КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/5410/14-ц
Провадження № 2/552/1978/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2014 року Київський районний суд м.
Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полатва
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Територіальної
громади в особі Полтавської міської
ради, Публічного акціонерного
товариства "Полтава Холод», ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 про виведення
3/20 частини нежитлового приміщення в
окремий об»єкт нерухомого майна,-

В
С Т А Н О В И В:

20.08.2014 року позивачі звернулись
до суду із вказаним позовом.
посилались, що їм на праві приватної
власності належить нежитлове
приміщення ( стоматологічний кабінет)
за адресою АДРЕСА_1, який в частці
визначений як 3/20 частини від усього
будинку. Відповідачі є співвласниками
вказаного будинку. Спорів між ними та
відповідачами щодо користування
будинком між ними немає, так як все
узгоджено і всі відповідачі не
заперечують проти виводу належної їм
нерухомості в окремий об»єкт
нерухомого майна. Просили виділити в
самостійний об»єкт нерухомого майна,
що є у приватній спільній частковій
власності , належну їм частину
нерухомого майна, стоматологічний
кабінет. Припинити право спільної
сумісної власності на нежитлове
приміщення ( стоматологічний кабінет у
зв»язку з виділенням у самостійний
об»єкт власності, визнати право
спільної сумісної власності на
нежитлове приміщення ( стоматологічний
кабінет) в житловому будинку АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач ОСОБА_2
надала заяву про розгляд справи у її
відсутність, просила позовні вимоги
задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його
представник позовні вимоги
підтримали, просили їх задовольнити з
підстав, що викладені у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у судове засіданні
надали заяви про розгляд справи у їхню
відсутність, просили задовольнити
позовні вимоги.

Відповідачі, територіальна
громада в особі Полтавської міської
ради та Публічне акціонерне товариства
« Полтава Ходод» своїх представників у
судове засідання не направили.

Третя особа, Управління з питань
містобудування та архітектури
виконавчого комітету Полтавської
міської ради, свого представника у
судове засідання не направили.

Враховуючи, що позовна заява не містить
посилань, які саме права позивачів
порушили відповідачі, Територіальна
громада в особі Полтавської міської
ради, Публічне акціонерне товариство «
Полтава Холод» , а також те, що вони не є
власниками спірного нерухомого майна
суд вважає за можливе розглядати
справу у відсутність вказаних
відповідачів.

Заслухавши позивача ОСОБА_1 та його
представника, дослідивши матеріали
справи суд приходить до висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 має на
праві приватної власності нежитлове
приміщення ( стоматологічний кабінет)
на підставі свідоцтва про право
власності № 772 від 29 липня 2003 року , його
право власності зареєстроване в
Полтаським бюро технічної
інвентаризації у реєстроавій книзі №7
за реєстроваим №1089 5 серпня 2003 року.

Позивач ОСОБА_2 не надала суду доказу в
підтвердження того, що вона також є
власником спірного нежитлового
приміщення, про її право власності на
вказане нерухоме майно зазначено у
свідоцтві про право власності на
нього, що видане на ім"я ОСОБА_1, а саме є
відмітка нотаріуса, що згідно договору
купівлі-продажу від 01.09.2005 року продано
3/40 частини об»єкту ОСОБА_2.

Однак суд не приймає зазначену
відмітку як доказ належності ОСОБА_2
спірного нежитлового приміщення.

Відповідно до ч. 4 статті 334 ЦК України
право власності на нерухоме майно, яке
підлягає державній реєстрації, виникає
з дня такої реєстрації відповідно до
закону.

Матеріали справи містять докази того,
що право власності на нежитлове
приміщення (стоматологічний кабінет)
за спірною адресою зареєстроване за
позивачем ОСОБА_1 та не має жодного
доказу в підтвердження того, що за
позивачем ОСОБА_2 також зареєстроване
право власності на це нерухоме майно.

Статтею 364 ЦК України встановлено, що
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. ЦК України
встановлює порядок виділу та поділу
майна, що належить особам на праві
спільної сумісної власності.

Так, частини перша та друга статті 370
Кодексу встановлює, що співвласники
мають право на виділ у натурі частки із
майна, що є у спільній сумісній
власності.

У разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

При цьому, частиною третьою статті 370
Кодексу передбачено, що виділ частки із
майна, що є у спільній сумісній
власності, здійснюється у порядку,
встановленому статтею 364 Кодексу.
Тобто, в порядку, передбаченому для
виділу частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

При цьому, договори про виділ у
натурі частки з нерухомого спільного
майна та поділ нерухомого майна, що є у
спільній власності, укладаються у
письмовій формі і підлягають
нотаріальному посвідченню.

Тобто, вказані норми передбачають
можливість виділення співвласнику
(співвласникам) частки із майна, що є як
у спільній частковій власності, так і у
спільній сумісній власності, за умови
визначення правового статусу такого
майна.

Однак матеріали справи не
містять доказів ( правовстановлюючих
документів) про те, що частина спірного
нерухомого майна перебуває у спільній
частковій чи спільній сумісній
власності.

У позовній заяві позивачі
зазначають, що спірне майно перебуває
і у спільній частковій власності, і у
спільній сумісній власності, але
жодного доказу в підтвердження того чи
іншого твердження про правовий статус
спірного нерухомого майна позивачі не
надали.

Інструкцією щодо проведення
поділу, виділу та розрахунку часток
об'єктів нерухомого майна, що
затверджена наказом Міністерства з
питань житлов-комунального
господарства України № 54 від 18.06.2007
року та зареєстрованому в
Міністерстві юстиції України 6 липня 2007
р. за N 774/14041 ( пункт 3.10.) передбачено, що
БТІ готує Висновок щодо технічної
можливості виділу в натурі частки з
об'єкта нерухомого майна (додаток 2) для
укладення договору про виділ в натурі
частки з об'єкта нерухомого майна або
договору про виділ частки з об'єктів
нерухомого майна, що є у спільній
частковій власності.

Як вбачається із матеріалів
справи такого висновку БТІ по
затвердженому Інструкцією зразку
позивач не надав.

Пунктом 3.3. цієї Інструкції
передбачено, що за відсутності згоди
всіх співвласників щодо зміни часток
питання вирішується в судовому
порядку.

Матеріали справи свідчать про те,
що спору між співвласниками спірного
нерухомого майна не існує, а тому
виділ чи поділ спільного майна повинен
відбуватися у визначеному законом
порядку, шляхом укладання нотаріально
посвідченої угоди.

Суд не приймає пояснення позивача
про те, що йому нотаріус відмовив в
укладанні такого договору, оскільки ці
твердження не підтверджуються жодним
доказом, а окрім того, як пояснив
позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в Україні не
перебуває, а постійно проживає в США.

Ця обставина взагалі ставить під
сумнів, що позивач ОСОБА_2 звертались до
нотаріальної контори та до
відповідачів по справі з пропозицією
укласти такий договір.

Окрім того вищевказаною
інструкцією ( додаток №2) передбачено,
що висновок повинен містити відомості
про те, яким документом
підтверджується право власності
(користування) земельною ділянкою
підтверджується співвласника, який
виділяється.

Позивач ОСОБА_2 не надала суду
правовстановлюючого документи, який би
підтверджував її право власності на
спірне нерухоме майно.

Керуючись ст. 3, 10, 60, 209, 213-215 ЦПК
України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом
10 днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Полтавської області.

Суддя
Л.М. Васильєва