Ухвала

іменем україни

30 липня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,

Наумчука М.І.,
Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до державного
підприємства «Ізмаїльський морський
торговельний порт» (далі - ДП
«Ізмаїльський морський торговельний
порт») про стягнення одноразової
матеріальної допомоги та середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Одеської області від 14 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що з 6 червня 2000 року він
працював у ДП «Ізмаїльський морський
торговельний порт» на посаді водія.
Наказом № 14-ос від 29 січня 2013 року його
було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП
України за власним бажанням у зв'язку з
виходом на пенсію. Відповідно до умов
колективного договору передбачено
обов'язок ДП «Ізмаїльський морський
торговельний порт» виплатити йому
одноразову допомогу при звільненні у
зв'язку з виходом на пенсію.
Посилаючись на те, що роботодавець
ухиляється від виплати одноразової
допомоги, просив суд стягнути з
останнього одноразову матеріальну
допомогу при звільненні у зв'язку з
виходом на пенсію у сумі 6 020 грн 81 коп.
та середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні у сумі 25 829
грн 16 коп.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 26
вересня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено.

Стягнуто з ДП «Ізмаїльський морський
торговельний порт» на користь ОСОБА_3
одноразову допомогу у зв'язку з виходом
на пенсію у розмірі 6 020 грн 81 коп. та
середній заробіток за час затримки
розрахунку у розмірі 25 829 грн 46 коп., а
всього 31 850 грн 27 коп. з утриманням всіх
обов'язкових платежів.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 14 листопада 2013 року
апеляційну скаргу ДП «Ізмаїльський
морський торговельний порт»
задоволено, рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
місцевого суду, мотивуючи свою вимогу
порушенням апеляційним судом норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
ОСОБА_3 підлягає відхиленню з таких
підстав.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Судами установлено, що з 6 червня 2000
року по 13 лютого 2013 року ОСОБА_3
перебував у трудових відносинах з
ДП «Ізмаїльський морський
торговельний порт».

29 січня 2013 року наказом № 903 вирішено
нагородити ОСОБА_3 за сумлінну
працю та у зв'язку з виходом на пенсію
за віком почесною грамотою та
виплатити одноразову допомогу у сумі 6
020 грн після повного погашення
заборгованості по заробітній платі.

24 квітня 2013 року ОСОБА_3 звернувся із
заявою до адміністрації відповідача
про виплату йому всіх належних при
звільненні сум, на що отримав відповідь
про те, що перерахування одноразової
допомоги при звільненні буде здійснено
з чистого прибутку після повного
погашення заборгованості по
заробітній платі.

Відповідно до ст. 97 КЗпП України форми і
системи оплати праці, розцінки, тарифні
сітки, ставки, схеми посадових окладів,
умови запровадження та розмірі
надбавок, доплат, премій, винагород та
інших заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами, установами,
організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.

Як роз'яснено у п. 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» № 13 від 24 грудня
1999 року, при вирішенні спорів про
виплату премій, винагороди за
підсумками роботи за рік чи за вислугу
років, надбавок і доплат необхідно
виходити з нормативно-правових актів,
якими визначено умови та розмір цих
виплат. Працівники, на яких поширюються
зазначені нормативно-правові акти,
можуть бути позбавлені таких виплат
(або розмір останніх може бути
зменшено) лише у випадках і за умов,
передбачених цими актами. З мотивів
відсутності коштів у проведенні
вказаних виплат може бути відмовлено в
тому разі, коли вони обумовлені в
зазначених актах наявністю певних
коштів чи фінансування.

За змістом п. 2 Положення про порядок
виплати матеріальної допомоги
працівникам ДП «Ізмаїльський морський
торговельний порт», яке є додатком № 43
до Колективного договору на 2012-2014 роки,
одноразова допомога виплачується
працівникам порту (крім сумісників) при
звільненні у зв'язку з виходом не
пенсію за віком в добросовісну працю
залежно від загального стажу роботи в
порту понад 25 років у розмірі 22% від
середньої заробітної плати працівника
за кожен відпрацьований рік. Виплата
одноразової допомоги працівникам
порту при виході на пенсію проводиться
при звільненні працівника шляхом
перерахування на особовий рахунок.

Згідно з п. 5.1.41 Колективного договору
між адміністрацією та профспілковим
комітетом ДП «Ізмаїльський морський
торговельний порт» при появі
заборгованості по заробітній платі
адміністрація разом з профспілковим
комітетом розробляють заходи щодо її
погашення. До повного її погашення
працівникам порту не надається
матеріальна допомога, позика та
кредити.

Згідно з довідкою ДП «Ізмаїльський
морський торговельний порт» від 18
червня 2013 року збитки підприємства за
2012 рік склали 26 316 000 грн. Збитки
станом на 1 липня 2013 року склали 18 700 000
грн, чистий прибуток відсутній. З
серпня 2012 року і по день видачі довідки
на підприємстві існує затримка з
виплати заробітної плати (а.с. 49).

Обґрунтовуючи неможливість своєчасно
здійснити виплату одноразової
допомоги, відповідач посилався на
умови Колективного договору,
відсутність чистого прибутку,
наявність заборгованості з виплати
заробітної плати та збиткового
результату фінансово-господарської
діяльності. Зазначені обставини
підтверджуються висновком Київської
торгово-промислової палати, наказами
про організацію роботи в порту в умовах
падіння вантажопереробки та
погіршення фінансового стану, накази
про скорочення чисельності та штату
працівників (а.с. 34-47).

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення задоволення позову, виходив із
того, що виплата одноразової допомоги
передбачена колективним договором та
мала бути виплачена в день звільнення
позивача, відсутність коштів у
роботодавця не виключає його
відповідальності, а тому несвоєчасна
виплата даної допомоги при звільненні
є підставою для стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні.

Скасовуючи рішення районного суду та
ухвалюючи нове рішення про відмову в
задоволенні позову, суд апеляційної
інстанції, встановивши фактичні
обставини справи, дослідивши докази та
давши їм належну оцінку обґрунтовано
виходив з того, що вина відповідача у
виплаті одноразової допомоги позивачу
відсутня, оскільки умовами
колективного договору та наказом про
заохочення передбачено порядок
виплати одноразової допомоги при
звільненні у зв'язку з виходом на
пенсію, а саме: така допомога
виплачується з чистого прибутку після
повного погашення заборгованості по
заробітній платі. Відсутність чистого
прибутку на підприємстві та наявність
заборгованості з виплати заробітної
плати позбавляє відповідача
можливості здійснити таку виплату.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що під час
розгляду справи судом допущені
порушення норм матеріального або
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що рішення суду
апеляційної інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для їх скасування відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 14 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. МартинюкГоловуючий
Судді:В.І. Амелін С.О. Карпенко М.І.
Наумчук О.В. СтупакСудді:В.І. Амелін