Справа № 157/1134/14-ц
Провадження №2/157/285/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 рокумісто
Камінь-Каширський
Камінь-Каширський районний суд
Волинської області

в складі: головуючого - судді
Гамули Б.С.,

при секретарі
Семенюк О.В.,

з участю: позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3

представника органу опіки і піклування
Сидорчука С.С.,

прокурора
Багнюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - орган опіки і
піклування Камінь-Каширської районної
державної адміністрації Волинської
області, про позбавлення батьківських
прав,

встановив:

11 серпня 2014 року ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору - орган опіки
і піклування Камінь-Каширської
райдержадміністрації, про позбавлення
батьківських прав.

Позов мотивує тим, що вона
перебувала в зареєстрованому шлюбу з
відповідачем з 23 листопада 2007 року по 5
липня 2011 року. В період шлюбу в них
народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. За
рішенням Ківерцівського районного
суду від 19 вересня 2012 року з
відповідача стягнуто аліменти на його
утримання.

Також зазначила, що протягом
останніх кількох років ОСОБА_3
зловживає спиртними напоями, створює
конфлікті ситуації, виявляє агресію
щодо неї та дитини. Відповідач ігнорує
свої обов'язки щодо утримання та
матеріального забезпечення сім'ї,
участі у вихованні сина не бере, його
розвитком не цікавиться. Він повністю
самоусунувся від виконання
батьківських обов'язків.

25 червня 2014 року на засіданні
комісії з питань захисту прав дитини
Ківецівської райдержадміністрації
члени комісії підтримали пропозицію
служби у справах дітей щодо
позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав,
про що було складено відповідний
висновок.

Посилаючись на зазначені
обставини, просить суд позбавити
ОСОБА_3 батьківських прав відносно його
неповнолітнього сина ОСОБА_5.

Позивач ОСОБА_1, її представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали повністю з підстав,
викладених у заяві. Позивач пояснила,
що вже більше 3 років відповідач із
сином не спілкується. Приїжджав до
нього лише двічі, однак через
нетверезий та неадекватний стан
відповідача вона заборонила йому
зустрітися із сином. Матеріальним
забезпеченням сина відповідач також не
цікавиться, аліментів не сплачує,
внаслідок чого утворилась
заборгованість на загальну суму 7125
грн., яка на даний час уже виросла. Також
вказала, що близько 2 років вона
проживає у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_6, який власне й
піклується про її дитину і якого
малолітній син ОСОБА_5 називає своїм
батьком. Про свого біологічного батька
дитина не згадує.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав.
Пояснив, що тривалий час не відвідував
сина тому, що позивач всіляко йому
перешкоджала в цьому. Однак до служби в
стравах дітей з приводу визначення
режиму відвідування дитини не
звертався. Присуджені судом аліменти
не сплачує, оскільки вважає, що ці кошти
позивач витратить на власні потреби, а
не на утримання сина. Для уникнення
цього має намір відкрити в банківській
установі накопичувальний рахунок, куди
й буде перераховувати стягнені з нього
аліменти.

Представник органу опіки і
піклування Камінь-Каширської
райдержадміністрації ОСОБА_4, прокурор
Багнюк О.В. щодо позбавлення
відповідача батьківських прав не
заперечили.

Свідок ОСОБА_7 в судовому
засіданні показав, що знає колишнє
подружжя ОСОБА_3 близько 5 років, так як
вони є кумами. За час проживання в шлюбі
позивач неодноразово скаржилась йому
на агресивну й неадекватну поведінку
відповідача, викликану частим
зловживанням алкоголю. Після
розірвання шлюбу ОСОБА_3 біля свого
сина ОСОБА_5 він не бачив. На даний час
позивач проживає з іншим чоловіком.
Наскільки йому відомо відносини між
останнім та малолітнім ОСОБА_4 дружні,
дитина називає його своїм батьком.

Свідок ОСОБА_6 показав, що близько
2 років проживає в громадянському шлюбі
з позивачкою, яка від попереднього
шлюбу має сина ОСОБА_5. З останнім у
нього склалися теплі, дружні відносини.
Він відводить дитину в дитячий садок,
хлопчик називає його своїм татом. За
час спільного проживання з позивачкою,
відповідач жодного разу не зустрівся
зі своїм сином, хоча перешкод у цьому
йому ніхто не чинив. Про свого
біологічного батька дитина не згадує.
Крім того, вказав, що має намір створити
сім'ю із ОСОБА_1, а малолітнього
ОСОБА_4 - усиновити.

Заслухавши пояснення сторін,
висновок прокурора, проаналізувавши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підставний і підлягає до повного
задоволення.

Відповідно до ст. 164 Сімейного
кодексу України мати, батько можуть
бути позбавлені судом батьківських
прав, якщо вона, він ухиляються від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини. Мати, батько можуть
бути позбавлені батьківських прав щодо
усіх своїх дітей або когось із них.

З оглянутого в судовому засіданні
свідоцтва про народження серії НОМЕР_1
від 07.06.2011 року (а.с. 5) встановлено, що
батьками неповнолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
сторони по справі.

З дослідженого судом акту
обстеження житлово-побутових умов
сім'ї від 03.06.2014 року (а.с. 9), довідки про
склад сім'ї від 06.05.2014 року (а.с. 10),
встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5
проживає в м. Ківерці зі своєю матір'ю
ОСОБА_1 Житлово-побутові умови
проживання дитини задовільні, сім'я
матеріально забезпечена. Разом з тим,
батько дитини - відповідач ОСОБА_3
проживає окремо від сім'ї, сина не
відвідує, його вихованням та розвитком
не цікавиться, що свідчить про його
байдужість та свідоме ухилення від
виконання своїх обов'язків по
вихованню неповнолітньої дитини.

Як наслідок 25 червня 2014 року орган
опіки і піклування Ківерцівської
райдержадміністрації склав висновок
про доцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_3, з якого
вбачається, що належних висновків
відповідач для себе не зробив,
засідання комісії проігнорував, своє
відношення до обов'язку щодо виховання
дитини в кращу сторону не змінив (а.с. 12).

Згідно наданих Сошичненською
сільською радою даних (а.с. 40) ОСОБА_3 за
місцем проживання характеризуються
загалом позитивно. Щодо виконання ним
своїх батьківських обов'язків
інформація відсутня.

Твердження відповідача про
наявність перешкод зі сторони позивача
в спілкуванні з дитиною суд вважає
безпідставними, оскільки жодних
доказів цьому не надано. Також
голослівними бачаться обіцянки
відповідача щодо наміру матеріально
забезпечувати свого сина, оскільки ні з
часу присудження аліментів, ні на час
розгляду справи в суді останній не
погасив існуючу заборгованість по
аліментах, наявність банківського
рахунку для перерахування коштів на
утримання своєї дитини нічим не
підтвердив.

Проаналізувавши зібрані та
досліджені в судовому засіданні докази
в їх сукупності, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_3 не виконує своїх
батьківських обов'язків і на час
розгляду справи не змінив своє
відношення до даного обов'язку, а тому є
всі підстави для позбавлення
відповідача батьківських прав
відносно його неповнолітнього сина
ОСОБА_5.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
у відповідності до ст. 88 ЦПК України
стягує з відповідача на користь
позивача сплачений нею судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, ст. 164 СК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських
прав відносно його неповнолітнього
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Волинської області
через Камінь-Каширський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: Б. С. Гамула