РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2014 року
сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд
Тернопільської області у складі

головуючого
- судді Могачевської В.Й.

за участю секретаря судового засідання
- Реєнт Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовною
заявою до відповідача про розірвання
шлюбу, в якій зазначає, що вона
перебуває з ним у зареєстрованому
шлюбі з 25 травня 2009 року.

Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народився син ОСОБА_3.

Спільне подружнє життя з відповідачем
не склалося через протилежні погляди
на сімейне життя.

Їхні намагання зберегти сім'ю були
марними.

Вони переконалися, що є зовсім різними
людьми, а тому вирішили розірвати шлюб.
Відповідач неодноразово вчиняв сімені
конфлікти, перестав поважати позивача,
змінюватися і налагоджувати стосунки
не бажав.

А тому, вважає, що спільне проживання та
збереження шлюбу є неможливим, просить
розірвати шлюб, прізвище змінити на
дошлюбне.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
дала пояснення аналогічні викладеним в
позовній заяві, ввважає, що строк на
примирення та збереження сім'ї не
потрібен, оскільки стосунки з
відповідачем повністю зіпсовані,
зберегти сім'ю не можливо. Вони більше
дев'яти місяців не проживали як
подружня пара, та близько двох місяців
взагалі не підтримують ніяких
стосунків, проживають окремо, в різних
населених пунктах. Вона боїться
відповідача, оскільки в період
спільного проживання він неодноразово
мав намір її побити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
визнав частково і пояснив, що в період
спільного проживання в них дійсно були
проблеми, так як в нього не склалися
відносини з батьками дружини, а в
дружини з його батьками, а тому в них
часто виникали сварки, непорозуміння,
а близько двох мсяців тому мати дружини
його вигнала з дому і з того часу вони
проживають в різних населених пунктах.
Однак він вважає що в них ще може бути
збережена сім'я.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1,
виданого Городницькою сільською радою
Підволочиського відділу РАЦС
Тернопільської області 25 травня 2009
року, вбачається, що цього числа
зареєстрували шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_4,
прізвище дружини після реєстрації
шлюбу - «ОСОБА_4».

Від шлюбу сторони мають одного
спільного неповнолітнього сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_2, виданим 23 квітня 2010 року
Галущинською сільською радою
Підволочиського району Тернопільської
області.

Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу
України шлюб має ґрунтуватись на
вільній згоді жінки та чоловіка. При
цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК
України кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини.
Примушування подружжя до припинення
шлюбних стосунків чи їх збереження є
неприпустимим і є порушенням права на
свободу та особисту недоторканість.

Судом встановлено, що відносини між
сторонами не склалися, сімейні
відносини між ними відсутні.

Сторони більше дев'яти місяців не
підтримують подружніх стосунків,
проживають в різних населених пунктах.

Позивачка наполягає на розірванні
шлюбу так як переконана що їх сім'я
розпалася і не може бути бути
збережена.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що з огляду на вказані обставини
застосування будь-яких заходів щодо
примирення подружжя є недоцільним та
неефективним і суперечить інтересам
сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд
може розірвати шлюб за позовом одного
із подружжя.

Отже, встановивши об'єктивні підстави
для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112
СК України, а саме те, що примирення між
подружжям неможливе через втрату
почуття взаємної любові, фактичне
припинення спільних зобов'язань щодо
піклування про побудову сімейних
відносин на почуттях взаємної любові,
дружби, взаємодопомоги, утвердження в
сім'ї взаємоповаги, втрату почуття
відповідальності, як того вимагає ст. 55
СК України, суд приходить до висновку,
що подальше спільне життя подружжя та
збереження шлюбу суперечить інтересам
сторін, що має важливе значення,
бажання зберегти сім'ю відсутнє, що є
підставою для розірвання між ними
шлюбу, оскільки перешкод, передбачених
ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 107, 208, 212-215 ЦПК
України, ст.ст.110, 112, 113, 160 Сімейного
кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4,
зареєстрований Городницькою сільською
радою Підволочиського відділу РАЦС в
Тернопільській області 25 травня 2009
року, актовий запис №1.

Після розірвання шлюбу громадянці
ОСОБА_4 замінити прізвище на дошлюбне -
«ОСОБА_4».

Копію рішення суду після набрання ним
законної сили надіслати до відділу
реєстрації актів цивільного стану
Піцдволочиського районного управління
юстиції Тернопільської області.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Тернопільської
області через Підволочиський районний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
Могачевська В.Й.