АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2057/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
Бондаренко С. І. УХВАЛА
09 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоБондаренка С.
І.суддівВініченка Б. Б. , Новікова О. М.
при секретаріПосипайко А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 08 квітня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою та за
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
треті особи: Міськрайонне управління
держкомзему в місті Черкаси та
Черкаському районі Черкаської області,
Черкаська міська рада про скасування
державної реєстрації права власності
на земельну ділянку,
в с т а н о в и л а :
В квітні 2013 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6 про усунення
перешкод у користуванні земельною
Позивач посилався на те, що йому на
праві особистої власності належить
домоволодіння АДРЕСА_1 та земельна
ділянка, згідно Державного акта на
право приватної власності на землю від
10.07.2008 року, площею 920,4 кв. м..
Відповідачу належить домоволодіння
Земельна ділянка ОСОБА_7 межує із
земельною ділянкою ОСОБА_6. Останній
самовільно, з боку своєї межі,
побудував сарай із дошок та руберойду
після чого вніс цю забудову у план
своєї земельної ділянки, а потім
збільшив цей сарай у розмірах шляхом
Шляхом постійних реконструкцій був
порушений паркан позивача, зламаний
шифер та змінена лінія розмежування.
Своїми діями відповідач навмисно
змінив існуючу лінію розмежування 23 м.
85 см. по межі поворотних точок від «Б»
Також на території земельної ділянки
ОСОБА_6 знаходиться побудований із
дошок туалет біля якого утворилась
велика яма. Цей провал переходить на
територію земельної ділянки позивача.
Звідти надходить бруд і страшенний
сморід. На всі прохання позивача
зробити ремонт цієї ями відповідач не
реагує, чим порушує санітарні норми
20.12.2011 року ОСОБА_7 звернувся із заявою
про порушення його права власності
відносно користування земельною
ділянкою до міськрайонного управління
Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському
районі Черкаської області.
20.01.2012 року за №01-09/5947 від цієї установи
він отримав відповідь, в якій було
запропоновано звернутися до проектної
організації, що має ліцензію на
проведення геодезичних обмірів і в
разі встановлення самовільного
зайняття земельної ділянки порушника
буде притягнуто до адміністративної
Звернувшись в Геоземпроект позивач
отримав план встановлення меж, по якому
чітко видно самозахоплення
відповідачем земельної ділянки.
На подану заяву від 27.03.2012 року, до
інспекції державного архітектурно
-будівельного контролю у Черкаській
області, ОСОБА_7 отримав відповідь від
20.04.2012 року за №Б-115/01-10, в якій
вказуються порушення ОСОБА_6, а саме:
відсутнє організоване водовідведення;
самовільно збудовано сарай з
порушенням вимог абз. 3 п.3.25*ДБН360-92*
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень», -
відстань від сараю до межі сусідньої
ділянки складає менше 1,0 м..
За результатами перевірки відповідачу
винесено припис та складено протокол
про адміністративне правопорушення, а
також рекомендовано встановити
організоване водовідведення з
покрівлі житлового будинку, яке б
забезпечило не потрапляння
атмосферних опадів до домоволодіння
При виїзній перевірці державним
інспектором Управління контролю за
використанням та охороною земель
Держсільгоспінспекції була обстежена
земельна ділянка по АДРЕСА_1 та
виявлено факт порушення земельного
законодавства, що полягає в
самовільному зайнятті земельної
ділянки площею 2 кв. м. власником
домоволодіння по АДРЕСА_2 ОСОБА_6 По
даному факту порушення складено акт
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства, вручено припис щодо
усунення порушення в установлений
законодавством термін, складено
протокол за ст. 53-1 КУпАП, винесено
постанову та обраховано шкоду, яка
заподіяна внаслідок самовільного
зайняття земельної ділянки.
В зв'язку із виниклою ситуацією
відповідач належних висновків не
зробив, приписи не виконав. Така його
поведінка перешкоджає ОСОБА_7 належним
чином користуватись земельною
ділянкою. З даного приводу він змушений
звернутись до суду.
На підставі наведеного, позивач просив
суд зобов'язати ОСОБА_6 усунути
перешкоди у користуванні земельною
ділянкою, шляхом зносу
самовільно-збудованої споруди - сараю
та зобов'язати відповідача засипати
яму, яка переходить на територію
земельної ділянки ОСОБА_7.
В червні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_7,
треті особи: Міськрайонне управління
держкомзему в місті Черкаси та
Черкаському районі Черкаської області,
Черкаська міська рада про скасування
державної реєстрації права власності
на земельну ділянку.
В обґрунтування своїх вимог вказував
на те, що на підставі рішення
виконавчого комітету Черкаської
міської ради від 19.11.1954 року № 1614 за
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зареєстровано
земельну ділянку АДРЕСА_3 загальною
площею 1245,00 кв. м.
Рішенням Виконавчого комітету
Черкаської міської ради від 15.05.2001 року
на підставі заяв громадян та
відповідно до норм Земельного Кодексу
України передано безоплатно земельну
ділянку АДРЕСА_1 площею 920.4 кв.м. для
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд у
приватну власність громадянці ОСОБА_11.

ОСОБА_11 було виділено земельну ділянку
розміром 862 кв. м. але приватизувала
вона її площею 920 кв. м. документальних
підтверджень про те за рахунок чого її
земельна ділянка була збільшена, немає.

ОСОБА_6 вважає що не виключено, що
земельна ділянка АДРЕСА_1 була
збільшена частково і за рахунок його
земельної ділянки.

Будинковолодіння АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право на спадщину від
02.03.2004 року перейшло у власність
ОСОБА_13, яка в свою чергу подарувала
дане домоволодіння своєму синові -
ОСОБА_7. Право власності ОСОБА_7
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
від 10.07.2008 року.

Скориставшись своїм правом,
розпоряджатися земельною ділянкою,
ОСОБА_6 побудував сарай, що зазначено в
технічному паспорті на
будинковолодіння ще в 2001 році.

Зазначений сарай, як стверджує сусід
ОСОБА_7, заступає на його межу,
визначену в його державному акті на
право власності на земельну ділянку
АДРЕСА_1.

Під час приватизації, Акт погодження
меж земельної ділянки АДРЕСА_1 ОСОБА_6
не підписував, чим висловив свою
незгоду у визначені межі.

У зв'язку з розбіжностями в розмірах
меж на планах 1955, 1983 року та в
Державному акті ОСОБА_7, не можливо
чітко визначити розмір суміжних меж.
Незважаючи на цю обставину, ОСОБА_7
приватизував належну йому земельну
ділянку АДРЕСА_1

Порядок користування між сусідами був
складений довгостроковим
користуванням і жодних претензій у них
між собою з цього приводу не було.
Проте, коли восени 2011 року ОСОБА_6
виявив бажання приватизувати свою
земельну ділянку та звернувся до
ОСОБА_7 з проханням підписати йому акт
погодження меж для розробки необхідної
документації на приватизацію
будинковолодіння, то отримав відмову
від останнього. Після чого, ОСОБА_7
почав звертатися з заявами до різних
інстанцій про порушення ОСОБА_6 його
межі і звинувачувати сусіда в
самовільному зайнятті його земельної
ділянки розміром в 2 кв. м.

ОСОБА_6 вважає, що розмір його земельної
ділянки має бути більшим, зокрема і
суміжні з земельною ділянкою АДРЕСА_1
межі, які встановлено на плані від 1955
року як 16,7 м. та 24,0 м., а тому, на його
думку, він не порушив межі сусідньої
земельної ділянки.

На підставі наведеного ОСОБА_6 просив
суд :

- визнати недійсним рішення
виконавчого комітету Черкаської
міської ради від 15.05.2001 року № 509 про
надання земельної ділянки ОСОБА_11 по
АДРЕСА_1 площею 920,4 кв.м. ;

- скасувати державний акт на право
власності на земельну ділянку № 61
від 10.07.2008 p., який зареєстровано в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю;

- зобов'язати управління Держкомзему м.
Черкаси скасувати запис про державну
реєстрацію державного акту на право
власності на земельну ділянку № 61
від 10.07.2008 pоку, який зареєстровано в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю;

- відновити розміри земельної ділянки,
яка перебуває в користуванні ОСОБА_6 за
адресою АДРЕСА_2 відповідно до
первісних розмірів.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 08 квітня 2014 року позов
ОСОБА_7 задоволено.

Усунуто перешкоди у користуванні
земельною ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом
зобов'язання ОСОБА_6 знести
самовільно-збудований сарай та
засипати яму, яка переходить на
територію земельної ділянки ОСОБА_7.

У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6
посилаючись на те, що дане рішення
незаконне, не відповідає обставинам
справи, прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити ОСОБА_7 в
задоволенні його позовних вимог, а
зустрічний позов задоволити в повному
обсязі.

Заслухавши доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Задовольняючи первісний позов суд
першої інстанції вірно виходив з того,
що діями відповідача порушені права
позивача, а відмовляючи в задоволенні
зустрічного позову виходив з того, що
пропущений строк позовної давності.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
23 листопада 2007 року між ОСОБА_13 та
ОСОБА_7 був укладений договір дарування
земельної ділянки, за умовами якого
ОСОБА_13 подарувала, а ОСОБА_7 прийняв в
дар земельну ділянку площею 920.4 кв.м. за
адресою АДРЕСА_1.(а.с.13-14)

На підставі даного договору, ОСОБА_7, на
вказану земельну ділянку 10 липня 2008
року був виданий державний акт на право
власності на земельну ділянку. (а.с.15)

Частиною 2 ст.152 ЗК України встановлено,
що власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Судом першої інстанції було належним
чином оцінені зібрані по справі докази,
які підтверджують підстави позовних
вимог за первісним позовом, а саме з
листа Міського управління Держкомзему
у м. Черкаси та Черкаському районі
Черкаської області від 20.01.12 року (а.с.34)
вбачається, що межі земельної ділянки
за адресою АДРЕСА_1 співпадають з тими,
що зазначені в державному акті на право
власності на земельну ділянку від
10.07.2008 року, листа Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Черкаській області від 20.04.2012 року
(а.с.37) вбачається виявлені порушення
проведеного будівництва на земельній
ділянці по АДРЕСА_2 щодо відстані до
сусідньої земельної ділянки та листа
від 08.05.2012 року (а.с.38), листом Державної
інспекції сільського господарства в
Черкаській області від 10.08.2012 року
згідно якого виявлено факт
самовільного зайняття земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1 власником
домоволодіння по АДРЕСА_2 ОСОБА_6 (а.с.44) ,
листом від 09.11.2012 року (а.с.48), листом від
12.11.2012 року (а.с.49), актом перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства від 1.08.2012 року (а.с.50),
актом від 1.08.2012 року (а.с.51), протоколом
про адміністративне правопорушення та
постановою про накладення
адміністративного стягнення від 1.08.2012
року (а.с.52-53), актом , протоколом про
адміністративне правопорушення та
постановою про накладення
адміністративного стягнення (а.с.56-58).

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову , суд першої інстанції, вірно
прийшов до висновку, про те, що з 2001
року, ОСОБА_6 , знав про передачу у
приватну власність ОСОБА_11 , земельної
ділянки по вул.. АДРЕСА_1 площею 920.4 кв.м.,
погоджувався із встановленою межею і
претензій не пред'являв, а тому
пропустив строк позовної давності.

Крім того, ОСОБА_7, набув право
власності на земельну ділянку за
адресою АДРЕСА_1, на підставі договору
дарування земельної ділянки, від 23
листопада 2007 року, який і був підставою
для видачі останньому державного акту,
але відповідачем ОСОБА_6, вказаний
договір дарування не оспорювався, а
тому і підстави для скасування такого
державного акту та скасування
державної реєстрації відсутні.

Оскільки судом ухвалене правильне по
суті рішення, а доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, колегія суддів, не
вбачає підстав для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст..ст.303,307,308,313,314,315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 08 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави
недоплачений судовий з бір за подачу
апеляційної скарги в сумі 64 гривни 45
копійок.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу проголошення та
може бути оскаржена в касаційному
порядку до суду касаційної інстанції
протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :