РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17046/13-ц

пр. № 2/759/636/14

08 серпня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді
Лопатюк Н.Г.,

при секретарі
Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру
аліментів, встановлених договором між
батьками про сплату аліментів на
утримання дітей.

Свої позовні вимоги мотивував
тим, що між ним та відповідачкою 23
грудня 2008 року було розірвано шлюб.

Від шлюбу вони мають двох дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після їхнього розлучення, діти
почали проживати разом з відповідачкою
за місцем її реєстрації та проживання.

24 червня 2008 року між ним та
відповідачкою був укладений договір
між батьками про сплату аліментів на
утримання дітей, який посвідчено
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
за зареєстрований в реєстрі за №490.

Відповідно до п.3 вищевказаного
договору, він зобов'язався сплачувати
аліменти на утримання дітей, щомісяця,
у вигляді твердої грошової суми, розмір
якої за домовленістю сторін
встановлений у розмірі 1 356 грн. 00 коп., з
розрахунку 678 грн. 00 коп. на кожну
дитину, що дорівнює 100% встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
на дитину відповідного віку, але не
менше 37% відсотків офіційних доходів
пдатника.

25 травня 2012 року, з ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві ним було
отримано постанову державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження від 07 травня 2012 року для
виконання, винесену на підставі
виконавчого напису №424 від 25 квітня 2012
року, що вдав приватний нотаріус.

Він був здивований, отримавши
зазначену постанову, оскільки йому
невідомо звідки з'явилась
заборгованість по аліментах в розмірі
13 032 грн. 00 коп. та пеня в розмірі 10 980 грн.
00 коп.

30 травня 2012 року він звернувся до
Святошинського районного суду м. Києва
з позовною заявою про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконання.

20 вересня 2012 року Святошинським
районним судом м. Києва було ухвалено
рішення, яким його позов було залишено
без задоволення.

15 січня 2013 року, Апеляційний суд
м. Києва скасував вищезазначене
рішення суду та ухвалив нове, яким
визнав виконавчий напис таким, що не
підлягає виконанню.

Вищезазначене рішення суду не
скасоване та набрало законної сили.

Ним щомісяця сплачувались
аліменти на утримання дітей відповідно
до договору від 24 червня 2008 року. Однак,
обставини склались таким чином, що він
не має можливості в подвльшому
сплачувати аліменти в такому розмірі,
який передбачено договором.

Він деякий час проживав разом зі
своєю сім'єю у квартирі АДРЕСА_1. У
вказаній квартирі він проживав разом з
матір'ю, яка є пенсіонером за віком та
братом, який є інвалідом ІІІ групи, а
також дружиною - ОСОБА_6

Однак, був змушений переїхати до
квартири, яку почала винаймати його
дружина.

Його мати повністю знаходиться на
його утриманні, крім того, брат також
знаходиться на його утриманні.

У зв'язку з вищевикладеним, він
звернувся до суду з даним позовом та
просить, з урахуванням обставин, які
змінились в його житті, ухвалити
рішення, яким зменшити розмір
аліментів, що сплачуються на користь
ОСОБА_2 на підставі договору між
батьками про сплату аліментів на
утримання дітей, укладеного 24 червня 2008
року, з твердої грошової суми 1 356 грн. 00
коп., з розрахунку на кожну дитину 678
грн. 00 коп., але не менше 37% офіційних
доходів платника, до 1 000 грн. 00 коп.,
щомісяця, до досягнення дітьми
повноліття.

В ході судового розгляду,
представник позивача звернувся до суду
з заявою про уточнення позовних вимог
та просить суд зменшити розмір
аліментів, що сплачуються на користь
ОСОБА_2 на підставі договору між
батьками про сплату аліментів на
утримання дітей, укладеного 24 червня 2008
року, до 1 000 грн. 00 коп., щомісяця, до
досягнення дітьми повноліття. Крім
того, змінити п.3 договору між батьками
про сплату аліментів на утримання
дітей, укладеного 24 червня 2008 року,
виклавши зміст у такій редакції: п.3
«аліменти сплачуються платником у виді
твердої грошової суми, розмір якої за
домовленістю сторін встановлений в
розмірі 1 000 грн. 00 коп., з розрахунку 500
грн. 00 коп. на кожну дитину до
досягнення дітьми вісімнадцятирічного
віку».

В судовому засіданні позивач та
його представник позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, з
урахуванням уточнень, та просили суд їх
задовольнити, на підставі обставин,
викладених в позовній заяві.

Відповідачка та її представник
заперечували проти задоволення
позовних вимог.

Вислухавши пояснення позивача,
його представника, відповідачки та її
представника, з'ясувавши фактичні
обставини даної справи, дослідивши
письмові докази у їх сукупності та
співставленні, суд дійшов до висновку
про наявність законних підстав для
часткового задоволення позовних вимог,
зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому
шлюбі. На даний час шлюб між ними
розірвано, про що в Книзі реєстрації
розірвань шлюбів зроблено відповідний
актовий запис за №1178 від 23 грудня 2008
року (а.с.5 - копія свідоцтва про
розірвання шлюбу).

Від шлюбу сторони мають двох
дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

24 червня 2008 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 був укладений договір між
батьками про сплату аліментів на
утримання дітей, який посвідчено
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
за зареєстрований в реєстрі за №490
(а.с.6-копія договору).

Відповідно до п.3 вищевказаного
договору, позивач зобов'язався
сплачувати аліменти на утримання
дітей, щомісяця, у вигляді твердої
грошової суми, розмір якої за
домовленістю сторін встановлений у
розмірі 1 356 грн. 00 коп., з розрахунку 678
грн. 00 коп. на кожну дитину, що дорівнює
100% встановленого законодавством
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, але не менше 37%
відсотків офіційних доходів платника.

Як пояснив в судовому засіданні
позивач, 25 травня 2012 року, з ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві ним було
отримано постанову державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження від 07 травня 2012 року для
виконання, винесену на підставі
виконавчого напису №424 від 25 квітня 2012
року, що вдав приватний нотаріус.

Він був здивований, отримавши
зазначену постанову, оскільки йому
невідомо звідки з'явилась
заборгованість по аліментах в розмірі
13 032 грн. 00 коп. та пеня в розмірі 10 980 грн.
00 коп., у зв'язку з чим 30 травня 2012 року
він звернувся до Святошинського
районного суду м. Києва з позовною
заявою про визнання виконавчого напису
таким, що не підлягає виконання.

Рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 20 вересня 2012
року, позов ОСОБА_1 було залишено без
задоволення (а.с.8-10 - копія рішення
суду).

Рішенням Апеляційного суду м.
Києва від 15 січня 2013 року, задоволено
апеляційну скаргу ОСОБА_1, рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 20 вересня 2012 року - скасовано та
постановлено нове наступного змісту:
визнати виконавчий напис,
зареєстрований у реєстрі за №42 за
договором між батьками про сплату
аліментів на утримання дітей від 24
червня 2008 року, про стягнення з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 грошових коштів в
розмірі 13 032 грн. 00 коп. та пені в розмірі
10 980 грн. 00 коп., таким, що не підлягає
виконанню (а.с.11-13 - копія рішення суду).

Вищезазначене рішення суду не
скасовано та набрало законної сили.

Як пояснив позивач та його
представник в судовому засіданні,
позивач щомісяця сплачував аліменти на
утримання дітей відповідно до договору
від 24 червня 2008 року. Однак, обставини
склались таким чином, що він не має
можливості в подальшому сплачувати
аліменти в такому розмірі, який
передбачено договором, оскільки він
деякий час проживав разом зі своєю
матір'ю, яка є пенсіонером за віком та
братом, який є інвалідом ІІІ групи, а
також дружиною - ОСОБА_6

Однак, був змушений переїхати до
квартири, яку почала винаймати його
дружина.

Його мати повністю знаходиться на
його утриманні, крім того, брат також
знаходиться на його утриманні.

Також представник позивача в
судовому засіданні пояснив, що пункт 3
вищезазначеного договору є досить
незрозумілим для виконання, оскільки, з
одного боку стоїть чітка умова щодо
сплати твердої грошової суми в розмірі
1 356 грн. 00 коп., з розрахунку 678 грн. 00 коп.
на кожну дитину, а з іншого - аліментний
платіж, який має сплачуватись
позивачем та повинен дорівнювати 100%
встановленого прожиткового мінімуму
на дитину відповідного віку, але не
менше 37% офіційних доходів платника.

Як встановлено в ході судового
розгляду, починаючи з липня 2008 року
позивач офіційно працевлаштований в
ТОВ «Альпіна УА» та займає посаду
директора вказаного Товариства.

Як вбачається з довідки про
доходи, копія якої міститься в
матеріалах справи, загальна сума
доходу позивача за період з січня по
серпень 2013 року становила 24 663 грн. 00
коп. (а.с.7 - копія довідки про доходи).

Як пояснив позивач в судовому
засіданні, саме з цього доходу позивач
щомісяця надсилав аліментні платежі
згідно договору від 24 червня 2008 року на
утримання дітей.

Отже, частково задовольняючи
позов, суд виходив з наступного.

Відповідно до вимог ст.180 СК
України, батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України,
при визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.189 СК
України, батьки мають право укласти
договір про сплату аліментів на дитину,
у якому визначити розмір та строки
виплати. Умови договору не можуть
порушувати права дитини, які
свтановлені цим Кодексом. Договір
укладається у письмовій формі і
нотаріально посвідчується.

Згідно ч.1 ст.192 СК України, розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні позивач
пояснив, що він сплачував щомісяця
аліменти на утримання дітей у
відповідності до договору від 24 червня
2008 року, відповідно до п.3 якого він
зобов'язався сплачувати аліменти на
утримання дітей, щомісяця, у вигляді
твердої грошової суми, розмір якої за
домовленістю сторін встановлений у
розмірі 1 356 грн. 00 коп., з розрахунку 678
грн. 00 коп. на кожну дитину. Однак, у
зв'язку зі зміною життєвих обставин,
наведених вище, він не має можливості
сплачувати аліменти саме в такому
розмірі, у зв'язку з чим просить
зменшити їх розмір.

Відповідно до роз'яснень пункту 17
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року № 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів", за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3
ст.181 СК аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька (ст.183 цього
Кодексу) або в твердій грошовій сумі
(ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Крім того, вирішуючи питання щодо
розміру аліментів, суд повинен
ураховувати: стан здоров'я,
матеріальне становище дитини і
платника аліментів; наявність в
останнього інших неповнолітніх дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, повнолітніх дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

Отже, в ході судового розгляду
судом встановлено, що договір між
батьками про сплату аліментів на
утримання дітей, укладений 24 червня 2008
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та зареєстрований в реєстрі за №490,
зокрема пункт 3 даного договору,
містить нечітке положення розміру сум,
що підлягають сплаті, порядок
перерахунку та відсутність
конкретного і чіткого посилання на
норму Закону, на підставі якого вказана
сума повинна нараховуватись або
перераховуватись, враховуючи
пов'язаність з офіційним розміром
доходів платника, у зв'язку з чим суд
дійшов до висновку про наявність
законних підстав для задоволення вимог
позивача в частині зміни пункту 3
вказаного договору, виклавши його в
новій редакції: аліменти сплачуються
платником щомісяця у виді твердої
грошової суми, розмір якої за
домовленістю сторін встановлений у
розмірі 1 356 (одна тисяча триста
п'ятдесят шість) грн. 00 коп., з
розрахунку 678 грн. 00 коп. на кожну
дитину.

Що стосується вимог позивача в
частині зменшення розміру аліментів,
що сплачуються на користь ОСОБА_2 на
підставі договору між батьками про
сплату аліментів на утримання дітей,
укладеного 24 червня 2008 року, до 1 000 грн.
00 коп., щомісяця, до досягнення дітьми
повноліття, то суд вважає за необхідне
відмовити в задоволенні цієї частині
позовних вимог, оскільки розмір
аліментів за домовленістю сторін
встановлений в сумі 1 356 (одна тисяча
триста п'ятдесят шість) грн. 00 коп., з
розрахунку 678 грн. 00 коп. на кожну
дитину, що є цілком реальною сумою для
сплати. Крім того, в ході судового
розгляду позивачем не надано належних
доказів щодо погіршення його
матеріального становища та що саме на
його постійному утриманні перебувають
матір та брат, в той час як відповідачка
наданий час не має постійного місця
роботи та постійного доходу, а також є
студенткою Київського національного
університету імені Тараса Шевченка та
навчається на заочному відділенні.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 180, 181, 182, 184, 189, 192 СК України,
роз'ясненнями Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15
травня 2006 року "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
ст.ст.10, 11, 57-61, 208-209, 212-215, 223, 292-294 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про зміну розміру аліментів -
задовольнити частково.

Змінити пункт 3 Договору між
батьками про сплату аліментів на
утримання дітей, укладеного 24 червня 2008
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та зареєстрованого в реєстрі за №490,
виклавши його в наступній редакції:
аліменти сплачуються платником
щомісяця у виді твердої грошової суми,
розмір якої за домовленістю сторін
встановлений у розмірі 1 356 (одна тисяча
триста п'ятдесят шість) грн. 00 коп., з
розрахунку 678 грн. 00 коп. на кожну
дитину.

В задоволенні іншої частини
позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя:
Лопатюк
Н.Г.