Справа №477/643/14-ц 26.08.2014 26.08.2014 26.08.2014
Справа № 22ц- 784/2397/14
Головуючий у 1-й інстанції
апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем
України

26 серпня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Шолох
З.Л.,

при секретарі Шпонарській О.Ю.,

за участю

представника позивача
Ремешевського Є.А.,

представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства
комерційного банку (далі - ПАТ КБ)
«ПриватБанк»

на рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 18 липня 2014
року

за позовом

ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4

про

стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о
в и л а:

18 березня 2014 року Банк звернувся
з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
кредитної заборгованості.

Банк свої вимоги мотивував тим,
що 11 серпня 2007 року між ним та
відповідачем укладено кредитний
договір, за яким Банк надав відповідачу
3 780 грн. кредиту зі сплатою відсотків за
користування в розмірі 12 % на рік.

Заява відповідача підписана
разом із Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»). В зв'язку з чим,
відповідач зобов'язався повернути
отриманий кредит, сплатити проценти за
користування грошовими коштами,
комісію, пеню, штраф.

Як зазначав Банк, в зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
умов кредитного договору станом на 27
лютого 2014 року утворилась
заборгованість в загальному розмірі 42
149 грн. 76 коп., з яких: заборгованість за
процентами - 4 553 грн. 19 коп.; за комісією -
561 грн. 33 коп.; пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором - 34
551 грн. 92 коп.; штраф - 500 грн. (фіксована
частина) і 1983 грн. 32 коп. (процентна
складова).

Посилаючись на наведене, Банк
просив стягнути з відповідача на його
користь 42 149 грн. 76 коп. заборгованості
за кредитом.

Рішенням Жовтневого районного
суду Миколаївської області в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
Банк звернувся із апеляційною скаргою,
в якій просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Перевіривши наведені в
апеляційній скарзі доводи та
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню із наступних
підстав.

Відмовляючи в позові, суд вважав,
що позивачем заявлено вимоги з
пропуском позовної давності, перебіг
якої розпочався 11 серпня 2008 року після
припинення відповідачем виконання
зобов'язань щодо повернення кредиту, і
закінчився 11 серпня 2011 року.

Однак з таким висновком суду
повністю погодитись не можна.

Із матеріалів справи вбачається, що 11
серпня 2007 року між Банком та ОСОБА_4
укладено кредитний договір, за яким
Банк надав відповідачу кредит у
розмірі 3 780 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 12 % на
рік.

Із заяви відповідача на отримання
кредиту видно, що він ознайомлений із
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт») (далі - Умови) і
зобов'язався повернути кредит,
сплатити проценти за користування
грошовими коштами, комісію, а в разі
порушення зобов'язань за договором -
пеню та штраф.

Згідно розрахунку Банку, у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
умов кредитного договору, станом на 27
лютого 2014 року утворилась
заборгованість в загальному розмірі 42
149 грн. 76 коп., з яких: заборгованість за
процентами - 4 553 грн. 19 коп.; за комісією -
561 грн. 33 коп.; пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором - 34
551 грн. 92 коп.; штраф - 500 грн. (фіксована
частина) і 1983 грн. 32 коп. (процентна
складова).

В силу ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст..629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Згідно з нормою ст.. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст..611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання)
(ст.610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання
є прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Наслідки прострочення
позичальником повернення позики
визначено у ст..1050 ЦК України. Якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст..1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

Згідно умов кредитного договору
сторонами встановлено строки
виконання зобов'язань зі щомісячним
погашенням платежів в розмірі 387 грн. 17
коп. з 20 по 25 число кожного місяця.

Отже, поряд зі встановленням строку
дії договору сторони встановили і
строки виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Разом з тим, відповідно до ст..256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг
позовної давності починається
заново (ч.ч. 1, 3 ст.264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає
два види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст..257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст.258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Також, ч. 1 ст.259 ЦК України передбачено,
що за домовленістю сторін позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем останнє погашення
заборгованості за кредитом відбулося
11 жовтня 2013 року ( а.с. 29) , а з вимогами
про стягнення заборгованості банк
звернувся 18 березня 2014 року.

Отже, періодично здійснюючи платежі
на погашення заборгованості за
кредитом (останній, з яких відбувся 11
жовтня 2013 року), ОСОБА_4 тим самим вчиняв
дії, що свідчить про визнання ним свого
боргу, що потягло переривання перебігу
позовної давності, після цього його
відлік розпочався заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264
ЦК України).

За такого є підстави для стягнення
з відповідача заборгованості: по
процентам за користування кредитом - 4
553 грн. 19 коп., по комісії - 561 грн. 33 коп.,
500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1 983
грн. 32 коп. штрафу (процентна складова).

При вирішенні питання про
стягнення пені слід також врахувати
наступне.

Пунктом п.5.1 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») («Стандарт»)
передбачено, що при порушенні
позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених Заявою та
п.п.3.2.2,3.2.3 даних Умов, Банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити Банку пеню в
розмірі 0,5% від суми простроченого
платежу.

Згідно з п. 5.4 умов Договору
нарахування неустойки за кожен випадок
порушення зобов'язань, передбаченої
п.п.5.1,5.2,5.3 цих Умов, здійснюється
протягом 3 років з дня, коли відповідне
зобов'язання повинне бути виконане
позичальником.

За такого розмір пені, нарахований
Банком на заборгованість по процентам
та комісії має становити 8 295 грн. 52 коп.
(4 553 грн. 19 коп. + 561 грн. 33 коп. = 5 114 грн. 52
коп. х 1080 днів х 0,5% ).

В силу ч. 3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Як роз'яснено в п. 27 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012
р. «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
положення частини третьої статті 551 ЦК
України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
лише за заявою відповідача.

Істотними обставинами в розумінні
частини третьої статті 551 ЦК України
можна вважати, зокрема, ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

На а.с. 30 є заперечення ОСОБА_4 від 16
липня 2014 року на дану позовну заяву
Банку, в якому він просить про
зменшення розміру нарахованої
позивачем пені.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача посилався на
такі істотні обставини, як перебування
на утриманні відповідача малолітньої
дитини, наявність нестабільного
заробітку (доходу відповідача).

Враховуючи наведене, а також, що
розмір розрахованої на підставі умов
Договору пені є надмірно великий
порівняно з розміром заборгованості за
кредитом та процентами (8165 грн. 48 коп.), а
також те, що відповідач сплатив
значний розмір заборгованості за
кредитним договором ( тіло кредиту та
частково заборгованість по відсоткам ),
виходячи з засад розумності та
справедливості, колегія вважає, що
розмір пені слід зменшити до розміру
до 4 000 грн.

За такого в силу вимог п. 4 ч. 1 ст.309 ЦПК
України рішення суду необхідно
скасувати, ухваливши нове рішення про
часткове задоволення позову.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з
відповідача на користь Банку підлягає
стягненню 110 грн. судового збору, які
складаються із витрат Банку по оплаті
судового збору при подачі позовної
заяви і за подачу апеляційної скарги.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 18 липня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним
договором № NKXRRX11270228 від 11 серпня 2007
року, яка складається з заборгованості
за відсотками - 4 553 грн. 19 коп.;
заборгованості по комісії за
користування кредитом - 561 грн. 33 коп.;
пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань - 4000 грн.; 500 грн. штрафу
(фіксована частина) та 1 983 грн. 32 коп.
штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційного Банку «ПриватБанк» 110
грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий :

Судді: