АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/2624/14
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач: Базіль Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року жовтня місяця 15 дня
колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Базіль Л.В.

Суддів: Полікарпової О.М.,
Семиженка Г.В.

При секретарі: Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Дніпровського районного суду міста
Херсона від 31 липня 2014 року ухваленого
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про визнання нерухомого майна спільною
власністю подружжя та його поділ, за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання майна особистою приватною
власністю подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

14.11.2013 року ОСОБА_3 звернулася в суд
з позовом до ОСОБА_2 про визнання
нерухомого майна об'єктом спільної
власності подружжя та його поділ,
посилаючись на те, що з 06 березня 2004
року по 29 вересня 2010 року перебувала з
відповідачем в зареєстрованому шлюбі.

Оскільки вони не можуть дійти
згоди щодо поділу спільно нажитого
майна за час шлюбу, то просила визнати
житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Херсоні
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя та визнати за нею право
власності на ? частину вказаного
будинку.

20.02.2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд
із зустрічним позовом до ОСОБА_3 в якому
просив визнати домоволодіння АДРЕСА_1
м. Херсоні його особистою приватною
власністю, посилаючись на те, що
вказаний будинок придбаний та
переобладнаний за його кошти, отримані
від продажу квартири у м. Києві, яка
належала йому на праві особистої
приватної власності.

Рішенням Дніпровського районного
суду м. Херсона від 31.07.2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання
нерухомого майна спільною власністю
подружжя та його поділ та зустрічний
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
майна особистою приватною власністю
одного з подружжя задоволено частково.

Визнано житловий будинок АДРЕСА_1
м. Херсоні спільною власністю ОСОБА_3 та
ОСОБА_2.

В порядку поділу спільного майна
подружжя визнано за ОСОБА_3 право
власності на 19,5/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 м. Херсоні.

В порядку поділу спільного майна
подружжя визнано за ОСОБА_2 право
власності на 80,5/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 м. Херсоні.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
держави недоплачений судовий збір в
сумі 726 грн.22 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
держави недоплачений судовий збір в
сумі 3410 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 3663 грн.55 коп. за проведення
судової будівельно - технічної
експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_3 в задоволенні її позовних вимог
та задовольнити його зустрічні вимоги
в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

При цьому вказував на те, що судом
першої інстанції при вирішенні справи
не було взято до уваги той факт, що
після купівлі спірного будинку за його
особисті кошти, в нього залишалося 11000.00
доларів США, які і були в подальшому
витрачені ним на реконструкцію
будинку.

ОСОБА_3 в письмових запереченнях
на апеляційну скаргу її доводів не
визнала, просила скаргу відхилити,
рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення учасників процесу, що
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційну скаргу слід
відхилити з наступних підстав.

Суд може визнати майно дружини
(чоловіка) об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, якщо воно
за час шлюбу істотно збільшилося у
своїй вартості внаслідок спільних
трудових чи грошових затрат другого з
подружжя. Спільна сумісна власність
виникає лише в порядку, визначеному
ст.62 СК України, тобто право спільної
сумісної власності виникає на частку
майна, яка істотно збільшилася
внаслідок умов, передбачених цим
законом.

Матеріалами справи підтверджено
та встановлено судом, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
06.03.2004 року по 29.09.2010 рік.

В період шлюбу відповідач за
особисті кошти, отриманні 06.05.2006 року
від продажу належної йому на підставі
договору дарування від 18.02.1994 року
квартири АДРЕСА_2 придбав за договором
купівлі продажу від 29.03.2006 року
житловий будинок АДРЕСА_1 Вартість
будинку становила 30 тис.доларів, що
еквівалентно 152700 грн.

Перебуваючи у шлюбі сторони
здійснили реконструкцію вказаного
житлового будинку, внаслідок чого
збільшилася його житлова площа з 38.0
кв.м до 47.3 кв.м, загальна площа з 61.9 кв.м
до 100.3 кв.м, у зв'язку з чим істотно
збільшилась і вартість будинку.

Так, згідно висновку експерта
№027/2014 від 20.06.2014 вартість об'єкта
оцінки станом на час проведення
експертизи становить 490066 грн., імовірна
вартість об'єкта оцінки без врахування
ремонтних робіт складає 297,306 грн.
Розрахункова ринкова вартість
поліпшень становить 192760 грн. обсяг та
вартість проведених з 06.05.2006 року по
сьогоднішній день будівельних робіт у
житловому будинку АДРЕСА_1 м. Херсоні,
згідно кошторису складає 189.895 грн., з
урахуванням ПДВ (31649 грн.) та всіх витрат
будівельної організації, в тому числі
вартість матеріалів та конструкцій 64517
грн. Ремонтні роботи в домобудівлі
відносяться до невід'ємних поліпшень.
Відповідно до наведених розрахунків,
частка поліпшень в житловому будинку
складає 39%.

Задовольняючи частково первісний
та зустрічний позов суд першої
інстанції правомірно виходив з того, що
домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Херсоні
було придбано за час шлюбу подружжя за
особисті кошти відповідача, тому в
первинному вигляді спірне
домоволодіння згідно зі ст.57 СК України
є особистою власністю відповідача. Та
оскільки за час шлюбу будинок істотно
збільшився у своїй вартості внаслідок
спільних трудових та грошових затрат
подружжя і такі поліпшення становлять
39%, тому відповідно до вимог ст.62 СК
України позивачка з відповідачем
набула право спільної сумісної
власності на вказану частку і її частка
в домоволодінні становить 19,5/100 частин,
відповідача 80,5/100 частин будинку.

Рішення суду в цій частині
відповідає обставинам справи та
вимогам закону, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду,
а тому підстав для його скасування в
оскаржуваній відповідачем частині
немає.

Доводи відповідача про те, що
реконструкція та перебудова будинку
здійснена за його особисті кошти не
заслуговують на увагу, оскільки не
підтвердженні належними та
допустимими доказами, а заперечення
позивачки про те, що зазначені кошти,
були використанні на інші потреби
сім'ї, а саме на лікування відповідача,
проживання сім'ї, погашення боргу по
оплаті комунальних платежів не
спростовані відповідачем.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду в
оскаржуваній частині ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Дніпровського районного
суду міста Херсона від 31 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: