Справа № 139/503/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

07 серпня 2014 року
Мурованокуриловецький районний суд
Вінницької області в складі:
головуючої - судді Тучинської Н.В.

секретаря
Хонькович Л.І.

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача -
адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Муровані Курилівці
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права
власності на спадкове майно та поділ
спадкового майна, -

в с т а н о в и в:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача
ОСОБА_6. Після його смерті відкрилася
спадщина, яка складається із житлового
будинку АДРЕСА_1, житлового будинку по
АДРЕСА_2, двох земельних ділянок по
АДРЕСА_1 загальною площею 0,1711 га,
земельної ділянки для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва площею 3,6851 га, яка
знаходиться на території Обухівської
сільської ради, 1/2 грошових вкладів, що
знаходяться на рахунках НОМЕР_4 і
НОМЕР_5, відкритих у
Мурованокуриловецькому відділенні
Вінницької філії Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк», відповідно 03.05.2012
року і 17.07.2008 року, 1/2 частини автомобіля
ВАЗ 210994, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1/2
частини причепа «Орлик», 1/2 частини
причепа ПТС-2, 1/2 частини самохідного
шасі Т-16М, реєстраційний номер НОМЕР_6,
1/2 частини мотоблоку МБ-2Б-7,5. Всього
спадкового майна є на суму 521711 гривень
28 копійок. Позивач у справі, а також
відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є
спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_6, як його діти і
прийняли спадщину шляхом подачі до
нотаріальної контори відповідної
заяви протягом встановленого законом
строку. Проте, оформити спадкові права
в нотаріальній конторі позивач не може,
оскільки відсутні правовстановлюючі
документи на нерухоме та рухоме
спадкове майно. За захистом своїх прав
ОСОБА_5 звернулася до суду з такою
вимогою: провести поділ спадкового
майна, визнавши за нею право власності
на автомобіль ВАЗ 210994, реєстраційний
номер НОМЕР_1, 40% житлового будинку
АДРЕСА_1, 30 % земельних ділянок по
АДРЕСА_1, 1/2 грошових вкладів, що
знаходяться на рахунках НОМЕР_4 і
НОМЕР_5; з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5
стягнути на її користь різницю в частці
спадкового майна в сумі 21958 гривень 56
копійок, а також судові витрати, що
складаються із 1739 грн.04 коп. судового
збору та 5 тис. грн. витрат на правову
допомогу. Крім того, позивач просить
стягнути з неї на користь відповідача
ОСОБА_3 вартість ? частини автомобіля
ВАЗ 210994 - 22500 гривень.

В судовому засіданні позивач
підтримала свої позовні вимоги,
замінивши вимогу про стягнення з
відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на її
користь різницю в частці спадкового
майна в сумі 21958 гривень 56 копійок на
вимогу про визнання за ОСОБА_1 права
власності на самохідне шасі Т-16М.

Представник позивача суду пояснила:
Після відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_6, за рішеннями судів було визнано
право спільної сумісної власності на
ОСОБА_3 на автомобіль ВАЗ-210990, причіп
легковий «Орлик», самохідне шасі Т-16М,
мотоблок, причіп ПТС-2, грошові вклади.
Загальна вартість рухомого та
нерухомого майна, що спадкується
спадкоємцями першої черги за законом,
зокрема, позивачем та відповідачами
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, складає 521711 гривень 28
копійок. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України
частка позивача у спадковому майні
становить 1/3 частину або 173903 гривні 76
копійок. В нотаріальній конторі
оформити свої спадкові права позивач
не може, оскільки, по-перше, є спір між
спадкоємцями, по-друге, всі
правовстановлюючі документи на
спадкове майно знаходяться у
відповідачів. З цієї підстави
державний нотаріус відмовив їй у
видачі свідоцтва про право на спадщину.

На запитання про підставу поділу
спадкового майна у різних пропорціях,
представник позивача заявила, що таким
чином позивач намагається отримати
право власності на майно, грошова
вартість якого відповідала б її частці
у спадковому майні.

У судовому засіданні 27 червня 2014 року
суд за клопотання відповідача ОСОБА_5 у
підготовчій частині судового
засідання оголосив перерву до 11 липня
2014 року.

У судові засідання на 11 та 25 липня 2014
року відповідачі не з'являлися, хоча
кожного разу належним чином були
повідомлені про день, час і місце
розгляду справи (а.с. 58, 59, 69, 70, 71)), про
причину своєї неявки суд не повідомили
та не просили розглянути справу за їх
відсутності. Відповідач ОСОБА_5
письмовою заявою (а.с. 65) просила
відкласти розгляд справи з 11 липня,
оскільки вона також готує позов про
визнання права власності на спадкове
майно, а також з 25 липня 2014 року (а.с. 73), -
оскільки не зібрала всі документи для
подачі зустрічного позову.

В судове засідання 07 серпня 2014 року
відповідачі, будучи належним чином
повідомленими про день, час і місце
судового розгляду (а.с. 75-77), не
з'являлися, про причину своєї неявки
суд не повідомили та не просили
розглянути справу за їх відсутності.

Судом на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК
України ухвалено провести заочний
розгляд справи.

Розглянувши справу в судовому
засіданні, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає до часткового
задоволення.

Так, спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК
України). Спадщина відкривається
внаслідок смерті особи (ч. 1 ст 1220 ЦК
України)

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 (а.с. 11).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Частиною 2 ст. 1228 ЦК України закріплено,
що до складу спадщини входить також
право на вклад.

Витягами з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельних
ділянок (а.с. 14, 15), витягом з технічної
документації щодо приватизації
земельних ділянок, що посвідчують
право власності САТ
«Вищеольчадаївське» (а.с. 16), технічним
паспортом на житловий будинок по
АДРЕСА_1 та довідкою
Могилів-Подільського МБТІ № 43 від 14
квітня 2014 року (а.с. 17-22), технічним
паспортом на житловий будинок
(незавершене будівництво) та довідкою
Могилів-Подільського МБТІ № 44 від 14
квітня 2014 року (а.с. 23-29), довідкою
Обухівської сільської ради № 106-2-10 від
19 березня 2014 року (а.с. 30), довідкою
Обухівської сільської ради № 18-2-10 від
20 січня 2014 року (а.с. 31), інформацією ПАТ
КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-20131210/1795 від 17
грудня 2013 року (а.с. 36), довідкою
Обухівської сільської ради № 435 від 16
квітня 2014 року (а.с. 38), рішенням
Мурованокуриловецького районного суду
від 14 листопада 2013 року (а.с. 12-13),
рішенням Мурованокуриловецького
районного суду від 10 червня 2014 року (а.с.
80-82) доведено, що до складу спадщини
після смерті ОСОБА_6 входять, зокрема:
житловий будинок АДРЕСА_1, незавершений
будівництвом житловий будинок по
АДРЕСА_2, дві земельні ділянки по
АДРЕСА_1 загальною площею 0,1711 га,
земельна ділянка для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 3,6851 га, яка знаходиться на
території Обухівської сільської ради,
1/2 грошових вкладів, що знаходяться на
рахунках НОМЕР_4 і НОМЕР_5, відкритих у
Мурованокуриловецькому відділенні
Вінницької філії Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк», відповідно 03.05.2012
року і 17.07.2008 року, 1/2 частини автомобіля
ВАЗ 210994, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1/2
частини причепа «Орлик», 1/2 частини
причепа ПТС-2, 1/2 частини самохідного
шасі Т-16М, реєстраційний номер НОМЕР_6,
1/2 частини мотоблоку МБ-2Б-7,5.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема,
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК
України, право спадкування мають особи,
визначені у заповіті, і це право у них
виникає у день відкриття спадщини -
день смерті спадкодавця.

У разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно
до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за
законом одержують право на
спадкування почергово. Кожна наступна
черга спадкоємців за законом одержує
право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

До спадкоємців першої черги за законом
належать діти спадкодавця, другий з
подружжя, який його пережив, батьки.

Як вбачається зі свідоцтв про
народження позивача та її одруження
(а.с. 34), матеріалів спадкової справи №
192/2013 (а.с. 60-64), позивач ОСОБА_1 та
відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є
спадкоємцями за законом першої черги
після смерті ОСОБА_6

Спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати протягом шести місяців з
моменту відкриття спадщини нотаріусу
заяву про прийняття спадщини. (ч. 1 ст. 1269
та ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Матеріалами спадкової справи № 192/2013
(а.с. 60-64) доведено, що всі спадкоємці
першої черги за законом після смерті
ОСОБА_6 прийняли спадщину.

З довідки Могилів-Подільського МБТІ №
50 від 28 січня 2014 року (а.с. 35), довідки
Обухівської сільської ради № 106-2-10 від
19 березня 2014 року (а.с. 30) слідує, що на
житловий будинок АДРЕСА_1 свідоцтво про
право власності на прізвище власника
не видавалося і право на нього за
спадкодавцем не зареєстровано. З
постанови державного нотаріуса
Мурованокуриловецької державної
нотаріальної контори № 297 від 11 липня
2014 року (а.с. 55) слідує, що
правовстановлюючі документи на інше
нерухоме та рухоме спадкове майно у
спадкоємця ОСОБА_1 не має. Тому позивач
не може оформити свої спадкові права на
житловий будинок, землю, транспортні
засоби і грошові вклади через
нотаріальну контору і захистити свої
права спадкоємця іншим чином, окрім як
через суд, вона також не може.

За приписами ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Таким чином, позивач правомірно
звернулася до суду з позовом про
визнання за нею права власності на
спадкове майно.

Що ж до визначення розміру частки
позивача у спадковому майні, - в цій
частині позов підлягає до часткового
задоволення з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України,
частки у спадщині кожного із
спадкоємців за законом є рівними.

Спадкоємці за усною угодою між собою
можуть змінити розмір частки у
спадщині когось із них, але лише щодо
рухомого майна (ч. 2 ст. 1267 ЦК України).
Розмір частки у спадщині щодо
нерухомого майна або транспортних
засобів може бути змінений лише за
письмовою угодою між спадкоємцями,
посвідченою нотаріусом (ч. 3 ст. 1267 ЦК
України).

Таким чином, законодавством не
передбачено зміну розміру частки
спадкового майна на розсуд одного із
спадкоємців без домовленості (усної чи
письмової відповідно до майна) з іншими
спадкоємцями.

Судом встановлено, що позивач та
відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не
домовилися про зміну розміру часток у
спадковому майні. Зокрема, відповідач
ОСОБА_5 двічі просила відкласти розгляд
справи у зв'язку з наміром звернутися
до суду із зустрічним позовом (а.с. 65, 73),
а також відсутня нотаріально
посвідчена домовленість між
спадкоємцями.

Відповідно до ст.ст. 355, 356 ЦК України,
майно, що є у власності двох або більше
осіб із визначенням часток кожного з
них у праві власності, є спільною
частковою власністю.

Отже, з моменту прийняття спадщини
двома або більше спадкоємцями,
спадкове майно є об'єктом їх спільної
часткової власності. Спадкові частки,
належні спадкоємцям, є переважно не
реальними, а ідеальними, тобто
вираженими чисельно (1/2, 1/3 і т. д.).

Для того, щоб усунути режим спільної
часткової власності і відокремити своє
спадкове майно від чужого, спадкоємцям,
які прийняли спадщину, надано право на
поділ спадкового майна із виділом у
натурі частки із майна, що знаходиться
у спільній частковій власності (ч. 2 ст.
1278 ЦК України). Внаслідок поділу
ідеальні частки перетворюються у
реальні, які складаються з визначеної
сукупності прав та обов'язків.

Правочин про поділ спадщини
здійснюється за згодою спадкоємців, що
прийняли спадщину, і оформляється
договором між ними, у якій зазначаються
належні їм реальні частки у спадщині.
Даний договір може стосуватися як
поділу усього спадкового майна, так і
виділу частки одного чи кількох
спадкоємців. При цьому допускається
грошова компенсація, якщо вартість
майна є різною. При недосягненні згоди
поділ здійснюється у судовому порядку
відповідно до часток, належних кожному
із спадкоємців.

Поділ спадщини і виділ частки
спадкоємця здійснюються на підставі
положень ст.ст. 364 - 367 ЦК України, що
регулюють процедуру поділу (виділу
частки) майна, що є об'єктом права
спільної часткової власності з
урахуванням особливостей поділу
спадкового майна, визначеного нормами
спадкового права.

Так, право особи на частку у спільному
майні може бути припинене за рішенням
суду на підставі позову інших
співвласників, якщо 1) частка є
незначною і не може бути виділена в
натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне
володіння і користування майном є
неможливим; 4) таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї (ч. 1
ст. 365 ЦК України).

Одночасно, ч. 2 ст. 365 ЦК України
встановлює, що суд постановляє рішення
про припинення права особи на частку у
спільному майні за умови попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

Заявляючи вимогу про визнання права
власності на належні спадкодавцю, як
співвласнику із ОСОБА_3, 1/2 частину
автомобіля ВАЗ 210994, реєстраційний
номер НОМЕР_1, 1/2 частини самохідного
шасі Т-16М та 1/2 грошових вкладів, що
знаходяться на рахунках НОМЕР_4 і
НОМЕР_5, відкритих у
Мурованокуриловецькому відділенні
Вінницької філії Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк», відповідно 03.05.2012
року і 17.07.2008 року, позивач не внесла
вартість часток у цьому спадковому
майні відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
депозитний рахунок суду.

Крім того, не обґрунтована вимогами
цивільного законодавства вимога
позивача, озвучена у судовому
засіданні, про визнання за нею права
власності на самохідне шасі Т-16М,
оскільки, відповідно до рішення
Мурованокуриловецького районного суду
від 14 листопада 2013 року(а.с. 12-13), право
спільної сумісної власності на цей
транспортний засіб визнано на ОСОБА_3.

За приписами статті 367 ЦК України майно,
що є у спільній частковій власності,
може бути поділене в натурі між
співвласниками за домовленістю між
ними. Договір про поділ нерухомого
майна, що є у спільній частковій
власності, укладається у письмовій
формі і підлягає нотаріальному
посвідченню.

Таким чином, вимога позивача про
визначення розміру її частки у
спадковому майні, з врахуванням
прийняття спадщини трьома
спадкоємцями першої черги за законом, а
також з врахуванням визнаного за
ОСОБА_3 права спільної сумісної
власності на, зокрема, автомобіль,
трактор, грошові вклади, підлягає до
задоволення у наступних розмірах:

? 1/3 житлового будинку АДРЕСА_1
загальною площею 97,4 кв.м., житловою
площею 56,2 кв.м. (вартість 94484 гривні);

? 1/3 частину земельної ділянки по
АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд та для ведення особистого
селянського господарства (вартість 15741
гривня 58 копійок);

? 1/6 грошового вкладу, що
знаходиться на рахунку НОМЕР_5,
відкритому у Мурованокуриловецькому
відділенні Вінницької філії
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк», з
відповідними відсотками, згідно умов
Договору № SAMDN3706 від 17.07.2008 року
(вартість 1072 гривні 45 копійок);

? 1/6 грошового вкладу, що
знаходиться на рахунку НОМЕР_4,
відкритому у Мурованокуриловецькому
відділенні Вінницької філії
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк», з
відповідними відсотками, згідно умов
Договору № SAMDN7113 від 03.05.2012 року
(вартість 1934 гривні 19 копійок);

? 1/6 частину транспортного засобу -
автомобіля ВАЗ 210990, 2008 року випуску,
синього кольору, номер кузова НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1 (вартість
7500 гривень);

? 1/6 частину самохідного шасі Т-16М,
1983 року випуску, заводський НОМЕР_7,
двигун № НОМЕР_3, реєстраційний номер
НОМЕР_6 (вартість 3500 гривень (рішення
суду від 14.11.2013р.)).

З тексту позовної заяви, її матеріалів
та пояснень позивача та її
представника в судовому засіданні
слідує, що після смерті спадкодавця
ОСОБА_6, крім зазначеного у
попередньому абзаці спадкового майна,
до складу спадкового майна входять:
незакінчений будівництвом житловий
будинок по АДРЕСА_2, 1/2 частина
мотоблоку МБ-2Б-7,5, 1/2 частина причепу
ПТС-2 та 1/2 частина причепа «Орлик».
Вимогу про визнання права власності в
порядку спадкування на це майно ОСОБА_1
не заявляла, а тому, з врахуванням
принципу диспозитивності цивільного
судочинства, суд не вирішує питання
щодо цього спадкового майна.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало
до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

За таких обставин, викладена у абзаці 9
позовної заяви вимога ОСОБА_1 про
зобов'язання її ж сплатити відповідачу
ОСОБА_3 вартість половини автомобіля
ВАЗ 210990, реєстраційний номер НОМЕР_1,
взагалі не може розглядатися як
обґрунтована вимога, оскільки може
носити лише договірний характер між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, та не підлягає
судовому захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст.
79 ЦПК України, судові витрати
складаються з судового збору та
витрат, пов'язаних з розглядом справи,
до витрат, пов'язаних з розглядом
судової справи, належать, зокрема,
витрати на правову допомогу.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1
сплатила 1739 гривень 04 копійки судового
збору (а.с. 1) або 1% від ціни позову.

Суд задовольнив позов ОСОБА_1 частково
на загальну суму 124232 гривні 22 копійки.
Тому стягненню на користь позивача
солідарно з відповідачів ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 підлягає сума судового збору 1242
гривні 32 копійки.

З витягу з договору про надання
правової допомоги від 18 квітня 2014 року
адвоката ОСОБА_2 (а.с. 41) та квитанції до
прибуткового касового ордера № 1841 від
18.04.2014 року (а.с. 43) вбачається, що
позивач ОСОБА_1 понесла витрати на
правову допомогу в сумі 5 тисяч гривень.
Граничний розмір компенсації витрат
на правову допомогу встановлюється
законом (ч. 2 ст. 84 ЦПК України).
Відповідно до Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» № 4191-11
від 20.12.2011 року, розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу,
у судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза
судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, що визначається у відповідному
судовому рішенні.

Враховуючи, що адвокат ОСОБА_2 не
зробила розрахунку суми гонорару за
надану правову допомогу, з врахуванням
даних журналів судового засідання за 27
червня, 11 липня (а.с. 66, 67) та 07 серпня (а.с.
83-84) 2014 року, адвокат була зайнята у
содовому процесі протягом 2 годин.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік», у
2014 році мінімальна заробітна плата
встановлена у місячному розмірі - 1218
гривень.

Таким чином, компенсації підлягає 974
гривні 40 копійок (1218 грн. х 40% х 2 год. = 974,
40 грн.).

Таким чином із ОСОБА_4 та ОСОБА_5
солідарно на користь ОСОБА_1 слід
стягнути понесені нею судові витрати в
сумі 2216 гривен 72 копійки (1242 гривні 32
копійки + 974 гривні 40 копійок).

Керуючись ст.ст. 328, 355, 356, 365-367, 392, 1218, 1220,
1223, 1226, 1228, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270, 1278 ЦК
України, ст.ст. 10, 57, 60, 79, 84, 88, 212, 213, 215,
224, 226, ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на:

? 1/3 житлового будинку АДРЕСА_1
загальною площею 97,4 кв.м., житловою
площею 56,2 кв.м.;

? 1/3 частину земельної ділянки по
АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд та для ведення особистого
селянського господарства;

? 1/6 грошового вкладу, що
знаходиться на рахунку НОМЕР_5,
відкритому у Мурованокуриловецькому
відділенні Вінницької філії
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк», з
відповідними відсотками, згідно умов
Договору № SAMDN3706 від 17.07.2008 року;

? 1/6 грошового вкладу, що
знаходиться на рахунку НОМЕР_4,
відкритому у Мурованокуриловецькому
відділенні Вінницької філії
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк», з
відповідними відсотками, згідно умов
Договору № SAMDN7113 від 03.05.2012 року;

? 1/6 частину транспортного засобу -
автомобіля ВАЗ 210990, 2008 року випуску,
синього кольору, номер кузова НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1;

? 1/6 частину самохідного шасі Т-16М,
1983 року випуску, заводський НОМЕР_7,
двигун № НОМЕР_3, реєстраційний номер
НОМЕР_6,

в порядку спадкування за законом після
смерті батька ОСОБА_6, яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті позовних вимог ОСОБА_1
відмовити у зв'язку з їх
безпідставністю.

Стягнути солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на користь ОСОБА_1 в повернення
сплаченого нею при зверненні до суду
судового збору - 1242 гривні 32 копійки та
витрат на правову допомогу - 974 гривні 40
копійок, а всього 2216 (дві тисячі двісті
шістнадцять) гривень 72 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення до апеляційного
суду Вінницької області через
Мурованокуриловецький районний суд.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення, заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку.

Суддя: __________

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 13 серпня 2014 року.