Справа № 500/3613/14-ц
Провадження № 2/500/1928/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2014 року Ізмаїльській
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса
О.О.,

при секретарі - Ботнар А.О.,

за участю сторін: позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача -
Хоменко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Ізмаїльської міської ради Одеської
області про визнання права власності
на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом, яким просить визнати за нею, як
спадкоємицею за законом першої черги
право власності на житловий будинок з
надвірними спорудами, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, що належав померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 та померлій
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6, мотивуючи тим, що
державним нотаріусом їй відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
у зв'язку з тим, що відповідно до ст. 331
ЦК України необхідні документи на ім'я
померлого, які підтверджують право
власності або право користування
земельною ділянкою для створення
об'єкту нерухомого майна, а також
документи, що містять опис об'єкта
незавершеного будівництва
(правовстановлюючий документ на
житловий будинок, проектно - кошторисна
документація, Державний акт на право
власності на земельну ділянку, що
знаходиться в АДРЕСА_1, витяг із
Державного земельного кадастру), які
відсутні, а також відповідно до п. 4.15 гл.
10 Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22.02.2012
року за № 282/20595, видача свідоцтва про
право на спадщину на майно, яке
підлягає реєстрації, проводиться
нотаріусом після подання
правовстановлюючого документу щодо
належності цього майна спадкодавцеві.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник позовні вимоги
підтримали у повному обсязі та просили
позов задовольнити.

Представник відповідача Ізмаїльської
міської ради Одеської області в
судовому засіданні позовні вимоги
визнала в повному обсязі та не
заперечувала проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності до того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Судом встановлено, що на підставі
договору «Про надання у безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва житлового будинку» від
08.12.1960 року, посвідченого державним
нотаріусом Ізмаїльської державної
нотаріальної контори, зареєстрованого
в реєстрі за № 7-389, ОСОБА_5 була
відведена земельна ділянка, площею 600
кв. м., на якій був побудований житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно довідки № 3-3 від 23.01.2014 року,
наданої комунальною установою
«Ізмаїльський архів», будинок АДРЕСА_1
був перенумерований на АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого
відділом реєстрації актів цивільного
стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області, ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно до ст. 1216 ЦК України -
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить
житловий будинок, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

За життя спадкодавець заповіту не
залишав, що підтверджено витягом зі
Спадкового реєстру (заповіти/спадкові
договори) № 35745044 від 14.11.2013 року,
наданим Ізмаїльською державною
нотаріальної конторою.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємцями за законом першої черги
відповідно до ст. 1261 ЦК України після
смерті ОСОБА_5 являються:

- донька ОСОБА_1, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_1, виданим 12.10.1961 року бюро записів
актів громадянського стану
виконавчого комітету Ізмаїльської
міської ради депутатів трудящих та
свідоцтвом про укладення шлюбу серії
НОМЕР_3, виданим 02.07.1983 року відділом
(бюро) запису актів громадянського
стану виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради депутатів
трудящих Одеської області, згідно
якого ОСОБА_7 змінила прізвище на
«ОСОБА_7»;

- дружина ОСОБА_6, що підтверджено
записом акта про шлюб № 19,
складеним Ізмаїльською міською радою
депутатів трудящих.

Інших спадкоємців, які заявили права на
спадкове майно, немає.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на час
відкриття спадщини мешкала разом із
спадкодавцем ОСОБА_5, що підтверджено
будинковою книгою на будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, тобто
вважається такою, що фактично прийняла
спадщину відповіднодо вимог ст. 1268 ЦК
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України -
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Згідно листа № 593/2-21 від 17.03.2014 року,
наданого Ізмаїльською державною
нотаріальною конторою, надійшла заява
про прийняття спадщини за законом від
імені дочки померлого ОСОБА_1, на
підставі якої заведено спадкову справу
№ 224 від 15.03.2007 року, тобто ОСОБА_1
вважається такою, що фактично прийняла
спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК
України.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану по м.
Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області,
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджено свідоцтвом про смерть.

Після смерті ОСОБА_6 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить 1/2
частина житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

За життя спадкодавець заповіту не
залишала, що підтверджено витягом зі
Спадкового реєстру (заповіти/спадкові
договори) № 36018197 від 09.12.2013 року,
наданого Ізмаїльською державною
нотаріальною конторою, згідно якої
інформація про заповіт посвідчений від
імені ОСОБА_6 відсутня.

Спадкоємцем за законом першої черги
відповідно до ст. 1261 ЦК України після
смерті ОСОБА_6 являється:

- донька ОСОБА_1, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_1, виданим 12.10.1961 року бюро
записів актів громадянського стану
виконавчого комітету Ізмаїльської
міської ради депутатів трудящих та
свідоцтвом про укладення шлюбу серії
НОМЕР_3, виданим 02.07.1983 року відділом
(бюро) запису актів громадянського
стану виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради депутатів
трудящих Одеської області, згідно
якого ОСОБА_7 змінила прізвище на
«ОСОБА_7».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК
України, ОСОБА_1 подала заяву про
прийняття спадщини, що залишилась
після смерті ОСОБА_6, що підтверджено
листом № 593/2-21 від 17.03.2014 року,
наданим Ізмаїльською державною
нотаріальною конторою, тобто
вважається такою, яка фактично
прийняла спадщину відповідно до ст. 1269
ЦК України.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 07.04.2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та за
ОСОБА_1 визнано право власності на
незавершений будівництвом житловий
будинок, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Разом згідно листа від 05.06.2014 року за №
649, наданого комунальним підприємством
«Ізмаїльське міжміське бюро технічної
інвентаризації», житловий будинок
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
побудований в 1974 році є завершений
будівництвом, не підлягає прийняттю в
експлуатацію та не належить до
самочинного будівництва.

Пунктом 3 Тимчасового порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом приватних житлових
будинків садибного типу, дачних та
садових будинків з господарськими
спорудами і будівлями, споруджених без
дозволу на виконання будівельних
робіт, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України за №1035 від
09.09.2009 року, який втратив чинність 02.06.2011
року, передбачалося, що підставою для
оформлення права власності на приватні
житлові будинки садибного типу, дачні
та садові будинки з господарськими
спорудами і будівлями, споруджені до 5
серпня 1992 року, є висновок про
технічний стан будинку (будівлі),
складений бюро технічної
інвентаризації за формою, встановленою
Міністерством з питань
житлово-комунального господарства за
погодженням з Міністерством
регіонального розвитку та будівництва,
і документ, що засвідчує право
власності або користування земельною
ділянкою, на якій розташовані
зазначені об'єкти будівництва.

Порядок прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків та будівель і споруд
сільськогосподарського призначення I
та II категорій складності, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затверджений наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України за №95 від 19.03.2013 року, який
набув чинності

29.04.2013 року, встановлює процедуру та
умови прийняття в експлуатацію
збудованих без дозволу на виконання
будівельних робіт та механізм
проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
збудованих у період з 05 серпня 1992 року
до 12 березня 2011 року (п.1 розділ І).

За змістом п.2 наказу Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України за №95 від 19.03.2013 року звіти про
проведення

технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж, складені після 05 січня 2013 року, є
чинними при поданні документів для
прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, збудованих у
період з 05 серпня 1992 року до 12 березня
2011 року та громадських будинків I і II
категорій складності, які збудовані до
12 березня 2011 року.

Згідно з п.3.2 Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна,
затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24.05.2001
року за №127, не належать до самочинного
будівництва: індивідуальні (садибні)
житлові будинки, садові, дачні будинки,
господарські (присадибні) будівлі та
споруди, прибудови до них побудовані до
5 серпня 1992 року.

Стаття 19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року за
№1952-IV державна реєстрація прав
проводиться на підставі: договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, виданих відповідно
до вимог цього Закону; свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; рішень
судів, що набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Відтак, враховуючи, що спадковий
житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, завершений будівництвом у 1973
році, відповідно, не підлягає введенню
в експлуатацію та не є самочинним
будівництвом, а також зважаючи на те, що
іншої форми захисту прав на спадкове
майно, окрім визнання права власності
на нього, позивач не має, суд дійшов до
висновку про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню, оскільки
відповідач визнав позов і обставини
визнані сторонами не підлягають
доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1
ЦПК України. Судом не виявлено
обставин, що суперечать закону або
порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222,
1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської
ради Одеської області про визнання
права власності на спадкове майно -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємицею за
законом в порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та матері
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право
власності на житловий будинок з
надвірними спорудами, розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.О. Бурнусус