АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________
Справа №645/9499/14.
Головуючий 1 інст.: - Сілантьєва Е.С.
Провадження №22-ц/790/6401/14.
Суддя-доповідач : - Кокоша В.В.
Категорія: договірні.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 жовтня 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: -
Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського В.В.,
Шевченко Н.Ф.,

при секретарі: - Остапович
Л.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
Десятої Харківської державної
нотаріальної контори - Лагутіна Івана
Володимировича на рішення
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 15 липня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9,
Десятої Харківської державної
нотаріальної контори, 3-особи: ОСОБА_10,
державний нотаріус Десятої
Харківської державної нотаріальної
контори Кривенець Алла Анатоліївна,
приватний нотаріус Харківського МНО
ОСОБА_12 - про визнання довіреності,
заповіту та договору купівлі-продажу
квартири недійсними,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_7, в особі
свого представника, звернулася в суд із
вказаним позовом, який уточнила у
грудні 2013 року.

В обґрунтування своїх вимог
зазначала, що з 13 січня 1995 року по
ІНФОРМАЦІЯ_2 року вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 та
проживала з ним у АДРЕСА_3 в м. Харкові.

За життя її чоловік тяжко хворів,
лікувався у Харківської обласній
психіатричній лікарні №3.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_13 помер.

Після смерті чоловіка їй стало
відомо, що власником АДРЕСА_3 в м.
Харкові є ОСОБА_8, який згідно договору
купівлі-продажу від 22 серпня 2013 року
придбав у ОСОБА_13 вказану квартиру, при
укладанні якого в інтересах продавця
діяла за дорученням від 26 лютого 2013
року ОСОБА_9

Крім того, в день оформлення
доручення ОСОБА_13 був складений
заповіт на ім'я ОСОБА_9, згідно з яким її
чоловік заповів все належне йому майно
ОСОБА_9

Вважала, що на час посвідчення
довіреності, складання заповіту,
укладання договору купівлі-продажу
квартири ОСОБА_13 через тяжку психічну
хворобу не міг усвідомлювати значення
своїх дій та керуватися ними.

Вказаними діями ОСОБА_9 та нотаріус,
який посвідчив довіреність та заповіт,
позбавили її права на майна, яке вона
мала отримати у спадщину як
спадкоємець першої черги після смерті
ОСОБА_13

Посилаючись на вказані обставини та
ст. 225, 1257 ЦК України, ОСОБА_7 просила суд:

Визнати недійсною довіреність від
імені ОСОБА_13, видану на ім'я ОСОБА_9 на
вчинення дій щодо розпорядження майном
ОСОБА_13, посвідчену державним
нотаріусом Десятої Харківської
державної нотаріальної контори
Кривенець А.А. 26 лютого 2013 року за р.
№4-66.

Визнати недійсним заповіт, складений
ОСОБА_13 на користь ОСОБА_9, посвідчений
державним нотаріусом Десятої
Харківської державної нотаріальної
контори Кривенець А.А. 26 лютого 2013 року
за р. №4-65.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу АДРЕСА_3 в м. Харкові,
укладений між ОСОБА_13 як продавцем та
ОСОБА_8 як покупцем, посвідчений 22
серпня 2013 року приватним нотаріусом
Харківського МНО ОСОБА_12 за р. №907.

Повернути сторони договору
купівлі-продажу від 22 серпня 2013 року у
первісний стан, скасувавши державну
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_3 в м. Харкові на ім'я ОСОБА_8 та
відновивши державну реєстрацію права
власності на вказану квартиру на ім'я
ОСОБА_13

Відповідачка ОСОБА_9 позов не
визнала.

При цьому, посилалася на те, що вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
сином ОСОБА_13 з 1997 року по 2000 рік.
Останнім часом ОСОБА_13 скаржився на
дружину й благав її забрати його до
себе.

26 лютого 2013 року ОСОБА_13 видав їй
нотаріально посвідчену довіреність,
якою уповноважив її управляти та
розпоряджатися належним йому майном.

22 серпня 2013 року вона за договором
купівлі-продажу продала квартиру
ОСОБА_13 покупцю ОСОБА_8, а отримані від
продажу квартири гроші залишила собі
щоб здійснювати догляд за ОСОБА_13

Відповідач ОСОБА_8, в особі свого
представника, позов не визнав,
посилаючись на його безпідставність.

Представник Десятої Харківської
державної нотаріальної контори, в
судове засідання не з'явився.

Згідно заяви поданої до суду, просив
розглянути справу за його відсутності.

3-особи: ОСОБА_10, державний нотаріус
Десятої Харківської державної
нотаріальної контори Кривенець А.А.,
приватний нотаріус Харківського МНО
ОСОБА_12, в судове засідання не
з'явилися.

Рішенням Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 15 липня 2014 року
позов задоволено.

Визнано недійсною довіреність від
імені ОСОБА_13, видану на ім'я ОСОБА_9,
посвідчену державним нотаріусом
Десятої Харківської державної
нотаріальної контори Кривенець А.А. 26
лютого 2013 року за р. №4-66.

Визнано недійсним заповіт,
складений ОСОБА_13 на користь ОСОБА_9,
посвідчений державним нотаріусом
Десятої Харківської державної
нотаріальної контори Кривенець А.А. 26
лютого 2013 року за р. №4-65.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу АДРЕСА_3 в м. Харкові,
укладений між ОСОБА_13 як продавцем та
ОСОБА_8 як покупцем, посвідчений 22
серпня 2013 року приватним нотаріусом
Харківського МНО ОСОБА_12,
зареєстрований в реєстрі за №907.

Повернуто сторони договору
купівлі-продажу від 22 серпня 2013 року у
первісний стан шляхом скасування
державної реєстрації права власності
на АДРЕСА_3 в м. Харкові на ім'я ОСОБА_8 та
відновлено державну реєстрацію права
власності на квартиру АДРЕСА_3 в м.
Харкові на ім'я ОСОБА_13

В апеляційній скарзі представник
Десятої Харківської державної
нотаріальної контори - Лагутін І.В.,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що у момент видачі довіреності,
складання заповіту ОСОБА_13 не
усвідомлював значення своїх дій та не
міг керувати ними. Крім того, у момент
укладання договору купівлі-продажу
квартири волевиявлення ОСОБА_13 не було
вільним і не відповідало його волі.

Такий висновок суду відповідає
нормам матеріального і процесуального
права.

Згідно ч. 1 ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

За позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недісним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі. У разі
недійсності заповіту спадкоємець, який
за цим заповітом був позбавлений права
спадкування, одержує право на
спадкування за законом на загальних
підставах (ч. ч. 2 ,4 ст. 1257 ЦК України).

Відповідно до роз'яснень,
викладених у п. 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 6
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду справ про визнання правочинів
недійсними» правила ст. 225 ЦК України
поширюються на ті випадки, коли
фізичну особу не визнано недієздатною,
однак у момент вчинення правочину
особа перебувала в такому стані, коли
вона не могла усвідомлювати значення
своїх дій та (або) не могла керувати
ними (тимчасовий психічний розлад,
нервове потрясіння тощо). Для
визначення наявності такого стану на
момент укладення правочину суд
відповідно до ст. 145 ЦПК України
зобов'язаний призначити
судово-психіатричну експертизу за
клопотанням хоча б однієї зі сторін.
Справи про визнання правочину
недійсним із цих підстав вирішуються з
урахуванням як висновку
судово-психіатричної експертизи, так і
інших доказів відповідно до ст. 212 ЦПК
України. При розгляді справ за
позовами про визнання недійсними
заповітів на підставі ст. 225, частини
другої ст. 1257 ЦК України суд відповідно
до ст. 145 ЦПК України за клопотанням
хоча б однієї зі сторін зобов'язаний
призначити посмертну
судово-психіатричну експертизу.
Висновок такої експертизи має
стосуватися стану особи саме на
момент вчинення правочину.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_13 належала АДРЕСА_1 в м. Харкові на
підставі дубліката довідки
житлово-будівельного кооперативу
«Метеор» №2 від 1 лютого 1994 року,
виданого 3 січня 1997 року, який був
зареєстрований у КП «Харківське міське
бюро технічної інвентаризації» 15 січня
1997 року; заочного рішення
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 11 травня 2007 року та
додаткового рішення цього ж суду від 22
квітня 2013 року (а. с. 81,83-85).

13 січня 1995 року ОСОБА_13
зареєстрував шлюб з ОСОБА_7, яка
проживала з ним у належній ОСОБА_13
квартирі з 1982 року (а. с.7, 60).

26 лютого 2013 року ОСОБА_13 склав
заповіт, посвідчений державним
нотаріусом Десятої Харківської
державної нотаріальної контори
Кривенець А.А. за р. №4-65, згідно з яким
заповів все належне йому майно ОСОБА_9

Вказаний заповіт записано
нотаріусом зі слів ОСОБА_13 у зв'язку з
сильним тремтінням рук заповідача, за
дорученням ОСОБА_13 заповіт підписано
ОСОБА_14 у присутності свідків ОСОБА_15,
ОСОБА_16 та посвідчено за адресою:
АДРЕСА_1 ( а. с.219).

Крім того, 26 лютого 2013 року ОСОБА_13
видав довіреність ОСОБА_9, ОСОБА_16,
посвідчену державним нотаріусом
Десятої Харківської державної
нотаріальної контори Кривенець А.А. за
р.№4-66, якою уповноважив ОСОБА_9, ОСОБА_16
управляти та розпоряджатися належним
йому на праві власності майном.

Вказане доручення підписано ОСОБА_15
за доручення ОСОБА_13 у зв'язку з сильним
тремтінням рук заповідача. Через
похилий вік ОСОБА_13 довіреність
посвідчена за місцем його проживання
за адресою: АДРЕСА_4 (а. с. 94)

22 серпня 2013 року ОСОБА_13, від імені
якого діяла на підставі нотаріально
посвідченої довіреності від 26 лютого
2013 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 уклади договір
купівлі-продажу квартири, посвідчений
приватним нотаріусом Харківського МНО
ОСОБА_12 за р. №907, згідно з яким ОСОБА_13
продав, а ОСОБА_8 придбав за 275 700 грн.
АДРЕСА_3 в м. Харкові (а. с.79-80,110).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_13 помер (а. с.
6).

Спадкоємцями за законом першої
черги після смерті ОСОБА_13 є дружина
померлого ОСОБА_7 та син померлого
ОСОБА_10 (а. с. 177-179).

Судовим розглядом встановлено, що в
останні роки життя ОСОБА_13 тяжко
хворів.

Відповідно до листа Харківської
обласної клінічної психіатричної
лікарні №3 від 19 червня 2013 року ОСОБА_13
перебував на стаціонарному лікуванні у
13 відділенні Харківської обласної
клінічної психіатричної лікарні №3 у
період з 8 лютого 2012 року до 13 лютого 2012
року, з 2 липня 2012 року до 9 липня 2012 року,
з 18 липня 2012 року по 24 липня 2012 року, з 13
вересня 2012 року до 4 жовтня 2012 року з
діагнозом: «Деменеція при хворобі
Альцгеймера з пізнім початком» (а.с.61).

Згідно довідки КЗОЗ «Центру
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» за період 2012 року
службою екстреної медичної допомоги до
ОСОБА_13, який мешкав за адресою: АДРЕСА_2
здійснено вісім викликів швидкої
допомоги, а у 2013 році дев'ять викликів
швидкої допомоги (а. с. 132).

Із пояснень свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
наданих в судовому засіданні першої
інстанції вбачається, що ОСОБА_13
останнім часом хворів, лікувався у
психіатричній лікарні, вів себе
неадекватно.

Відповідно до акту посмертної
судово-психіатричної експертизи №222
від 13 березня 2014 року за життя ОСОБА_13
мав ознаки стійкого хронічного
психічного розладу в формі деменції
при хворобі Альцгеймера з пізнім
початком. В періоди часу, які
відносяться до моменту посвідчення від
його імені довіреності та заповіту від
26 лютого 2013 року та договору
купівлі-продажу від 22 серпня 2013 року
ОСОБА_13 за своїм психічним станом не
був здатний усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними (а. с. 170-174).

Зважаючи на те, що у момент видачі
довіреності, складання заповіту,
укладання договору купівлі-продажу
квартири ОСОБА_13 не усвідомлював
значення своїх дій та не міг керувати
ними, суд першої інстанції правомірно
дійшов висновку, що його волевиявлення
не було вільним і не відповідало його
волі та обґрунтовано визнав недійсним
довіреність ОСОБА_13, видану ОСОБА_9,
посвідчену державним нотаріусом
Десятої Харківської державної
нотаріальної контори 26 лютого 2013 року
за р. №4-66; заповіт, складений ОСОБА_13 на
користь ОСОБА_9, посвідчений державним
нотаріусом Десятої Харківської
державної нотаріальної контори 26
лютого 2013 року за р. №4-65; договір
купівлі-продажу АДРЕСА_3 в м. Харкові,
укладений між ОСОБА_13 та ОСОБА_8,
посвідчений 22 серпня 2013 року приватним
нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_12 за
р. №907; а також скасував державну
реєстрацію права власності на спірну
квартиру на ім'я ОСОБА_8 та відновив
державну реєстрацію права власності на
квартиру на ім'я ОСОБА_13

Вирішуючи спір, суд з'ясував дійсні
обставини справи, перевірив доводи та
заперечення сторін, дослідив надані
сторонами докази, дав їм належну оцінку
та ухвалив законне й обґрунтоване
рішення.

Доводи апеляційної скарги
представника Десятої Харківської
державної нотаріальної контори
Лагутіна І.В. про те, що суд першої
інстанції безпідставно визнав
недійсною довіреність видану ОСОБА_13
на ім'я ОСОБА_9, ОСОБА_16 26 лютого 2013 року,
так як довіреність не є правочином та
спірна довіреність припинила свою дію
у зв'язку зі смертю довірителя, не
можуть бути прийняті до уваги колегією
суддів.

Видача довіреності є одностороннім
правочином, а тому порядок її видачі
має відповідати загальним правилам ЦК
України, що стосується правочинів.

Зважаючи на те, що у момент видачі
довіреності ОСОБА_13 не усвідомлював
значення своїх дій та не міг керувати
ними, суд першої інстанції правомірно
визнав спірну довіреність недійсною.

В той же час, припинення дії
довіреності у зв'язку зі смертю
довірителя, само по собі не є підставою
для відмови у визнанні довіреності
недійсною, оскільки в подальшому
ОСОБА_9, діючи від імені ОСОБА_13 за
довіреністю продала належну йому
квартиру ОСОБА_8

Не можуть бути прийняті до уваги
колегії суддів і доводи апеляційної
скарги представника Десятої
Харківської державної нотаріальної
контори Лагутіна І.В. про те, що суд
безпідставно визнав недійним заповіт
від 26 лютого 2013 року, складений ОСОБА_13
на користь ОСОБА_9, оскільки він жодним
чином не порушує права позивачки
ОСОБА_7

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що у момент складання
заповіту ОСОБА_13 не усвідомлював
значення своїх дій та не міг керувати
ними.

За вказаним заповітом спадкоємець
ОСОБА_7 була позбавлена права
спадкування за законом після смерті
свого чоловіка ОСОБА_13 та після
визнання заповіту недійсним одержує
право на спадкування за законом на
загальних підставах.

Інші доводи апеляційної скарги
представника Десятої Харківської
державної нотаріальної контори
Лагутіна І.В., не є суттєвими та
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст. ст. 308, 313, п. 1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
Десятої Харківської державної
нотаріальної контори - Лагутіна Івана
Володимировича - відхилити.

Рішення Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 15 липня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: