Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
Справа № 279/3063/14-ц
Провадження № 2/279/1093/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2014 року
Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі : головуючого судді Лешко
С.М.

з секретарем
Подвисоцькою Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Коростені цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
надання дозволу на виїзд за межі
України неповнолітньої дитини без
згоди батька, суд

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2
про надання дозволу на виїзд за кордон
неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що перебуває з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
однак разом не проживають і відповідач
не надає коштів на утримання дитини.
Зазначає, що бажає тимчасово виїхати до
родичів в Росію, але відповідач не
надає дозволу на виїзд дитини, тому
вона змушена залишати дитину у своїх
родичів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов
підтримала та просила його
задовольнити. Пояснила, що вона є
громадянкою Російської Федерації, в
Росії проживають її близькі родичі, там
вона має житло та місце роботи. За таких
обставин вона часто виїжджає за межі
України та бажає, щоб дитина теж мала
можливість разом з нею поїхати до своїх
дідуся і бабусі та інших родичів.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та просив
відмовити в задоволенні позову. Він
пояснив, що позивачка є його колишньою
дружиною, бо шлюб між ними вже
розірваний. Крім того, він впевнений, що
позивачка має на меті назавжди виїхати
за межі України і забрати з собою сина,
на що він категорично не згоден.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши письмові докази, які
знаходяться в матеріалах справи, суд
прийшов до висновку, що в задоволенні
позову необхідно відмовити, виходячи з
наступного.

Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають малолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4). Дитина
зареєстрована за адресою свого батька
ОСОБА_2 (а.с.31).

Позивачка має намір поїхати разом з
малолітнім сином за межі України в
гості до своїх близьких родичів, проти
чого заперечує батько дитини,
відповідач по справі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.4 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»
оформлення проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон. За
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Згідно п.4 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 27 січня
1995 року № 57 (у редакції постанови
Кабінету Міністрів України від 25
серпня 2010 року № 724) виїзд з України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою
здійснюється за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
або без нотаріально посвідченої згоди
другого з батьків, у разі пред'явлення
рішення суду про надання дозволу на
виїзд з України громадянину, який не
досяг 16-річного віку, без згоди та
супроводу другого з батьків.

Тобто, законодавством передбачена
можливість вирішення в судовому
порядку питання про надання дозволу на
виїзд за кордон дитини, якій не
виповнилось 16 років.

Однак, позивачка у своїх позовних
вимогах не зазначила: дозвіл на виїзд у
яку країну вона просить надати; в який
час і на який термін.

Статтею 141 СК України визначена
рівність прав і обов'язків батьків
відносно дитини, незважаючи на таку
обставину, як розірвання шлюбу.

Згідно вимог ч.3 ст.150 СК України батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток.

Відповідно до ч.1 ст.157 СК України
питання виховання дитини вирішується
батьками спільно.

Як встановлено ч.3 ст.313 ЦК України
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків,
піклувальників та в їхньому супроводі
або в супроводі осіб, які уповноважені
ними.

Сімейне законодавство виходить із
принципу повної рівноправності обох
батьків: батька і матері у всіх правах і
обов'язках відносно своїх дітей.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку про відсутність будь-яких
об'єктивних причин для надання дозволу
на виїзд малолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон, без згоди
батька.

Єдине лиш бажання матері дитини
вивезти її за межі України не може бути
підставою для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.197, 213-215, 218 ЦПК України,
ЗУ "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України" від
21.01.1994 року №3857-ХІІ, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову
до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд
за межі України неповнолітньої дитини
без згоди батька.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Житомирської області
через Коростенський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя Коростенського

міськрайонного суду

С.М.Лешко