Справа № 165/1429/14-ц
Провадження № 2/165/376/14
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд
Волинської області у складі:

головуючого судді
Василюка А.В.,

при секретарі
Навроцькій М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Нововолинська цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Нововолинської міської ради про
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування за
заповітом, - суд,

встановив:

10 червня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2,
Нововолинської міської ради про
визнання права власності на спадкове
нерухоме майно, а саме на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3.
Рішенням Нововолинського міського
суду Волинської області від 16 грудня 2013
року встановлено його родинні стосунки
з померлим ОСОБА_3 За життя, 19 липня 2013
року останній склав заповіт, яким
заповів усе належно йому майно своєму
синові ОСОБА_1 Зазначає, що житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1 був
спільною сумісною власністю його
батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2
померла його матір ОСОБА_4, а після
смерті останньої спадщину прийняв її
чоловік - батько ОСОБА_3, так як він
постійно проживав із спадкодавцем на
час відкриття спадщини. Таким чином
покійному ОСОБА_3 став належати весь
вищевказаний житловий будинок.
Зазначає, що 07 лютого 2014 року до
Нововолинської ДНК з заявою про
прийняття спадщини належної ОСОБА_3
звернулася відповідач ОСОБА_2, яка
претендує на частку у спадщині, що міг
би отримати її батько ОСОБА_5, який
являвся також сином ОСОБА_3 і помер до
відкриття спадщини (спадкування за
правом представлення в порядку,
передбаченому ст.1266 ЦК України). Вважає,
що остання не має право на спадкування
за законом, оскільки спадкодавець
склав заповіт в його користь і цей
заповіт у встановленому законом
порядку не визнаний недійним. Однак,
державним нотаріусом було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу на
житловий будинок. Просить визнати за
ним право власності на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_6 не з'явилися,
остання подала до суду письмову заяву в
якій просила справу слухати у їх
відсутності, позов підтримала просила
його задоволити, не заперечила щодо
заочного розгляду справи (а.с.99)

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, з невідомих суду причин,
про час та місце розгляду справи
повідомлена належним чином (а.с.97),
подала до суду письмове заперечення, в
якому просила у позові відмовити,
оскільки добудову до спірного будинку
здійснили її батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_5,
які перебували в шлюбі, однак право
власності на вищевказане майно за ними
не визнавалось, а тому дана добудова не
може входити до складу спадщини. Крім
того, обставина викладена позивачем
про те, що її батько ОСОБА_5 не проживав
разом з спадкодавцем на момент
відкриття спадщини не відповідає
дійсності, а тому немає підстав для
задоволення позову (а.с.51).

Представник Нововолинської міської
ради Попова Л.С. в судове засідання не
з'явилася, подала до суду письмову
заяву, в якій просила справу слухати за
відсутності представника
Нововолинської міської ради (а.с.59).

Суд, дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача
ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом
про смерть останнього (а.с.9).

Родинні зв'язки між позивачем ОСОБА_1 та
спадкодавцем ОСОБА_3 були встановлені
рішенням Нововолинського міського
суду Волинської області від 16 грудня 2013
р. (а.с.100-101).

За життя, 19 липня 2013 року ОСОБА_3 склав
заповіт посвідчений держаним
нотаріусом Нововолинської ДНК Бобак
О.І. (а.с.8), відповідно до якого все
належне йому майно він заповів своєму
синові ОСОБА_1

Підтвердженням того, що ОСОБА_3 був
забудовником житлового будинку за
вищевказаною адресою є договір про
надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві приватної власності (а.с.10) та
рішення виконкому Нововолинської
міської ради від 25 січня 1959 року про
надання земельної ділянки для
індивідуального будівництва (а.с.11).
Також, у 1989 році останньому було надано
дозвіл на реєстрацію побудованої
літньої кухні, що підтверджується
записами в будівельному паспорті на
забудову земельної ділянки (а.с.12-14).

Згідно копії виписки з протоколу
засідання від 15 березня 1989 року №75
дозволено спадкодавцю провести
добудову до індивідуального житлового
будинку по АДРЕСА_1, а також
зареєструвати побудовану на земельній
ділянці літню кухню (а.с.15).

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1
перебував у спільній сумісній
власності подружжя - батьків позивача
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки останні з 05
червня 1955 року перебували в
зареєстрованому шлюбі (а.с. 68).

Спадкоємці першої черги, її сини ОСОБА_1
та ОСОБА_5 не вступали у спадщину після
смерті матері та не мали права на
обов'язкову частку, так як на момент
смерті матері були працездатними,
разом з матір'ю не проживали та не
подали до нотаріальної контори заяви
про прийняття спадщини, в
підтвердження чого в матеріалах справи
наявна довідка з місця проживання про
склад сім'ї і прописку ОСОБА_5 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_2, померла ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про її
смерть (а.с. 22). Після смерті останньої
спадщину прийняв її чоловік ОСОБА_3,
оскільки постійно проживав із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, відповідно до ч.3 ст.1270 ЦК
України.

В судовому засідання встановлено, що на
момент відкриття спадщини спадкодавцю
ОСОБА_3 повністю належав будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно копії спадкової справи,
відкритої після смерті ОСОБА_3, позивач
ОСОБА_1 у встановлений законом строк
звернувся до Нововолинської ДНК з
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину (61-76).

Однак у видачі свідоцтва про право на
спадщину державним нотаріусом
останньому було відмовлено у зв'язку з
отриманою інформацією від КП
«Волинське обласне БТІ», про те, що
право власності на нерухоме майно за
адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано
(а.с.28).

07 лютого 2014 року до Нововолинської ДНК
з заявою про прийняття спадщини
звернулася відповідач ОСОБА_2, яка за
правом представлення в порядку ст.1266 ЦК
України вважає, що має право на частку у
спадщині, яку міг би отримати її батько
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.21),
тобто до відкриття спадщини.

Згідно копії спадкової справи,
відкритої після смерті ОСОБА_5,
відповідач ОСОБА_2, будучи дочкою
померлого (а.с.66) у встановлений законом
строк звернулася до Нововолинської ДНК
з заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину (81-88).

Згідно копії свідоцтва про право на
спадщину за законом відповідач ОСОБА_2
спадкувала майно належне ОСОБА_5 і
спадщина останнього складалася з
грошових заощаджень разом з відсотками
та нарахованою компенсацією, вартість
якого становила 6054,53 грн. (а.с.93).

Спадкування за правом представлення
має місце за умови, якщо спадкодавець
не склав заповіт або останній у
встановленому порядку визнаний
недійсним, спадкоємець за законом
помер до відкриття спадщини, тобто до
дня смерті спадкодавця або одночасно в
один день з ним, спадкоємець, якого
представляють, за свого життя не
втратив права на спадщину як негідний.

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом (ст.1217ЦК України). Часом
відкриття спадщини є день смерті особи,
або день, з якого вона оголошується
померлою (ч.2 ст.1220ЦК України).
Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідачу ОСОБА_2 частка у спадковому
майні, що залишилось після смерті її
діда - спадкодавця ОСОБА_3 не належить,
так як останній заповідав все своє
майно своєму синові - ОСОБА_1 Заповіт
недійсним в судовому порядку не
визнаний і спадкоємець ОСОБА_1 не
втратив свого права на спадщину та не
відмовився від спадщини, відповідно до
чинного законодавства.

Крім того, відповідачем на заперечення
позову не надано жодного доказу того,
що її батьки були забудовниками
житлового будинку з господарськими
спорудами за адресою: АДРЕСА_1, також
відсутні відомості, що остання не
зверталася до суду про визнання за нею
права власності на спірне майно після
смерті спадкодавця ОСОБА_5

Як зазначено в ст.392 ЦК України,
визнання права власності здійснюється
шляхом пред'явлення позову.

Відповідно до п.1.2 глави 2 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
міністерства юстиції України від 22
лютого 2012 року до правовстановлюючих
документів на жилий будинок належить
рішення суду.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що ОСОБА_1 є
єдиним спадкоємцем майна належного
спадкодавцю ОСОБА_3 і майно останнього
складається з житлового будинку з
господарськими спорудами за адресою:
АДРЕСА_1, а тому за позивачем слід
визнати право власності на вищевказане
домоволодіння.

Оскільки позивач, просив залишити за
ним судовий збір, сплачений при подачі
позову до суду, тому судовий збір в сумі
1530,04 грн. суд залишає за ОСОБА_1 (а.с.1).

Керуючись ст.10, ст.11, ст.60, ст.88, ст.212, ст.
213, ст.214, ст.215, ст.218 ЦПК України, на
підставі ст.16, ст.328, ст.392, ст.1216 ЦК
України, - суд,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Волинської області
через Нововолинський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
А.В. Василюк