АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Головуючий 1-ї інстанції
Провадження № 22-ц/790/7019/14
Доповідач - Піддубний Р.М.
Категорія: «житлові правовідносини»
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року
м.
Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого судді:
Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової
О.Ю., Бровченка І.О.,

при секретарі:
Новокщоновій І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за апеляційною скаргою комунального
підприємства «Жилкомсервіс» на ухвалу
судді Дзержинського районного суду м.
Харкова від 23 липня 2014 року по справі за
заявою комунального підприємства
«Жилкомсервіс» про видачу судового
наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
заборгованості з оплати послуг з
утримання будинку та прибудинкової
території, -

встановила:

У липні 2014 року комунальне
підприємство «Жилкомсервіс» (КП
«Жилкомсервіс») звернулося до суду із
заявою, в якій просило видати судовий
наказ про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
заборгованості з оплати послуг з
утримання будинків та прибудинкової
території у розмірі 2 700 грн. 84 коп.

Ухвалою судді Дзержинського районного
суду м. Харкова від 23 липня 2014 року у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2
вказаної заборгованості відмовлено з
підстав, передбачених ч. 5 ст. 100 ЦПК
України.

В апеляційній скарзі представник КП
«Жилкомсервіс», посилаючись на
порушення суддею норм процесуального
права, просив ухвалу скасувати, справу
направити для продовження розгляду до
того ж суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для часткового задоволення скарги.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується,
суддя суду першої інстанції виходив із
того, що в заяві КП «Жилкомсервіс» про
видачу судового наказу містяться
вимоги, частина з яких не підлягає
розгляду в порядку наказного
провадження, заявлені вимоги між собою
взаємопов'язані і окремий їх розгляд
неможливий, а тому на підставі ч. 5 ст. 100
ЦПК України у прийнятті заяви КП
«Жилкомсервіс» про видачу судового
наказу має бути відмовлено.

Проте погодитись з такими висновками
не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України судовий
наказ судовий наказ є особливою формою
судового рішення, що видається судом за
результатами розгляду вимог,
передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Пунктами 1-5 ч. 1 ст. 96 ЦПК України
встановлено, що судовий наказ може бути
видано, у разі якщо: 1) заявлено вимогу
про стягнення нарахованої, але не
виплаченої працівникові суми
заробітної плати; 2) заявлено вимогу про
компенсацію витрат на проведення
розшуку відповідача, боржника, дитини
або транспортних засобів боржника; 3)
заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг,
телекомунікаційних послуг, послуг
телебачення та радіомовлення з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих
заявником на суму заборгованості; 4)
заявлено вимогу про присудження
аліментів на дитину в розмірі тридцяти
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, якщо ця
вимога не пов'язана із встановленням чи
оспорюванням батьківства (материнства)
та необхідністю залучення інших
зацікавлених осіб; 5) заявлено вимогу
про повернення вартості товару
неналежної якості, якщо є рішення суду,
яке набрало законної сили, про
встановлення факту продажу товару
неналежної якості, ухвалене на користь
невизначеного кола споживачів.

Перелік вимог, визначених вищевказаною
нормою процесуального закону, які
можуть розглядатися в порядку
наказного провадження, є вичерпним і
розширеному тлумаченню не підлягає.

Підстави для відмови у прийнятті заяви
про видачу судового наказу чи її
повернення передбачені ст. 100 ЦПК
України.

Так, частиною 5 ст. 100 ЦПК, на яку як на
підставу для відмови у прийнятті заяви
КП «Жилкомсервіс» послався суддя,
передбачено, що у разі якщо в заяві про
видачу судового наказу містяться
вимоги, частина з яких не підлягає
розгляду в порядку наказного
провадження, суд постановляє ухвалу
про відмову у прийнятті заяви про
видачу судового наказу лише в частині
цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги
між собою взаємопов'язані і окремий їх
розгляд неможливий, то суд відмовляє у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу.

Як убачається із матеріалів справи,
звернувшись до суду у липні 2014 року із
заявою про видачу судового наказу, КП
«Жилкомсервіс» заявило лише вимогу про
стягнення заборгованості з оплати
житлово-комунальних послуг, тобто
вимогу, прямо передбачену ст. 96 ЦПК
України.

Оскільки будь-яких інших вимог,
зокрема, не передбачених вищевказаною
нормою закону, тобто таких, за якими не
може бути видано судовий наказ, КП
Жилкомсервіс» заявлено не було, суддя
дійшов помилкового висновку про
наявність встановлених ч. 5 ст. 100 ЦПК
України підстав для відмови у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу.

З огляду на викладене апеляційна
скарга КП «Жилкомсервіс» підлягає
частковому задоволенню, а ухвала судді
- скасуванню, з направленням матеріалів
справи до того ж суду першої інстанції
для вирішення питання щодо відкриття
наказного провадження .

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу комунального
підприємства «Жилкомсервіс»
задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.
Харкова від 23 липня 2014 року скасувати.

Справу за заявою комунального
підприємства «Жилкомсервіс» про
видачу судового наказу про стягнення з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості з
оплати послуг з утримання будинку та
прибудинкової направити до того ж суду
першої інстанції для вирішення питання
щодо відкриття наказного провадження.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді