Справа №2/546/18/14
У Х В А Л А

03 жовтня 2014 року
с-ще Решетилівка

Решетилівський районний суд
Полтавської області в складі:

головуючого-судді Беркути Л.Г.

при секретарі Захарченко Л.Я.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засідання в селищі Решетилівка справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_6
про визнання осіб такими, що втратили
право користування житлом та зняття з
реєстраційного обліку, третя особа
Решетилівський сектор Державної
міграційної служби України у
Полтавській області, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Решетилівського
районного суду Полтавської області від
08 квітня 2014 року ухваленому у справі за
вищезазначеним позовом, позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволені у повному обсязі.

ОСОБА_6 та ОСОБА_3 звернулися до суду із
заявою про перегляд заочного рішення,
посилаючись на те що копію заочного
рішення вони отримали 17 квітня 2014 року,
про що в матеріалах справи містяться
відповідні докази.

Відповідачі вважають, що вказане
заочне рішення було винесено з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, заперечують проти
задоволення позову позивача, а неявка
відповідачів мала поважні причини, що
буде підтверджено ними в судовому
засіданні під час розгляду їхньої
заяви. Свої заперечення обґрунтовують
наступним.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Вказаних норм закону позивач не
виконав, оскільки не надав належних
доказів, які б свідчили про наявність
обставин, які відповідно до положень ЦК
України є підставами для прийняття
судом рішення про визнання
відповідачів такими, що втратили право
користування житловим приміщенням.

Постійне місце проживання
відповідачів , тобто їх саме за місцем
реєстрації, де знаходяться їхні
особисті речі. Проте в зв'язку із
знаходженням місця роботи саме в місті
Полтава, вони не маючи можливості та
коштів постійно їздити на роботу з
селища Решетилівка тимчасово
винаймають помешкання, хоч інтересу до
помешкання, де зареєстровані не
втратили. Ще за життя їхньої матері, між
останньою та позивачем існувала
домовленість про те, що в будь-якому
випадку він не залишить на вулиці її
дітей. Проте, після її смерті, позивач
різко змінив свої відношення до них,
почав принижувати та ображати, в
зв'язку з чим відповідач ОСОБА_6
вимушена була звертатись за захистом
до правоохоронних органів.

Стосунки між позивачем та
відповідачами склались досить складні,
проте позивач ніколи в житті не
звертався до відповідачів з вимогою
про добровільне зняття з реєстрації, як
про це зазначено в оскаржуваному
рішенні суду.

Вважає, що районний суд безпідставно
задовольнив позовні вимоги позивача
про зняття з реєстрації відповідачів

При розгляді заяви про перегляд
заочного рішення позивач та
представник позивача ОСОБА_1
заперечували проти її задоволення,
відповідач ОСОБА_6 та її представник
доводи заяви підтримали і просили її
задовольнити, а відповідач ОСОБА_3
суду пояснив, що йому та його сестрі
було відомо про розгляд справи, заяви
про скасування заочного рішення він не
підписував, а замість нього підписала
його сестра, в подальшому написав
заяву про залишення розгляду справи
без розгляду, а справу слухати за його
відсутності ( а.с.84)

Як вбачається із матеріалів справи
справу було призначено до розгляду на 08
квітня 2014 року. Сторонам були
направлені на їхню адресу повістки,
про свідчить поштове повідомлення про
отримання ними особисто даних ним
повісток.

Посилання відповідачки ОСОБА_6. та її
представника про те, що вона
несвоєчасно отримав повістку є
безпідставними і спростовується
листом Українського державного
підприємства поштового зв'язку
«Укрпошта» за № 255-0 від 03 липня 2014 року,
де зазначено, що листоношею ОСОБА_5
особисто було вручено 31 березня 2014 року
адресату вдома повістка на ім'я
ОСОБА_6(а.с.88), крім того ОСОБА_6 та ОСОБА_3
мали можливість реалізувати свої
процесуальні права, а також їхні
заперечення на позовну заяву були
враховані судом (а.с.19)

А тому, небажання відповідачів
надавати докази в обґрунтування своїх
заперечень проти позову, зокрема з
причини ухилення від участі в судових
засіданнях, давало суду право при
заочному розгляді справи обмежитися
доказами, наданими позивачем, що
повністю відповідає положенням ч.1 ст.224
ЦПК України.

Крім того, відповідачі при розгляді
заяви про перегляд заочного рішення не
надали доказів, які б мали істотне
значення для правильного вирішення
справи.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали зазначеної вище цивільної
справи, суд вважає, що заява
задоволенню не підлягає.

У відповідності до п.1 ч.3 ст. 231 ЦПК
України суд може своєю ухвалою за
результатами розгляду заяви про
перегляд заочного рішення залишити
заяву без задоволення.

Керуючись ст. 231 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про перегляд
заочного рішення залишити без
задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Полтавської області
протягом семи діб з дня її проголошення
через Решетилівський районний суд.

Суддя: