У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мазур Л.М., суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,-розглянувши
у судовому засіданні справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Маньківському районі Черкаської
області до ОСОБА_6 про стягнення
надміру виплачених сум пенсій, за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Маньківському районі Черкаської
області на рішення Маньківського
районного суду Черкаської області від 9
липня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Черкаської області від 21 серпня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в Маньківському районі
Черкаської області звернулося до суду
з вищезазначеним позовом, посилаючись
на те, що 14 березня 2012 року сектором
інспектування у Маньківському районі
Уманської об'єднаної державної
фінансової інспекції було проведено
ревізію з метою підтвердження
достовірності видачі документів,
згідно з якими громадяни отримали
статус постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи 4
категорії. У процесі проведеної
ревізії встановлено, що Маньківською
районною державною адміністрацією
громадянці ОСОБА_6 було незаконно
видано 9 березня 1993 року посвідчення 4
категорії серії НОМЕР_1. Під час
проведення аналізу пенсійної справи
(трудова книжка) та при проведенні
зустрічних звірок (шляхом надання
запитів) встановлено, що відповідач
ОСОБА_6 у період з 26 квітня 1986 року по 20
січня 1990 року відповідно до
господарської книги № 3, особового
рахунка НОМЕР_2, сторінка 55, була
зареєстрована та проживала у АДРЕСА_1
та у період 1986 - 1990 років відповідно до
стажових книг та книг по оплаті праці
працювала у колгоспі «Дружба» (село
Березівка Маньківського району
Черкаської області) економістом по
оплаті праці, яке відповідно до
постанови Кабінету Міністрів
Української PCP від 23 липня 1991 року № 106
«Про організацію виконання постанов
Верховної Ради Української PCP про
порядок введення в дію законів
Української PCP «Про правовий режим
території, що зазнала радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не відносяться до зони
посиленого радіологічного контролю.

Зустрічною перевіркою (шляхом надання
запиту) у Кутівській сільській раді
встановлено, що за облікованими даними
Кутівської сільської ради громадянка
України ОСОБА_6 фактично проживає
(знаходиться на реєстраційному обліку)
по АДРЕСА_2, з 25 січня 1990 року та по
теперішній час, а також встановлено, що
вона прибула із села Березівка
Маньківського району Черкаської
області.

У порушення п. 4 ст. 11 Закону Української
РСР від 28 лютого 1991 року № 796 «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_6
безпідставно було видано посвідчення 4
категорії, так як станом на 1 січня 1993
року вона не проживала та не працювала
в зоні посиленого радіологічного
контролю 4 роки, що призвело
до виплати їй у період з 2 червня 1997 року
по 30 квітня 2012 року пенсійних виплат як
потерпілій внаслідок Чорнобильської
катастрофи 4 категорії на суму 3 158 грн 23
коп.

Позивач також зазначав, що відповідачу
відповідно ст. 55 вказаного вище Закону
зменшено пенсійний вік на 1,3 роки з 2
червня 1997 року по 10 вересня 1998
року. Так, 11 вересня 1998 року була
переоформлена пенсія по інвалідності 2
групи загального захворювання (довідка
МСЕК від 11 вересня 1998 року
серії А № 174242).

Позивач також посилався на те, що
внаслідок зловживань з боку
відповідача ОСОБА_6, яка надала
недостовірні документи, на підставі
яких призначена пенсія, за період з 2
червня 1997 року по 30 квітня 2012 року
виникла переплата пенсії у сумі 3 158 грн
23 коп.

На даний час виплата пенсії зупинена,
на адресу відповідача управлінням
направлено пропозицію про повернення
зайво сплачених коштів в добровільному
порядку, проте від відповідача
відповіді на адресу управління не
надійшло.

У зв'язку з цим позивач просив суд
стягнути на свою користь з
ОСОБА_6 надмірно виплачену пенсію у
сумі 3 158 грн 23 коп.

Рішенням Маньківського районного суду
Черкаської області від 9
липня 2014 року в задоволенні позову
Управління Пенсійного фонду України в
Маньківському районі Черкаської
області відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 21 серпня 2014 року рішення
Маньківського районного суду
Черкаської області від 9
липня 2014 року скасовано, провадження у
справі закрито з підстав, передбачених
п. 1 ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 310 ЦПК України.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення суду
першої та ухвали суду апеляційної
інстанцій, мотивуючи свої доводи
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права, із
ухваленням нового рішення у справі про
задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із
відсутності вини ОСОБА_6 у виникненні
переплати пенсійних виплат, а тому з
урахуванням ст. 1215 ЦК України
відповідач є добросовісним набувачем
спірних грошових коштів.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та закриваючи провадження у
справі, апеляційний суд виходив із
того, що відповідно до п. 16
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
20 травня 2013 року № 8 «Про окремі
питання юрисдикції адміністративних
судів» (далі - Постанова) Пенсійний фонд
України є суб'єктом владних
повноважень у сфері правовідносин, що
виникають із застосування Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
Положення про управління Пенсійного
фонду України в районах, містах,
районах у містах, а також у містах та
районах, що затверджене постановою
правління Пенсійного фонду України від
30 квітня 2002 року № 8-2, а спори, що
виникають між учасниками цих відносин,
є публічно-правовими, тому їх вирішення
належить до адміністративних судів.

Однак повністю погодитися з висновком
апеляційного суду не можна виходячи з
наступного.

Закриваючи провадження у справі,
апеляційний суд залишив поза увагою те,
що відповідно до постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 14 лютого 2014 року № 2 внесено зміни
до Постанови, якими пункт 16.2, що
визначав право Пенсійного фонду
України на звернення до суду з позовами
про стягнення надміру виплачених
коштів у порядку адміністративного
судочинства, виключено.

Разом з цим суду слід прийняти до уваги
правову позицію Верховного Суду
України, викладену у постанові від 18
червня 2013 року № 21-204а13 у справі за
позовом Головного управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області до
Чернігівського обласного військового
комісаріату про визнання протиправною
бездіяльності та відшкодування суми
зайво виплаченої пенсії.

З урахуванням вищенаведеного висновок
апеляційного суду щодо вирішення спору
про стягнення надмірно отриманої
пенсії за правилами адміністративного
судочинства є помилковим та зробленим
без врахування вищевказаних змін,
Постанови та постанови Верховного Суду
України від 18 червня 2013 року №
21-204а13.

Враховуючи зазначене, ухвала
апеляційного суду підлягає скасуванню
з направленням справи на новий
апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Маньківському районі Черкаської
області задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 21 серпня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Л.М. Мазур А.О. Леванчук А.В. Маляренко
В.А. Нагорняк Т.О. ПисанаГоловуючий
Судді: