АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1568/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2621/14
Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н.І.
Доповідач Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м.
Полтави від 14 липня 2014 року

по справі за заявою представника
відповідача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2
про скасування заходів забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про
стягнення грошових коштів за
договорами позики, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Полтави від 14 липня 2014 року в
задоволенні заяви представника
відповідача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2
про скасування заходів забезпечення
позову відмовлено за
необґрунтованістю та безпідставністю.

Представник відповідача ОСОБА_1 -
адвокат ОСОБА_2 не погодився з такою
ухвалою суду та подав на неї апеляційну
скаргу, в якій просить ухвалу скасувати
і передати питання про скасування
заходів забезпечення позову на новий
розгляд до суду першої .

Апелянт вважає ухвалу такою, що
постановлена з порушенням норм
процесуального права, оскільки особи,
які беруть участь у справі не були
повідомленні відповідно до ст. 76 ЦПК
України.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи та доводи апелянта,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати ухвалу і постановити
нову ухвалу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Як вбачається з матеріалів справи, в
квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду
з вказаним позовом, в якому просив
стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_1
грошові кошти за договорами позики.

В травні 2014 року, позивач просив
суд забезпечити позов шляхом
накладення арешту на рухоме та
нерухоме майно в межах суми позову 891
505, 97 грн., що належать відповідачам
ОСОБА_4 та ОСОБА_1, зважаючи на ті
обставини, що не вжиття заходів
забезпечення позову в подальшому може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду по даній справі,
оскільки відповідачі можуть здійснити
відчуження належного їм майна з метою
уникнення цивільно-правової
відповідальності.

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Полтави від 17 червня 2014 року
заяву ОСОБА_3 задоволено. Накладено
арешт на майно: квартиру АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_4, ОСОБА_1 на праві
спільної сумісної власності. Накладено
арешт на автомобілі марки: Москвич (ИЖ
2715), д.н.з. НОМЕР_1, Deowoo Nexia, д.н.з. НОМЕР_1,
Газель (ГАЗ 2705), д.н.з. НОМЕР_2, що
належать на праві власності ОСОБА_1

14 липня 2014 року представник
відповідача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2
звернувся до суду з заявою про
скасування заходів забезпечення
позову, вжитих згідно вищевказаної
ухвали суду від 17 червня 2014 року,
посилаючись на те, що позивач порушуючи
норми ЦПК України, не вказав причин, на
підставі яких потрібно було
забезпечувати позов, не вказав та не
надав відомостей, які б підтверджували,
що рухоме та нерухоме майно належить на
праві власності відповідачам по
справі. В обґрунтування поданої до суду
заяви, представник відповідача ОСОБА_1-
ОСОБА_2 вказав, що квартира АДРЕСА_1 має
статус державної, власником особистого
рахунку на жилу площу є ОСОБА_6, що в
свою чергу спростовує твердження
позивача в заяві про забезпечення
позову про те, що вказана квартира
належить ОСОБА_1, ОСОБА_4 на праві
спільної сумісної власності.

Відмовляючи в задоволенні заяви про
скасування заходів забезпечення
позову, місцевий суд виходив з того, що
вирішення даного питання може мати
місце лише при наявності таких
обставин як вирішення позову по суті,
відмови відповідача від позову,
визнання відповідачем позову, а по
скільки на час розгляду даної заяви
такі обставини відсутні, то вимоги
представника позивача є
безпідставними.

Крім того, суд критично віднісся до
довідки № 1771 про склад сім'ї щодо осіб,
які проживають у квартирі АДРЕСА_1,
вказуючи про те, що остання за своєю
правовою формою та змістом не є
правовстановлюючим документом, який би
засвідчував право власності на об'єкт
нерухомості, а також зазначив, що
твердження представника відповідача,
що транспортні засоби, на які накладені
арешти, не належать на праві власності
відповідачу, ґрунтуються на
припущеннях та не підтверджуються
належними та допустимими доказами.

Проте, колегія суддів не може
погодитися повністю з таким висновком
місцевого суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК
України, апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Як вбачається з довідки про склад сім'ї
№ 1771 від 11 липня 2014 року виданої КП
«Житлово-експлуатаційної організації
№2» Полтавської міської ради, квартира
АДРЕСА_1 має статус державної,
власником особистого рахунку на жилу
площу є ОСОБА_6 (а.с. 29).

Даний факт ставить під сумніви право
власності ОСОБА_1 на вказаний об'єкт
нерухомості.

Вказуючи про те, що така довідка не є
правовстановлюючим документом, суд
першої інстанції мав би був
пересвідчитись чи являються
відповідачі власниками спірної
квартири, направивши відповідні запити
до реєстраційних органів місцевої
влади.

При цьому, жодних доказів, у
підтвердження того, що відповідачам
належить вказана квартира матеріали
справи не містять.

Відповідно до п.1. ч.1 ст. 152 ЦПК України,
позов забезпечується накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України,
заходи забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу.

Оскільки, місцевим судом накладено
арешт на нерухоме майно, що не
являється власністю відповідачів, що є
неприпустимим, заходи забезпечення
позову вжитті ухвалою Ленінського
районного суду м. Полтави від 17 червня
2014 року в частині накладення арешту на
майно: квартиру АДРЕСА_1 підлягають
скасуванню.

Разом з тим, твердження апеляційної
скарги про неналежне повідомлення
відповідачів про розгляд заяви про
скасування заходів забезпечення
позову, не беруться до уваги колегією
суддів, оскільки як вбачається з
журналу судового засідання,
представники відповідачів були
присутніми у залі суду, брали участь у
судовому засіданні та не заперечували
проти розгляду справи за відсутності
відповідачів.

Враховуючи викладене, ухвала суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
постановленням нової про часткове
задоволення заяви представника
відповідача ОСОБА_1- адвоката ОСОБА_2 та
скасування заходів забезпечення
позову вжиттих ухвалою Ленінського
районного суду м. Полтави від 17 червня
2014 року в частині накладення арешту на
квартиру.

В іншій частині ухвалу слід
залишити без змін.

Керуючись п. 2 ч.2 ст.307, п. 2 ч. 1 ст.
312, 313, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Полтави від 14 липня 2014 року - скасувати
в частині накладення арешту на кв.
АДРЕСА_1.

Постановити в цій частині нову ухвалу.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1
- адвоката ОСОБА_2 про скасування
заходів забезпечення позову
задовольнити частково.

Скасувати заходи забезпечення позову
вжитті ухвалою Ленінського районного
суду м. Полтави від 17 червня 2014 року в
частині накладення арешту на майно:
квартиру АДРЕСА_1.

В іншій частині ухвалу Ленінського
районного суду м. Полтави від 14 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
/підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Обідіна О.І.
/підпис/ Пікуль В.П.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області
________________ Панченко О.О.