанні у ВДВС Ковельського МРУЮ
перебуває виконавчий лист, виданий
Ковельським міськрайонним судом
Волинської області про стягнення з
ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання неповнолітнього ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 400 гривень
щомісячно, починаючи з 12.03.2012 року і до
досягнення дитиною повноліття. Станом
на 01.09.2014 року у заявника утворилась
заборгованість по сплаті аліментів в
сумі 9784,84 грн. , а станом на 01.10.2014 року
вона складає 9384,84 грн.. Погасити вказану
суму заборгованості заявник
позбавлений можливості за наявності
обставин, які утруднюють виконання
судового рішення. Заявник зазначає, що
у зв'язку з участю впродовж тривалого
часу у розгляді ряду цивільних справ з
приводу розподілу майна між бувшим
подружжям, постійною участю заявника в
статусі свідка, підозрюваного,
потерпілого, обвинуваченого у
кримінальних провадженнях на
досудовому розслідуванні та в суді
заявник позбавлений можливості
повноцінно займатись підприємницькою
діяльністю. З вказаних причин у 2009 році
було тимчасово зупинено діяльність ПП
«Елітавтотех». З метою сплати
заборгованості по аліментах заявник
звернувся до ВДВС Ковельського МРУЮ з
заявою про звернення стягнення на
належне йому майно з подальшою
реалізацією цього майна через
спеціалізовані організації, визначені
Міністерством Юстиції України.
Державним виконавцем було складено
акти опису й арешту майна на суму 5800
гривень. Крім цього, заявником
здійснено часткову оплату
заборгованості із аліментів за період
з 31.06.2013 року по 31.01.2014 року, шляхом
внесення коштів на рахунок стягувача
ОСОБА_2 Незважаючи на вказані обставини
державним виконавцем так і не було
вжито заходів для реалізації описаного
майна, що унеможливило виконання
заявником своїх зобов'язань по
утриманню дитини. ОСОБА_1 зазначає, що
від офіційного працевлаштування він
ніколи не ухилявся та відповідно до
чинного законодавства України, зокрема
ч.2 ст.1, ч.1 ст. 4 Закону України «Про
зайнятість населення», належить до
осіб, які працюють на інших умовах,
передбачених законодавством, зокрема,
які забезпечують себе роботою
самостійно, в тому числі відповідно до
ст. 1 Закону України «Про організації
роботодавців, їх об'єднання, права і
гарантії їх діяльності» в заявника
наявний відповідний статус
роботодавця. Заявник зазначає, що не
отримує доходів за основною роботою,
проте звертався до Ковельського
міськрайонного центру зайнятості у
пошуках роботи та постійно здійснює
заходи щодо працевлаштування. Вказує,
що ним в інтересах неповнолітнього
сина передано частку у нерухомому
майні на суму 53670 гривень та укладено
договір дарування земельної ділянки
для ведення особистого селянського
господарства неповнолітньому сину
ОСОБА_4, що стверджується державним
актом. Зазначає також, що ним
сплачуються кошти на навчання спільної
доньки ОСОБА_5, а також він несе
додаткові витрати, пов'язаний з
навчанням доньки. Боржником частково
виконано рішення суду та сплачено
аліменти в сумі 1970 гривень. ОСОБА_1
зазначає, що несе витрати на утримання
спільного з ОСОБА_2 майна. Вважає, що
вказані обставини є такими, що
утруднюють виконання рішення суду та
прохає відстрочити сплату
заборгованості по аліментах, а також
встановити порядок і спосіб подальшого
виконання рішення суду про стягнення з
заявника в користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання неповнолітнього сина.

В судовому засіданні заявник подану
заяву підтримав з підстав, викладених у
ній та прохає її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 та її представник
заперечили проти задоволення заяви.
ОСОБА_2 вказала, що підстав для
відстрочення наявної у ОСОБА_1
заборгованості по сплаті аліментів
немає, оскільки заявник штучно створює
перешкоди для невиконання рішення
суду, а обставини, на які він
покликається у заяві є безпідставними,
оскільки неповнолітній син сторін
перебуває на повному утриманні
стягувача. Зазначила, що з неї в користь
ОСОБА_1 стягувались аліменти на
утримання дочки ОСОБА_5 на період її
навчання, тому посилання заявника на ту
обставину, що він самостійно здійснює
плату за навчання спільної дочки не
відповідають дійсності. Заявник є
молодою особою працездатного віку, має
іншу сім'ю, спроможним працювати та
отримувати доходи від своєї праці.
Зазначила, що заявником відчужено
майже усе майно, придбане сторонами у
шлюбі, яке знаходилось у будинку,
доступу до якого стягувач не має
упродовж трьох років. Незважаючи на
відчуження вказаного майна заявником,
виручені від продажу майна кошти на
погашення боргу з аліментів не
звертались. Рахує заяву безпідставною
та прохає в її задоволенні відмовити.

Представник ВДВС на розгляд заяви не
з'явився , подав клопотання про розгляд
справи у його відсутності .

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
приходить до висновку, що заява до
задоволення не підлягає.

У відповідності до ст. 14 ЦПК
України, судові рішення, що набрали
законної сили, обов`язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України.

На виконанні у ВДВС Ковельського МРУЮ
перебував виконавчий лист, виданий
Ковельським міськрайонним судом
Волинської області про стягнення з
ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 400 гривень
щомісячно, починаючи з 20.03.2012 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що згідно з
розрахунком заборгованості, який
проведено державним виконавцем сума
заборгованості ОСОБА_1 по сплаті
аліментів за період з 20.03.2012 року по
31.08.2014 року становить 9784,84 гривні , а
станом на 01.10.2014 року складає 9384,84 грн..

Частиною 1 ст. 373 ЦПК України
встановлено, що за наявності обставин,
що утруднюють виконання рішення
(хвороба боржника або членів його сім'ї,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), за заявою
державного виконавця або за заявою
сторони суд, який видав виконавчий
документ, у десятиденний строк
розглядає питання про відстрочку або
розстрочку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Вказана норма закріплена також і у
частині ч.1 ст. 36 Закону України «Про
виконавче провадження», якою
передбачено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, державний
виконавець за власною ініціативою або
за заявою сторін, а також самі сторони
мають право звернутися до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про відстрочку або розстрочку
виконання, а також про встановлення чи
зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України,
регулювання сімейних відносин має
здійснюватись з максимально можливим
врахуванням інтересів дитини,
непрацездатних членів сім'ї.

Закон покладає на батьків обов'язок
щодо надання утримання своїм
неповнолітнім дітям. Обов'язок батьків
утримувати своїх дітей виникає з
моменту їх народження та зберігається
до досягнення дітьми повноліття.
Причому аліменти це кошти, яких дитина
потребує щоденно.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини
від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.
Держави-учасниці забезпечують, щоб
установи, служби і органи,
відповідальні за піклування про дітей
або їх захист, відповідали нормам,
встановленим компетентними органами,
зокрема, в галузі безпеки й охорони
здоров'я та з точки зору численності і
придатності їх персоналу, а також
компетентного нагляду.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права
дитини, батько (-ки) або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону
дитинства» визначено, що кожна дитина
має право на рівень життя достатній для
її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного та
соціального розвитку.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що неповнолітній
син сторін ОСОБА_4 проживає з ОСОБА_2 та
перебуває на її утриманні.

ОСОБА_1 тимчасово призупинив
підприємницьку діяльність, не працює
та відповідно доходів не отримує.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не
отримує доходів не є такою, що
утруднює виконання судового рішення
про стягнення аліментів, оскільки як
заявив з цього приводу заявник він є
особою працездатного віку,
непрацездатним та обмежено
працездатним не являється , інших
утриманців немає.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він сплачує
кошти за навчання дочки ОСОБА_5 не
заслуговує на увагу, оскільки з ОСОБА_2
в користь заявника ОСОБА_1 стягувались
аліменти на навчання спільної доньки
ОСОБА_5. На даний час ОСОБА_4 одружена,
має власну сім'ю та перебуває на обліку
в управлінні праці та соціального
захисту населення і є отримувачем
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трьохрічного віку.
Постановою державного виконавця
стягнення з ОСОБА_2 аліментів на
навчання ОСОБА_4 було припинено, у
зв'язку з припиненням навчання
останньої. Доказів того, що ОСОБА_4
продовжує навчання у вищому
навчальному закладі ОСОБА_1 не надано.

Суд також звертає увагу, що згідно
рішення суду ОСОБА_1 зобов'язаний
сплачувати аліменти на утримання сина
в сумі 400 гривень щомісячно. Вказаний
розмір аліментів є меншим ніж половина
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку.

Посилання ОСОБА_1 на те, що останній
подарував сину земельну ділянку для
ведення особистого селянського
господарства , можливість продажу
даної земельної ділянки в інтересах
неповнолітнього чи спільного з ОСОБА_2
вирощування сільськогосподарської
продукції для сина , а також передача у
власність частини нерухомого майна не
можуть бути підставою для відстрочки
сплати аліментів чи зміни його способу
виконання , оскільки частиною 2 ст. 18 СК
передбачено, що суд застосовує ті
способи захисту прав або інтересів
учасників сімейних відносин, які
встановлені законом або домовленістю
(договором) сторін.

Передача у власність нерухомого майна
не звільняє одного з батьків від
обов'язку утримувати дитину. При цьому
суд звертає увагу на те , вказана
земельна ділянка була подарована
ОСОБА_1 до виникнення у нього
аліментних зобов»язань щодо утримання
неповнолітньої дитини .

Посилання заявника на те, що він
оплачує комунальні послуги задля
збереження та обслуговування
облаштованої для неповнолітнього сина
кімнати теж не може слугувати
підставою для відстрочення виконання
рішення суду, оскільки неповнолітній
син ОСОБА_1 проживає з матір'ю ОСОБА_2, а
ОСОБА_1, як власник житла зобов'язаний
оплачувати надані комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом.

Стосовно твердження заявника про те, що
державним виконавцем ВДВС
Ковельського МРУЮ не вжито усіх
передбачених законом заходів для
реалізації арештованого майна або його
передачі стягувачу ОСОБА_2 для
погашення наявної заборгованості по
сплаті аліментів, то дане питання було
предметом судового розгляду та
ухвалою Ковельського міськрайонного
суду від 03.07.2014 року у задоволенні
скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність
відділу Державної виконавчої служби
Ковельського міськрайонного
управління юстиції з приводу
реалізації арештованого майна
відмовлено.

Клопотання ОСОБА_1 щодо відстрочення
виконання рішення суду про стягнення
аліментів у зв»язку з проведенням
реалізації арештованого майна -
пральної машини , ліжка , комоду та
дзеркала суд не може прийняти як
підставу для відстрочення виконання
рішення суду , оскільки згідно
стартової ціни продажу зазначеного
майна по лоту його оцінка складає лише
5800 грн. , тоді як заборгованість
боржника по сплаті аліментів станом на
01.10.2014 року складає 9384,84 грн. .

Суд звертає увагу що будь-яких
документів та доказів, які б
підтверджували існування обставини,
які утруднюють виконання рішення суду
та які б давали суду підстави для
відстрочки виконання судового рішення
про стягнення аліментів ОСОБА_1 не
надано.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 212 ЦПК України,
суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Крім того, суд виходить з інтересів
неповнолітньої дитини, яка має бути
забезпечена особливими правами та
особливим захистом, зокрема і правом на
достатній рівень матеріального
забезпечення. Право неповнолітнього на
піклування з боку батьків реалізується
шляхом належного виконання батьками
своїх обов'язків, в тому числі і шляхом
стягнення з одного з батьків коштів на
утримання дитини (аліментів).

Заявником ОСОБА_1 при зверненні з
заявою про зміну способу та порядку
виконання рішення суду не
конкретизовано саму зміну способу та
порядку виконання рішення суду щодо
стягнення з нього аліментів на
утримання неповнолітнього сина .

Таким чином, в ході розгляду даної
заяви заявником ОСОБА_1 не наведено
визначених ст. 373 ЦПК України обставин,
які могли б слугувати підставою для
відстрочення виконання судового
рішення. Доводи про матеріальні
труднощі боржника не свідчать про
наявність виняткового випадку для
застосування ст. 373 ЦПК України.

Крім того, встановлений чинним
законодавством порядок виконання
судових рішень про стягнення аліментів
не передбачає можливості відстрочення
сплати заборгованості по аліментах,
яка утворилась станом на певний час у
певній грошовій сумі.

За вказаних обставин, суд приходить до
висновку, що в задоволенні заяви слід
відмовити.

На підставі наведеного,
керуючись ст. 14, 212, 373 ЦПК України, ст. 18,
180 СК України, ст. 36 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. ст. 3, 27
Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону
України «Про охорону дитинства» суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1,
заінтересовані особи - ОСОБА_2, ВДВС
Ковельського МРУЮ про встановлення
способу і порядку виконання рішення
суду та відстрочку виконання судового
рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Волинської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали, а особою, без участі якої було
постановлено ухвалу, протягом п'яти
днів з дня отримання копії ухвали.

ГОЛОВУЮЧА:
Є.О.
АГЕЄВА