Справа № 165/2300/14-ц
Провадження № 2/165/605/14
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2014 року
м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд
Волинської області в складі:

головуючого
судді Василюка А.В.,

при секретарі
Навроцькій М.Р.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Мацьохи Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Нововолинську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства
"Волиньвугілля" про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я, внаслідок
отримання професійного захворювання, -
суд,

встановив:

16 вересня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до ДП
"Волиньвугілля" про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я, внаслідок
отримання професійного захворювання, в
сумі 20000 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
під час 20 річного стажу роботи гірника
підземного на шахті №9 «НВ» ДП
"Волиньвугілля" в шкідливих підземних
умовах він отримав професійне
захворювання пневмоконіоз та хронічну
двобічну сенсоневральну
приглухуватість. За висновком МСЕК від
04 червня 2014 року йому було довічно
встановлено 35% втрати професійної
працездатності від отриманих
захворювань (20% по пневмоконіозу та 15%
по приглухуватості). Вважає, що
відповідачем йому спричинено моральну
шкоду у зв'язку з ушкодженням здоров'я
пов'язаного з виробництвом і саме він,
як заподіювач шкоди повинен нести
цивільну відповідальність, оскільки
працівники які отримали травми або
профзахворювання при виконанні
трудових обов'язків, то заподіяна їм
шкода випливає з трудових відносин і
має відшкодовуватися роботодавцем,
який не створив безпечних умов праці.
Завдана йому моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, які він
зазнав внаслідок професійного
захворювання та переносить і по
сьогоднішній день. У зв'язку з
професійним захворюванням відчуває
себе обмеженим у реалізації своїх
життєвих планів та забезпечення своєї
сім'ї необхідними засобами для
існування, в тому числі коштів на його
лікування, що вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
повноцінного життя. Беручи до уваги
характер та ступінь моральних
страждань заподіяних йому внаслідок
професійного захворювання, просить
присудити до стягнення з відповідача в
його користь моральну шкоду в сумі 20 000
грн. та 300 витрат на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_4 у судовому засіданні позов
підтримали в повному обсязі з підстав
наведених у позовній заяві, просять
стягнути з ДП "Волиньвугілля" в користь
позивача ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 20
000 грн. та витрати на правову допомогу в
сумі 300 грн.

У судовому засіданні представник
відповідача Мацьоха Н.І. позов не
визнала. Пояснила, що дійсно у позивача
мало місце ушкодження здоров'я
пов'язаного з виробництвом та йому
могла бути завдана моральна шкода, але
вважає, що оскільки позивач перебував в
трудових відносинах з підприємством,
отримав і продовжує отримувати всі
виплати, які передбачені Законом
України "Про державне соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", в тому числі
одноразову допомогу на оздоровлення,
щомісячну грошову суму, що компенсує
втрачений заробіток, медикаментозне
забезпечення, тому позовні вимоги є
необґрунтованими, а тому просить у
позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, суд дійшов
висновку, що позов підлягає до
задоволення частково у зв'язку з
наступним.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 протягом двадцяти років
працював на "Шахті №9 «Нововолинська»"
ДП "Волиньвугілля" і 22 жовтня 2013 року
звільнений з роботи за власним
бажанням у зв'язку з виходом на пенсію,
що підтверджується копією його
трудової книжки (а.с.3-6).

З копії акта розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання від 12 травня 2014 року
складеного за формою П-4 (а.с.10-11)
вбачається, шо ОСОБА_1 встановлений
діагноз: ХОЗЛ друга стадія,
пневмоконіоз ЛН І-ІІ стадія,
захворювання професійне.

З копії довідки до акта огляду МСЕК
серії ВЛН №0005205 від 04 червня 2014 року
(а.с.7) ОСОБА_1 встановлено 35% втрати
працездатності (20 % по ЛНК і 15% по
приглухуватості).

Нормами Конституції України, зокрема
ст.21, ст.43, ст.46 передбачені права
працівників на охорону їх життя і
здоров'я у процесі трудової діяльності,
на належні, безпечні і здорові умови
праці.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно зі ст.2371 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику проводиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 під час роботи на "Шахті №9
«Нововолинська»" ДП "Волиньвугілля"
отримав професійні захворювання,
внаслідок чого втратив 35 % професійної
працездатності.

ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода, яка
полягає у фізичному болю та
стражданнях, які він зазнав внаслідок
професійного захворювання та
переносить і по сьогоднішній день.
Відчуває себе неповноцінною людиною. У
зв'язку з професійним захворюванням
відчуває себе обмеженим у реалізації
своїх життєвих планів забезпечення
своєї сім'ї, що вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
повноцінного життя.

Як вбачається з п.16 акту розслідування
причин виникнення хронічного
професійного захворювання від 12 травня
2014 року комісією визначено, що причиною
професійного захворювання ОСОБА_1 є
довготривала робота в шкідливих умовах
праці.

Представником відповідача не надано до
суду доказів, які б свідчили про вину
ОСОБА_1 в порушенні вимог нормативних
актів про охорону праці.

Відповідно до вимог частин 2, 3, 5 ст.153
КЗпП України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

Умови праці на робочому місці, безпека
технологічних процесів, машин,
механізмів, устаткування та інших
засобів виробництва, стан засобів
колективного та індивідуального
захисту, що використовуються
працівником, а також
санітарно-побутові умови повинні
відповідати вимогам нормативних актів
про охорону праці.

Власник або уповноважений ним орган не
вправі вимагати від працівника
виконання роботи, поєднаної з явною
небезпекою для життя, а також в умовах,
що не відповідають законодавству про
охорону праці.

Вищенаведені обставини дають суду
підстави вважати, що діями відповідача
ДП "Волиньвугілля", який не забезпечив
безпечні умови праці заподіяно
позивачу ОСОБА_1 моральну шкоду, яка
виразилась у наступному.

Позивач отримав професійне
захворювання, зазнав фізичний біль та
страждання, які переносить і по
теперішній час. Також професійне
захворювання та його наслідки
викликали емоційні страждання,
зокрема: душевний біль, постійне
почуття неповноцінності, пригнічення.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна
шкода полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, у душевних
стражданнях, які вона зазнає.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Той факт, що моральна шкода у зв'язку з
одержаним професійним захворюванням
на теперішній час не відшкодована
позивачу ОСОБА_1 підтверджено в
судовому засіданні дослідженими
матеріалами справи.

Отже, спір з приводу відшкодування
позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди у
зв'язку з отриманим професійним
захворюванням раніше не був предметом
судового розгляду.

Відповідно до роз'яснень п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної шкоди" від 31
березня 1995 року №4, розмір моральної
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних та
фізичних страждань, з урахуванням у
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.

Враховуючи характер моральних та
фізичних страждань, їх тривалість,
спосіб заподіяння і виходячи з засад
справедливості та розумності, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення частково та з
відповідача в користь позивача слід
стягнути 2000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Також, пропорційно до задоволених
вимог, суд стягує з відповідача в
користь позивача 30 грн. витрат на
правову допомогу, що підтверджується
документально (а.с.18-19).

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд
стягує з відповідача ДП
«Волиньвугілля» в дохід держави 243,60
грн. судового збору.

Керуючись ст.10, ст.11, ст.60, ст.88, ст.209,
ст.212, ст.213, ст.214, ст.215, ст.218 ЦПК України,
на підставі ст.153, ст.173, ст.237-1 КЗпП
України, ст.13, ст.14 Закону України "Про
охорону праці", - суд,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Державного підприємства
"Волиньвугілля" в користь ОСОБА_1 2 000
(дві тисячі) грн. на відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я, внаслідок
отримання професійного захворювання.

Стягнути з Державного
підприємства "Волиньвугілля" в користь
ОСОБА_1 30 (тридцять) грн. витрат на
правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного
підприємства "Волиньвугілля" в дохід
держави 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
судового збору

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Волинської області
через Нововолинський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
А.В. Василюк