АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2392/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 50 Гончаренко Т. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Захарова А. Ф. УХВАЛА
24 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоЗахарової А.
Ф.суддівОхріменко Н. І. , Скіця М. І. при
секретаріАнкудінові О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 28 липня 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_7
до ОСОБА_6 про зменшення розміру
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості
Вивчивши матеріали справи, вислухавши
адвоката ОСОБА_8, який представляв
інтереси ОСОБА_6 і який підтримав
доводи апеляційної скарги, судова
в с т а н о в и л а :
В березні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6 про зменшення
розміру аліментів на утримання
неповнолітньої дитини.
Позивач посилався на те, що він
перебував в шлюбних відносинах з
ОСОБА_6 із 21.06.2012 року по 30.09.2013 року.
Від шлюбу подружжя має сина: ОСОБА_9 -
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1
виданого відділом державної РАЦС PC
Звенигородського РУЮ у Черкаській
області від 07 березня 2014 року
(повторно), актовий запис № 154 від 26
Рішенням Звенигородського районного
суду Черкаської області від 25 березня
2013 року з позивача стягнуто на користь
ОСОБА_6 аліменти на утримання
неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_9 в
розмірі 1/4 частки від заробітку
(доходу), але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 20 лютого 2013 року і до повноліття
дитини.

Рішенням Звенигородського районного
суду Черкаської області від 27 березня
2013 року з позивача стягнуто на користь
ОСОБА_6 аліменти на утримання дружини
до досягнення дитиною трьохрічного
віку, в твердій грошовій сумі в розмірі
300 гривень щомісячно.

На підставі вказаних рішень були
видані виконавчі листи і ОСОБА_6
звернула їх до виконання шляхом
подання відповідної заяви до відділу
державної виконавчої служби
Звенигородського районного управління
юстиції Черкаської області, на
підставі яких державним виконавцем
було відкрито виконавче провадження.

27 квітня 2013 року між ОСОБА_7 та
відповідачкою був укладений договір
про сплату аліментів на утримання
дитини, в якому позивач взяв на себе
зобов'язання сплачувати аліменти
щомісяця на отримання сина ОСОБА_9 у
виді твердої суми, розмір якої за
домовленістю сторін складає 1500
гривень.

Даний договір посвідчено приватним
нотаріусом Звенигородського районного
нотаріального округу ОСОБА_11.

Позиція позивача, як батька дитини,
була спрямована на досягнення
спільного інтересу між ним та
відповідачкою щодо визначення розміру
аліментів, необхідних та достатніх для
утримання малолітнього сина.

На той час позивач був зареєстрованим
як фізична особа - підприємець,
працював у м. Києві та офіційно
отримував дохід у розмірі 5000 грн., якого
було достатньо для того, щоб утримувати
не лише себе, а й дитину, і він готовий
був сплачувати 1500 грн., на матеріальне
та духовне забезпечення своєї дитини,
про що відкрито заявив шляхом
укладення договору про сплату
аліментів.

Проте, з 2013 року замовлення в м. Києві
закінчились і ОСОБА_7 переїхав у м.
Звенигородка, де протягом року отримав
дохід в сумі 13883,15 гривень, що
підтверджується довідкою, виданою
Звенигородською ОДГП № 1543/23-12-17-013 від
26.02.2014 року.

З 04 березня 2014 року позивач припинив
підприємницьку діяльність фізичної
особи підприємця, і з цього часу ніде не
працює, не отримує доходи і заробітку,
оскільки не має можливості
влаштуватись на роботу за своєю
спеціальністю із заробітком,
необхідним та достатнім для утримання
не лише себе, а й свого сина та
колишньої дружини.

На даний час його заборгованість за
аліментами становить близько 1700
гривень.

На підставі наведеного, ст. 192 СК
України, позивач з урахуванням
уточнених позовних вимог просив суд
зменшити розмір аліментів, що
стягуються з нього на користь ОСОБА_6 на
підставі договору від 27.04.2013 року з 1500
грн. до 650 грн..

В травні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості по аліментах.

В обґрунтування своїх вимог вказувала,
що 27.04.2013 року між нею та ОСОБА_7 було
укладено договір про сплату аліментів
на утримання дитини, в якому відповідач
взяв на себе зобов'язання сплачувати
аліменти щомісяця на утримання сина
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, у
вигляді твердої суми, розмір якої за
домовленістю сторін складає 1500 грн..

Відповідно до п. 4 вказаного договору
виплата аліментів здійснюється
платником щомісячно, не пізніше 05 числа
поточного місяця за наступний місяць.

В зв'язку з тим, що ОСОБА_7 сплачував
аліменти несвоєчасно та не в повному
обсязі, із порушенням умов договору,
станом на 01.04.2014 року утворилась
заборгованість зі сплати аліментів в
сумі 5711,46 грн..

Згідно з п. 14 укладеного договору в разі
прострочення виплати платник сплачує
пеню в розмірі 1 (одного) відсотка від
несплаченої суми за кожен день
прострочення, але не більше 100 %
простроченої суми.

З моменту укладення вищевказаного
договору ОСОБА_7 було здійснено
перерахування аліментів на утримання
дитини, але не в повному обсязі і зі
значною затримкою, у зв'язку з чим за
період з 01.05.2013 року по 01.04.2014 року
утворилася пеня в сумі 7101,24 грн..

Крім того, згідно п. 7 договору про
сплату аліментів на утримання дитини
окрім сплати суми аліментів,
передбачених п. 3 договору, для
забезпечення літнього відпочинку
дитини відповідач не пізніше 10 червня
кожного року, починаючи з 2013 року,
додатково сплачує грошові кошти в
розмірі одномісячної аліментної
виплати.

В порушення умов вказаного договору
відповідач сплатив кошти на літнє
оздоровлення дитини тільки 30.09.2013 року
після неодноразового нагадування,
допустивши прострочення сплати в 112
днів.

Згідно з п. 14 укладеного договору в разі
прострочення виплати платник сплачує
пеню в розмірі 1 (одного) відсотка від
несплаченої суми за кожен день
прострочення, але не більше 100 %
простроченої суми.

Враховуючи вказане, штраф за
несвоєчасну сплату коштів на літнє
оздоровлення дитини становить 1500 грн..

На підставі наведеного, ст. ст. 180, 182, 184,
189 СК України, ОСОБА_6 з урахуванням
уточнених позовних вимог просила суд
стягнути з ОСОБА_7 на її користь пеню за
несвоєчасно сплачені аліменти в
розмірі 6923,15 грн., пеню за несвоєчасно
сплачені кошти на літнє оздоровлення
сина за 2013, 2014 роки в розмірі 1800 грн.,
кошти на літнє оздоровлення сина в 2014
році в сумі 1500 грн. та судові витрати.

Ухвалою Звенигородського районного
суду Черкаської області від 10 червня 2014
року зустрічну позовну заяву ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про стягнення заборгованості по
аліментам об'єднано в одне провадження
з первісним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6
про зменшення розміру аліментів на
утримання неповнолітньої дитини.

Рішенням Звенигородського районного
суду Черкаської області від 28 липня 2014
року позов ОСОБА_7,- задоволено.

Зменшено розмір аліментів, які
стягуються на підставі договору між
батьками про сплату аліментів на
утримання дитини від 27.04.2013 року,
зареєстрованого в реєстрі за №1212,
посвідченого приватним нотаріусом
Звенигородського районного
нотаріального округу ОСОБА_11 -з ОСОБА_7
на користь ОСОБА_6 на утримання дитини
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження в
твердій грошовій сумі з 1500 грн. до 650
грн. до досягнення дитиною повноліття,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
починаючи з дня набрання рішення суду
законної сили.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості по аліментам,
- задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
пеню за несвоєчасно сплачені аліменти
на утримання дитини ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження в розмірі
6923 грн. 15 коп..

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
кошти на літнє оздоровлення в 2014 році
дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження в розмірі 1500 грн..

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
пеню за несвоєчасно сплачені кошти на
літнє оздоровлення в 2013, 2014 роках
дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження в розмірі 1800 грн..

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь, ОСОБА_6
понесені нею судові витрати: 1776 грн. 12
коп. в рахунок відшкодування витрат за
надання правової допомоги та 243 грн. 60
коп. за сплату судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на те, що дане рішення
незаконне, не відповідає обставинам
справи, прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати в частині
зменшення розміру аліментів, які
стягуються на підставі договору,
укладеного 27.04.2013 року між батьками про
сплату аліментів на утримання сина
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
посвідченого приватним нотаріусом
Звенигородського районного
нотаріального округу ОСОБА_11 - з 1500 грн.
до 650 грн. та в частині стягнення з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 понесених нею
судових витрат по оплаті за надану
правову допомогу. Ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про зменшення
розміру аліментів та стягнути з ОСОБА_7
на користь ОСОБА_6 понесені нею витрати
за надання правової допомоги в повному
обсязі, а саме в сумі 4000 грн.. В решті
рішення суду залишити без змін.

Обговоривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
судова палата вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення.

Встановлено по справі, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з
21.06.2012 року по 30.09.2013 року. В період шлюбу
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син
ОСОБА_9 (ар. спр. 4).

Рішенням Звенигородського районного
суду Черкаської області від 25 березня
2013 року з ОСОБА_7 стягнуто на користь
ОСОБА_6 аліменти на утримання
неповнолітньої дитини - сина сторін
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, в
розмірі 1/4 частини від заробітку
(доходу), але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи
з дня подачі заяви до суду - 20 лютого 2013
року і до повноліття дитини (ар. спр. 5).

Рішенням Звенигородського районного
суду Черкаської області від 27 березня
2013 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_6 аліменти в твердій грошовій
сумі в розмірі 300 гривень щомісячно,
починаючи з дня подачі заяви до суду - 20
лютого 2013 року і до досягнення дитиною
трьохрічного віку (ар. спр. 6).

Згідно довідки відділу ДВС
Звенигородського районного управління
юстиції (РУЮ) №728/09-35 від 06.05.2014 року у
відділі ДВС у період з 01.04.2013 року по
07.05.2013 року перебував на виконанні
виконавчий лист № 694/209/13 ц від25.03.2013
року про стягнення з ОСОБА_7 аліментів
на користь ОСОБА_6 на утримання сина.

26.04.2013 року ОСОБА_6 звернулася із заявою
про повернення виконавчого листа на
підставі п. 1 ст.47 ЗУ «Про виконавче
провадження» і 07.05.2013 року державним
виконавцем винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачу (ар. спр. 47-49).

Встановлено, що 27 квітня 2013 року ОСОБА_7
і ОСОБА_6 уклали нотаріально
посвідчений договір про сплату
аліментів на утримання дитини, за
умовами якого ОСОБА_7 зобов'язаний
сплачувати аліменти в твердій грошовій
сумі в розмірі 1500 грн. не пізніше 5 числа
поточного місяця за наступний місяць
(ар. спр. 8-9).

Згідно п. 7 договору окрім сплати суми
аліментів, передбачених п. 3 договору,
для забезпечення літнього відпочинку
дитини платник (ОСОБА_7.) не пізніше 10
червня кожного року, починаючи з 2013
року, додатково сплачує грошові кошти в
розмірі одномісячної аліментної
виплати.

Як свідчать матеріали справи, позивач
ОСОБА_7 виконував в основному умови
договору, хоча і не завжди вчасно. На ар.
спр. 11-25 є копії квитанцій, які
підтверджують виплату позивачем
певних сум відповідачці в період з
квітня 2013 року по березень 2014 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшений за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Посилаючись на наведену норму, ОСОБА_7,
зазначаючи, що з 2013 року замовлення в м.
Києві закінчились і він переїхав в м.
Звенигородка, де протягом року отримав
дохід в сумі 13885,15 грн. а з 04 березня 2014
року припинив підприємницьку
діяльність фізичної особи, в зв'язку з
чим погіршився його матеріальний стан,
внаслідок чого утворилась
заборгованість по аліментам і він
неспроможний практично сплачувати
аліменти на утримання дитини в сумі,
визначеній в договорі між сторонами,
позивач звернувся до суду із позовом
про зміну розміру аліментів на
утримання дитини, а саме про зменшення
такої суми з 1500 грн. (визначеної
нотаріально посвідченим договором) до
400 грн. щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, але не менше 30відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку (ар. спр.2).

Під час розгляду даного спору судом
встановлено, що у 2013 році дійсно,
суттєво погіршилося матеріальне
становище позивача по справі ОСОБА_7.

Відповідно до поданої ним декларації
як платника єдиного податку сума
доходу приватного підприємця ОСОБА_7 за
період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року
склала 13883,15 грн. (ар. спр.11).

Згідно довідки Реєстраційної служби
Звенигородського районного управління
юстиції (РУЮ) Черкаської області №81 від
04.03.2014 року 04 березня 2014 року внесено
запис про проведення державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
ОСОБА_7 (ар. спр.12).

Даних про постійне місце роботи
позивача в даний час матеріалами
справи не встановлено, стверджує, що не
працює, шукаючи роботу, навіть
перебуває на утриманні матері -
пенсіонерки. Вказує також про те, що не
має у своїй власності рухомого чи
нерухомого майна, в тому числі
автомобіля, квартири, будинку чи
земельної ділянки.

Відповідачка ОСОБА_6 не надала реальних
заперечень щодо викладеного відносно
матеріального становища позивача в
даний час, хоча і зазначала про те, що
вказаний матеріальний стан позивачем
був створений штучно, для
підтвердження заявленого ним позову,
оскільки позивач навіть не звернувся
до центру зайнятості в пошуках роботи.

Оцінивши матеріали справи, враховуючи,
що мінімальний розмір аліментів на
дитину віком до 6 років складає 309,60 грн.,
виходячи з прожиткового мінімуму 1032
грн. для дитини віком 6 років у 2014 році,
враховуючи також, що дитина сторін
хворіє, що підтверджується випискою з
медичної картки дитини (амбулаторного
хворого) на ар. спр. 101, суд, на думку
судової колегії, прийшов до
обґрунтованого висновку про
можливість зменшення розміру
аліментів, які утримуються з позивача
на користь відповідачки на утримання
дитини до 650 грн..

Розглядаючи зустрічний позов ОСОБА_6,
суд прийшов до висновку про
необхідність часткового його
задоволення.

Суд стягнув з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
пеню за несвоєчасно сплачені аліменти
на утримання дитини ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження в розмірі
6923 грн. 15 коп.. Стягнуто також з ОСОБА_7
на користь ОСОБА_6 кошти на літнє
оздоровлення в 2014 році дитини сторін в
сумі 1500 грн. та пеню за несвоєчасно
сплачені кошти на літнє оздоровлення в
2013, 2014 роках дитини в розмірі 1800 грн..

Проти такого рішення позивач по справі,
він же відповідач за зустрічним
позовом, не заперечував, апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції не подавав.

Рішення по справі, як встановлено,
оскаржила відповідачка ОСОБА_6 в
частині зменшення розміру аліментів з
позивача на її користь на утримання
дитини з 1500 грн. до 650 грн. та в частині
стягнення з ОСОБА_7 на її користь
понесених нею судових витрат по оплаті
за правову допомогу.

Як зазначалось вище, судова палата,
прийшла до висновку про доведеність
матеріалами справи погіршення
матеріального становища позивача у
другій половині 2013 року, та у 2014 році в
порівнянні з часом укладення
нотаріально посвідченого договору,
згідно з яким ОСОБА_7 зобов'язаний був
сплачувати аліменти на утримання
дитини в розмірі 1500 грн. щомісячно, а
звідси -й до правомірності рішення суду
про зменшення розміру аліментів на
утримання дитини сторін до 650 грн..

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачем штучно створено погіршення
матеріального стану не заслуговують на
увагу, оскільки матеріалами справи не
підтверджено.

Розглядаючи питання про відшкодування
відповідачці ОСОБА_6 понесених нею
витрат на правову допомогу , суд
виходив з того, що відповідачка не
надала розрахунок поданих їй послуг
адвокатом ОСОБА_8, в зв'язку з чим
керувався положеннями Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу в цивільних
і адміністративних справах», виходячи
із розміру мінімальної заробітної
плати на час проведення судового
засідання.

Підрахувавши тривалість участі в
судових засіданнях по справі адвоката
ОСОБА_8, суд і прийшов до висновку про
стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 у
відшкодування витрат на правову
допомогу суми 1776 грн. 12 коп..

З цим слід погодитися.

Встановлено, що на ар. спр. 68 є квитанція
до прибуткового касового ордера №15,
згідно якої адвокатом ОСОБА_8 прийнято
від ОСОБА_6 23 квітня 2014 року 4000,0 грн. за
підготовку та ведення цивільної справи
за позовом до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості по аліментах.

Дійсно, розрахунку наданих їй
адвокатом послуг ОСОБА_6 суду не
представлено.

Не встановлено наявності
заборгованості по аліментам у позивача
(відповідача за зустрічним позовом) на
утримання дитини, про що свідчить заява
про уточнення позовних вимог в
інтересах ОСОБА_6 на ар. спр. 84-89, згідно
резолютивної частини якої адвокат
ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 просив
стягнути з відповідача за зустрічним
позовом на користь ОСОБА_6 пеню за
несвоєчасно сплачені аліменти на
утримання дитини в сумі 6923,15 грн.
стягнуто кошти в сумі 1500 грн. на літнє
оздоровлення сина в 2014 році та пеню за
несвоєчасно сплачені кошти на літнє
оздоровлення в 2013, 2014 роках сина сторін
в розмірі 1800 грн., судові витрати. Слід
зауважити, що розрахунок останніх тут
також не надано.

Рішення суду відповідає матеріалам
справи, вимогам закону і підстав для
його скасування та задоволення
апеляційної скарги, - не вбачається.

Доводи останньої на правильність
висновків суду не впливають.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 218 ЦПК
України, судова палата, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Звенигородського районного
суду Черкаської області від 28 липня 2014
року по даній справі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :