ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Мартинюка В.І.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.

Карпенко С.О.,
Наумчука М.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
Ленінського району м. Харкова в
інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору: приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_9, опікунська рада
адміністрації Ленінського району
Харківської міської ради, комунальне
підприємство «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації», відділ
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції, про визнання правочинів
недійсними із застосуванням наслідків
недійсності правочинів за касаційною
скаргою відділу державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції на рішення
Ленінського районного суду м. Харкова
від 29 березня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 3 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року прокурор Ленінського
району м. Харкова в інтересах ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом, який
згодом уточнив, і остаточно просив
визнати недійсними довіреності за
реєстраційними № № 1-2731, 1-2732 від 25
грудня 2008 року, посвідчені нотаріусом
міста Оренбург Російської Федерації
ОСОБА_10, про представництво ОСОБА_11
ОСОБА_3 і ОСОБА_12 відповідно; визнати
недійсними довіреності, за якими
ОСОБА_11 передав свої повноваження
ОСОБА_5, від 10 жовтня 2011 року, посвідчені
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_9 і
зареєстровані в реєстрі за № № 2296, 2298;
визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 12 жовтня 2011 року,
укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 і зареєстрований у
реєстрі за № 609, за яким ОСОБА_6 набула у
власність квартиру АДРЕСА_1; визнати
недійсним договір дарування від 22
березня 2012 року, укладений між ОСОБА_6
та ОСОБА_7, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 і
зареєстрований у реєстрі за № 359, за
яким ОСОБА_7 набув у власність
зазначену квартиру; визнати за ОСОБА_3
право власності на спірну квартиру;
зобов'язати відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції скасувати державну реєстрацію
права власності на зазначену квартиру
за ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Свої вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_3
і ОСОБА_12, які були власниками спірної
квартири, довіреності у 2008 році не
видавали, так як ОСОБА_12, мати ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, а ОСОБА_3 з травня
2007 року у зв'язку із застосуванням
примусових заходів медичного
характеру проходить лікування у
психіатричній медичній установі.
Оскільки недійсними є довіреності, за
якими ОСОБА_11 набув повноважень щодо
розпорядження майном, недійсними є і
відповідні правочини.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 29 березня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 3 жовтня 2013 року, позов задоволено
частково.

Визнано недійсними довіреності,
зареєстровані в реєстрі за № №
1-2731, 1-2732 від 25 грудня 2008 року,
посвідчені нотаріусом міста Оренбург
Російської Федерації ОСОБА_10, про
представництво ОСОБА_11 ОСОБА_3 і
ОСОБА_12 відповідно.

Визнано недійсними довіреності, за
якими ОСОБА_11 передав свої
повноваження ОСОБА_5, від 10 жовтня 2011
року, посвідчені приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 і зареєстровані в
реєстрі за № № 2296, 2298.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу від 12 жовтня 2011
року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 і зареєстрований в
реєстрі за № 609, відповідно до якого
ОСОБА_6 набула у власність квартиру
АДРЕСА_1.

Визнано недійсним договір дарування
від 22 березня 2012 року, укладений між
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу
ОСОБА_9 і зареєстрований в реєстрі за №
359, відповідно до якого ОСОБА_7 набув у
власність зазначену квартиру.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ
частину спірної квартири.

Зобов'язано відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції скасувати державну реєстрацію
права власності на зазначену квартиру
за ОСОБА_6 і ОСОБА_7

У іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Ленінського
районного суду м. Харкова від 29 березня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 3 жовтня 2013
року в частині зобов'язання відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції скасувати державну реєстрацію
права власності на зазначену квартиру
за ОСОБА_6 і ОСОБА_7 і ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову у
задоволенні позову,мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У іншій частині рішення судів
попередніх інстанцій не оскаржено і
підстав перевіряти їх законність і
обґрунтованість у цій частині у суду
касаційної інстанції немає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Задовольняючи позов у частині
зобов'язання відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції скасувати державну реєстрацію
права власності на зазначену квартиру
за ОСОБА_6 і ОСОБА_7, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з поновлення судом порушеного
права власності ОСОБА_3 на його частку
в квартирі АДРЕСА_1, що вважав підставою
для скасування права власності на
зазначену квартиру за ОСОБА_6 і ОСОБА_7,
обов'язок з виконання якого поклав на
відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Харківського міського
управління юстиції.

Проте з таким висновками повністю
погодитись не можна.

Судами встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності від 12
червня 1998 року квартира АДРЕСА_1
належала ОСОБА_12 та ОСОБА_3

ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 з 14 травня 2007 року знаходиться
на примусовому лікуванні в Харківській
обласній клінічній психіатричній
лікарні № 3.

25 грудня 2008 року нотаріусом м. Оренбург
Російської Федерації посвідчено
довіреності, зареєстровані в реєстрі
за № № 1-2731, 1-2732, про представництво
ОСОБА_11 ОСОБА_3 і ОСОБА_12 відповідно.

10 жовтня 2011 року приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 посвідчені довіреності,
зареєстровані в реєстрі за № № 2296, 2298,
за якими ОСОБА_11, що діяв від імені
ОСОБА_3 та ОСОБА_12, передав ОСОБА_5
повноваження щодо розпорядження
спірною квартирою.

12 жовтня 2011 року між ОСОБА_5, що діяв від
імені ОСОБА_3 і ОСОБА_12, та ОСОБА_6
укладений договір купівлі-продажу, за
яким ОСОБА_6 набула у власність
квартиру АДРЕСА_1.

22 березня 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7
укладений договір дарування, за яким
ОСОБА_7 набув у власність спірну
квартиру.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрація прав на
нерухомість є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом. Відмова у
державній реєстрації права на
нерухомість, ухилення від реєстрації,
відмова від надання інформації про
реєстрацію можуть бути оскаржені до
суду. Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом.

У апеляційній скарзі заявник зазначав,
що судом першої інстанції ухвалено
рішення з такими порушеннями норм
матеріального і процесуального права,
які унеможливлюють його виконання
відділом державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Харківського міського
управління юстиції, оскільки
законодавством чітко визначена
процедура скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в оскаржуваній
частині, у порушення ст. ст. 303, 304, 315 ЦПК
України, належним чином доводів
апеляційної скарги не перевірив та не
зазначив конкретні обставини і факти,
що спростовують такі доводи; вирішуючи
спір у частині, що оскаржена, суд не
визначився, з урахуванням положень ст.
182 ЦК України та Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», з
порядком скасування реєстрації права
власності на нерухоме майно, тому
висновок про залишення рішення суду
першої інстанції в цій частині без змін
є передчасним.

Крім того, суд апеляційної інстанції
залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції у частині покладення на
відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Харківського міського
управління юстиції обов'язку зі
скасування реєстрації права власності
не врахував зміст матеріально-правової
вимоги позивача та процесуальний
статус особи, на яку покладений
обов'язок з поновлення порушених
невизнаних або оспорюваних прав,
свободи чи інтересів, за захистом яких
особа звернулась до суду.

Оскільки допущені судом апеляційної
інстанції порушення норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин
справи, що мають значення для
правильного її вирішення, ухвала суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції
з підстав, передбачених
ч. 2 ст. 338 ЦПК України, у частині, що
оскаржена.

Керуючись ст. ст. 338, 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції на рішення Ленінського
районного суду м. Харкова задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 3 жовтня
2013 року в частині залишення без змін
рішення суду першої інстанції щодо
зобов'язання відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції скасувати державну реєстрацію
права власності на спірну квартиру за
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 скасувати, справу в цій
частині передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І.Мартинюк

Судді:
В.І.Амелін

Т.П.Дербенцева

С.О.Карпенко

М.І.Наумчук