РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2014

Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області

у складі: головуючого судді -
Заворотної О.Л.

при секретарі - Шкляруку М.В.,
Д'яковичу О.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Хмельницький
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
Приватної фірми «А і Є», ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_6 про визнання недійсним рішення
власників та поновлення на роботі,

встановив:

В липні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до
суду із позовом з урахуванням
уточнення до Приватної фірми «А і Є»,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання
недійсним рішення власників та
поновлення на роботі, в обґрунтування
якого вказала, що відповідно до
контракту від 03.06.2002р. укладеного із
власником фірми, чоловіком ОСОБА_5 -
ОСОБА_7 виконує обов'язки директора
приватної фірми «А і Є». ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_7 помер. Позивач та відповідачі
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 в липні 2009 року
отримали свідоцтва про право на
спадщину за законом на ? частину
майнових прав приватної фірми «А і Є»
кожному. 20.06.2014р. позивач отримала від
ОСОБА_3 повідомлення, з якого дізналась,
що рішенням власників приватної фірми
«А і Є» від 13.06.2014р. її відсторонено від
виконання обов'язків директора
приватної фірми «А і Є», призначено
тимчасово виконуючим обов'язки
директора приватної фірми «А і Є»
ОСОБА_3 та запропоновано передати йому
установчу, фінансову та технічну
документацію приватної фірми «А і Є».
Позивач вважає рішення власників
приватної фірми «А і Є» від 13.06.2014р. про
відсторонення її від виконання
обов'язків директора приватної фірми
«А і Є» протиправним та таким що
підлягає визнанню недійсним виходячи
із приписів ст. 46 КЗпП, згідно якої
відсторонення від роботи допускається
у разі появи на роботі у нетверезому
стані, у стані наркотичного або
токсичного сп'яніння, або ухилення від
обов'язкових медичних оглядів,
навчання, інструктажу і перевірки
знань з охорони праці та протипожежної
охорони, в інших випадках, передбачених
законодавством. Жодної із зазначених
підстав не мала місце. Крім того, згідно
статуту приватної фірми «А і Є»
питання призначення та звільнення
директора фірми є винятковою
компетенцією власника фірми, а у
зв'язку із розширенням кількості
учасників приватної фірми рішення про
відсторонення позивача мало бути
розглянуто на загальних зборах
учасників, при умові попереднього
повідомлення всіх учасників у
установлений законом спосіб та строк
(за 30 днів до скликання зборів
відповідно до ст. 61 Закону України «Про
господарські товариства»), чого не було
зроблено, оскільки повідомлення про
збори від 02.06.2014р. було отримано
позивачем лише 12.06.2014р. В самому
повідомленні про збори не було
зазначено про слухання питання про
відсторонення позивача від виконання
обов'язків директора.

В судовому засіданні позивач,
представник позивача позовні вимоги
підтримали та просили задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 діючи
в інтересах приватної фірми «А і Є»,
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 в судовому
засіданні позов не визнав, надав суду
пояснення в яких вказав, що 06.10.1999 року
ОСОБА_7 була створена та зареєстрована
у встановленому законом порядку
приватна фірма «А і Є». Відповідно до
статуту приватної фірми управління
фірмою здійснюється власником через
призначений ним виконавчий орган -
дирекцію фірми, яка складається з
директора та комерційного директора.
ОСОБА_7 уклав контракти з ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 в липні 2009 року
отримали свідоцтва про право на
спадщину за законом на ? частину
майнових прав приватної фірми «А і Є»
кожний. Відповідно до статуту фірми у
разі смерті власника його майнові
права переходять до спадкоємця
(спадкоємців). В подальшому 13.05.2014р.
позивач одноосібно від імені фірми
всупереч вимогам статуту відчужила
майно фірми іншим юридичним особам.
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 за
даним фактом звернулись в
правоохоронні органи. 02.06.2014р.
відповідач ОСОБА_3 направив позивачу
повідомлення про скликання зборів
спадкоємців майнових прав приватної
фірми «А і Є» 13.06.2014р, на що позивач
повідомила, що належну їй ? частину
майнових прав подарувала за договором
дарування від 02.08.2013р. ОСОБА_8 За таких
обставин представник відповідачів
вказує, на те, що якщо позивач відчужила
свою частку майнових прав іншій особі,
то підстави звернення до суду як особи
яку нібито не повідомили про збори
відсутні. Крім того, враховуючи
неправомірні дії позивача щодо
відчуження нерухомого майна фірми,
наявність кримінального провадження з
цього приводу, рішення про усунення від
виконання обов'язків директора ОСОБА_5
прийнято відповідно до вимог ст. 99 ЦК
України, згідно положень якої
повноваження члена виконавчого органу
можуть бути в будь-який час припинені
або він може бути тимчасово
відсторонений від виконання своїх
повноважень. З урахуванням
вищевикладеного, просить в позові
відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов не визнав, просив в задоволенні
позову відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позов не визнала, просить в задоволенні
позову відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання
не з'явилась, причини неявки суду
невідомі.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні обставини справи та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статуту приватної фірми
«А і Є» в редакції від 30.04.2002 року
засновником фірми (далі власником) є
ОСОБА_7.

Відповідно до п. 5.3. керівництво
поточною діяльністю фірми здійснює її
виконавчий орган - дирекція фірми. До
складу дирекції входять директор та
комерційний директор. Очолює дирекцію
директор.

Відповідно до п. 5.4 статуту при
призначенні директора та комерційного
директора на посади власник укладає з
ними контракти, у яких визначаються
строки найму, права і відповідальність
членів дирекції перед власником. Умови
їх матеріального забезпечення і
звільнення від посад з урахуванням
гарантій, передбачених контрактами та
діючим законодавством.

03 червня 2002 року між власником
приватної фірми «А і Є» ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 укладено контракт, відповідно
до п. 1.1. власник фірми призначає ОСОБА_5
на посаду директора приватної фірми «А
і Є».

Відповідно до п. 6.2. контракт
припиняється : а) після закінчення
терміну його дії.

Пунктами 6.3 та 6.4 визначено підстави для
розірвання контракту з ініціативи
власника до закінчення терміну його
дії.

Відповідно до п. 7.1 контракту, цей
контракт набуває чинності з дня його
підписання і діє до 03 червня 2003 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер.

Відповідно до п. 4.3. статуту приватної
фірми «А і Є» у разі смерті власника
його майнові права переходять до
спадкоємця (спадкоємців).

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 в липні
2009 року отримали свідоцтва про право
на спадщину за законом на ? частину
майнових прав приватної фірми «А і Є»
кожний. Проте до 13.06 2014 року зміни до
статуту приватної фірми «А і Є» щодо
власників фірми не вносились.

02.06.2014р. ОСОБА_5 від спадкоємців
приватної фірми «А і Є» направлено
повідомлення про скликання зборів
спадкоємців ПФ «А і Є» 13.06.2014р. для
розгляду питання про внесення змін до
статуту щодо зміни учасників.

ОСОБА_5 отримавши повідомлення від
02.06.2014р. про скликання 13.6.2014р. зборів
спадкоємців направила листа, в якому
«черговий раз повідомила, що належну їй
1/4 частину майнових прав засновника
приватної фірми «А і Є» подарувала за
договором дарування від 02.08.2013р.
ОСОБА_8». На зборах 13.06.2014р. ОСОБА_5 не
була присутня.

13.06.2014р. відбулись збори власників
(спадкоємців) приватної фірми «А і Є»,
на яких були присутні ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_4, зборами прийнято рішення
тимчасово усунути з посади директора
ПФ «А і Є» ОСОБА_5 до закінчення
розгляду кримінального провадження №
0000038 (незаконне відчуження майна
фірми) порушеного щодо неї.

За положеннями ч. 3 ст. 21 КЗпП контракт є
особливою формою трудового договору, в
якому строк його дії, права, обов'язки і
відповідальність сторін (в тому числі
матеріальна), умови матеріального
забезпечення і організації праці
працівника,умови розірвання договору,
в тому числі дострокового, можуть
встановлюватися угодою сторін.

Відповідно до п. 6.3 контракту від
03.06.2002р. директор може бути звільнений з
посади, а цей контракт розірваний з
ініціативи власника до закінчення
строку його дії.

Крім цього, із записів в трудовій
книжці ОСОБА_5 вбачається, що 01.10.2005р. на
підставі наказу № 8 від 01.10.2005р. вона
переведена на посаду виконавчого
директора приватної фірми «А і Є».

Згідно з ч. 3 ст. 99 ЦК України члени
виконавчого органу господарського
товариства можуть бути у будь-який час
усунені від виконання своїх обов'язків,
якщо в установчих документах не
визначені підстави усунення членів
виконавчого органу від виконання своїх
обов'язків.

В Рішенні Конституційного суду України
від 12.01.2010р. № 1/рп зазначено, що
Усунення членів виконавчого органу
товариства від виконання обов'язків
(частина третя статті 99 Цивільного
кодексу) або відсторонення голови
виконавчого органу товариства від
виконання повноважень (абзац перший
частини другої статті 61 Закону України
„Про акціонерні товариства") за своєю
правовою природою, предметом
регулювання правовідносин і правовими
наслідками відрізняється від
відсторонення працівника від роботи на
підставі статті 46 Кодексу законів про
працю. ОСОБА_6 тому можливість
уповноваженого органу товариства
усунути члена виконавчого органу від
виконання ним обов'язків міститься не в
приписах Кодексу законів про працю, а у
статті 99 Цивільного кодексу, тобто не є
предметом регулювання нормами
трудового права.

Реалізація учасниками товариства
корпоративних прав на участь у його
управлінні шляхом прийняття
компетентним органом рішень про
обрання (призначення), усунення,
відсторонення, відкликання членів
виконавчого органу цього об'єднання
стосується також наділення або
позбавлення їх повноважень на
управління товариством. Такі рішення
уповноваженого на це органу мають
розглядатися не в межах трудових, а
корпоративних правовідносин, що
виникають між товариством і особами,
яким довірено повноваження з
управління ним.

У зв'язку з цим „усунення" відповідно
до частини третьої статті 99 Цивільного
кодексу є дією уповноваженого органу
товариства, спрямованою на
унеможливлення здійснювати членом
його виконавчого органу в межах
корпоративних відносин з товариством
повноважень у сфері управлінської
діяльності. Необхідність такої норми
зумовлено специфічним статусом члена
виконавчого органу, який отримав від
уповноваженого органу товариства
право на управління. За природою
корпоративних відносин учасникам
товариства має бути надано можливість
у будь-який час оперативно
відреагувати на дії особи, яка здійснює
представницькі функції зі шкодою для
інтересів товариства, шляхом
позбавлення її відповідних
повноважень.

Зважаючи на це, зміст положень частини
третьої статті 99 Цивільного кодексу
треба розуміти як право компетентного
(уповноваженого) органу товариства
усунути члена виконавчого органу від
виконання обов'язків, які він йому
визначив, у будь-який час, на свій
розсуд, з будь-яких підстав, але за
умови, якщо в установчих документах
товариства не були зазначені підстави
усунення.

Така форма захисту є специфічною дією
носіїв корпоративних прав у відносинах
з особою, якій вони довірили
здійснювати управління товариством, і
не може розглядатися в площині
трудового права, зокрема в аспекті
статті 46 Кодексу законів про працю.

Щодо заперечень представника позивача
в частині непоширенням вимог ст. 99 ЦК
України оскільки приватна фірма «А і Є»
за своєю організаційно-правовою формою
не була товариством, то згідно зі
статтею 83 Цивільного кодексу України,
яка визначає організаційно-правові
форми юридичних осіб, юридичні особи, у
тому числі і приватні підприємства,
можуть створюватися у формі товариств,
установ та в інших формах, встановлених
законом.

Приватне підприємство - юридична особа,
що діє на основі приватної власності
одного або кількох громадян, іноземців
або осіб без громадянства та його (їх)
праці чи з використанням найманої
праці (ст. 113 Господарського кодексу).
Приватним є також підприємство, що діє
на основі приватної власності суб'єкта
господарювання - юридичної особи. Закон
не висуває будь-яких вимог до
мінімального статутного капіталу
приватного товариства. Структура
корпоративного управління і режим
майна приватного підприємства
визначаються його засновником на
власний розсуд.

Приватне підприємство, також приватна
компанія, фірма - підприємство,
створене приватними особами, заснована
на приватній власності, і що оперує
приватним капіталом. Приватна компанія
має обмежене число членів з
лімітованим правом на передачу своїх
акцій і не має права повідомляти
публічну підписку на свої акції.

Щодо набуття статусу учасника
(засновника) приватної фірми «А і Є»
відповідачами лише з моменту
відповідної реєстрації змін до статуту
в державному реєстрі, то слід
зазначити, що державна реєстрація змін
до статуту - це акт публічно-правовий.
Внаслідок державної реєстрації змін
до статуту вони набувають ознаки
публічної достовірності, тобто
де-факто набувають чинності для
будь-яких третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги ОСОБА_5 не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні, а
тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 2012-215 ЦПК
України, ст. ст. 83,99 ЦК України, ст. 113 ГК
України, ст. 46 КЗпП, Рішенням КСУ від
12.01.2010р. № 1/пр, Законом України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців", суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_5 до Приватної фірми «А і
Є», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання
недійсним рішення власників та
поновлення на роботі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Хмельницької області, через
Хмельницький міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: