АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9410/2014
Головуючий у 1-й інстанції - Наборозняк
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого судді
Рубан С.М.

суддів
Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі
Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 25 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
Головне управління юстиції в м. Києві
про визнання договору міни квартири
удаваним, визнання договору міни таким,
що укладений в інтересах сім'ї,-

В С Т А Н О В И
Л А :

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 25 квітня 2014 року позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
Головне управління юстиції в м. Києві
про визнання договору міни квартири
удаваним, визнання договору міни таким,
що укладений в інтересах сім'ї -
залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 25 квітня 2014
року скасувати, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні позивач
підтримала апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлені належно,
тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач звернулась до суду з позовом в
якому після ряду уточнень позовних
вимог просить визнати договір міни
квартири АДРЕСА_1, укладений 16.02.1993 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, частково
удаваним, тобто, таким, що приховує
договір купівлі-продажу, визнання
вказаного договору міни таким, що
укладений в інтересах сім'ї ОСОБА_2 та
позивача ОСОБА_1

Позов обґрунтовує тим, що вона
перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 з 16.11.1991
року. 16.02.1993 року під час шлюбу чоловік
уклав вказаний договір із своєю
матір'ю; із змісту договору він обміняв
квартиру АДРЕСА_2, вартістю 4200 крб, на
квартиру АДРЕСА_1 вартістю 10889 крб.
Різниця у вартості була сплачена за
кошти її батька. Тому вважає, що
насправді квартира по вул. Уборевича
була куплена за рахунок квартири по
бул. Р.Роллана та коштів в сумі 6424 крб;
метою такого договору було набуття
подружжям (ОСОБА_2 та нею) квартири по
бул. Р.Роллана. Зазначила, що між
сторонами оспорюваного правочину
(договору міни) існувала домовленість
про те, що після переведення суми 6424
крб. в рахунок пайових внесків у ЖБК на
ім'я ОСОБА_3 буде оформлено
правовстановлюючий документ на
квартиру по вул. Уборевича,а саме:
договір купівлі-продажу (оплатний),
ціль якого набуття спільного майна
подружжя. Умови усного договору вона та
її чоловік виконали. 28.02.1992 року її
батько ОСОБА_6 зняв із своєї ощадкнижки
6 тис крб., передав їх їй та її чоловіку
ОСОБА_2 саме на оплату квартири по
вул.Уборевича.

Судом встановлено, що сторони
перебували в шлюбі з 1991 року по 2004 рік.

До укладення шлюбу відповідач мав у
власності квартиру АДРЕСА_2, що
підтверджується договором дарування
від 23.11.1990 року.

16 лютого 1993 року за договором міни
ОСОБА_2 поміняв належну йому квартиру
АДРЕСА_2 на спірну квартиру АДРЕСА_1, яка
належала на праві власності його
матері ОСОБА_3 (а.с.7-8).

З п. 3 договору міни від 16.02.1993 року
вбачається, що міна проводиться без
доплати.

Власником спірної квартири до
укладення договору міни була ОСОБА_3,
яка згідно довідки ЖБК «Авіатор - 15»
повністю сплатила пайовий внесок за цю
квартиру 29.02.1992 року, тобто ще за рік до
укладення договору міни.

Позивач не надала суду доказів, що вона
мала право на майно, яке було предметом
саме оспорюваного нею договору міни: чи
на квартиру, яка належала ОСОБА_2, чи на
квартиру, належну ОСОБА_3

Тобто, ОСОБА_1 не довела належними
доказами, що її право при укладенні
договору іншими особами щодо належного
їм (іншим особам) майна порушено
взагалі.

Статтею 58 ЦК України в редакції 1963 року
передбачено, якщо угода укладена з
метою приховати іншу угоду (удавана
угода), то застосовуються правила, що
регулюють ту угоду, яку сторони мали на
увазі.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач не надала
доказів відповідно до приписів статей
58-59 ЦПК України про те, що сторони
вказаного договору фактично мали на
увазі при укладанні договору міни
квартир договір купівлі-продажу
вказаних квартир.

Оспорювання позивачем суми коштів 6420
крб., внесених у лютому 1992 року, майже за
1 рік до укладення договору міни за
квитанцією від імені ОСОБА_3 до ЖБК, яку
підписав ОСОБА_2, не свідчить про
наявність договору купівлі-продажу
квартир між відповідачами ОСОБА_2, який
укладався через рік у лютому 1993 року.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києві від 18.07.2012 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права спільної сумісної власності та
визнання права власності на частину
квартири та рішенням Апеляційного суду
м. Києва від 04 вересня 2012 року у цій
справі, твердження позивачки ОСОБА_1
про те, що договір міни спірної
квартири (квартири по вул. Уборевича)
було укладено з доплатою в 6 тис крб.,
які були надані її батьками визнано
необґрунтованими. (а.с.46-49).

Вказана обставина не підлягає
доказуванню в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Тобто, позовна вимога щодо визнання
договору міни удаваним не знайшла
підтвердження доказами в судовому
засіданні.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду про те, що вимоги
позивача в частині визнання договору
міни таким, що укладений в інтересах
сім'ї, як спосіб судового захисту не
передбачений ст. 6 ЦК України в редакції
1963 року, як і не передбачений ст. 16 ЦК
України, діючого на момент ухвалення
рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 18 липня 2012 року, яким
відмовлено позивачу у визнанні права
спільної сумісної власності та
визнанні права власності на частину
квартири буде переглянуто за
нововиявленими обставинами за заявою
позивача і це є підставою для
скасування рішення суду у даній справі,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки на даний час рішення чинне, а у
разі скасування рішення суду за
нововиявленими обставинами позивач
набуває права діяти відповідно до
приписів глави 4 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги є
переказом позовної заяви, висновків
суду не спростовують та не впливають на
правильність ухваленого у справі
рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 25 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: