Провадження №2/761/4014/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

03 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві в приміщенні
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Державного підприємства «Державне
спеціалізоване видавництво «Вища
школа» про стягнення середнього
заробітку у зв»язку з затримкою
розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 в особі представника
ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
відповідача Державного підприємства
«Державне спеціалізоване видавництво
«Вища школа» про стягнення середнього
заробітку у зв»язку з затримкою
розрахунку при звільненні.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначила, що вона перебувала у
трудових стосунках з відповідачем і
перебувала на посаді провідного
редактора та була звільнена 14.08.2009
відповідно до наказу № 23-к від 14.08.2009 р.
При звільненні повний розрахунок
проведено не було, як вбачається з
довідки виданої відповідачем
заборгованість ДП «ДСВ «Вища школа»
перед позивачем становить - 5 136,24 грн.
станом на 14.09.2011 р. Шевченківським
районним судом м. Києва у 2012 році
винесено заочне рішення, яким стягнуто
з відповідача на користь ОСОБА_1
середній заробіток у зв'язку із
затримкою розрахунків при звільненні
за період з 14.08.2009 року по дату подання
позову - 17.05.2012 р., але і після ухвалення
судом рішення заборгованість не була
погашена в повному обсязі. На день
звернення до суду з даним позовом
відповідач також існує заборгованість,
яка підтверджується довідкою ВДВС
Шевченківського РУЮ в м. Києві. За таких
обставин представник позивач просить
суд стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
затримки розрахунку за 446 робочих днів
у сумі - 25 399,70 грн.

В подальшому представник позивача
16.04.2014 року подав заяву про збільшення
позовних вимог, де просив суд стягнути
з ДП «ДСВ «Вища школа» на користь
ОСОБА_1 у розмірі - 25 399,70 грн. за 446
робочих днів за період з 18.05.2012 р. по
24.02.2014 р., зважаючи на розмір
середньоденного заробітку позивача у
сумі - 56,95 грн.

В судове засідання
представник позивача не з»явився, але
направив до суду заяву про розгляд
справи у його відсутність та просив
позов задовольнити з викладених у
ньому підстав. Не заперечував проти
ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки не повідомив.
Направив до суду письмові заперечення
проти позову, де просив в задоволенні
позову відмовити з посилання на
необхідність застосування строків
позовної давності, оскільки 3-х
місячний термін звернення до суду на
час подачі позову пройшов.

Оскільки сторона позивача не
заперечувала проти проведення
заочного розгляду справи і відповідно
до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд
постановив ухвалу про заочний розгляд
справи на підставі наявних у справі
доказів.

Суд, розглянувши подані сторонами
документи, повно і всебічно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 було звільнено відповідачем з
займаної посади провідного редактора
14.08.2009 року відповідно до наказу № 23-к
від 14.08.2009 р.

Як вбачається з довідки наданої
відповідачем станом на 14.09.2011 р.
заборгованість підприємства перед
ОСОБА_1 становила - 5136,24 грн. Середня
заробітна плата (за один робочий день)
становить - 56,95 грн.

Також, встановлено, що рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 19.06.2012 р. задоволено позов
ОСОБА_1 до ДП «ДСВ «Вища школа» про
стягнення середнього заробітку за час
затримання розрахунку при звільненні
за період з 15.08.2009 р. по 17.05.2012 р. (682 днів)
у сумі - 38 839,90 грн.

Як свідчить довідка
державного виконавця ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві від
11.04.2014 р. за відкритим виконавчим
провадженням №39477501 погашення боргу не
відбулось, заборгованість із виплати
заробітної плати становить - 2 448,96 грн.;
за відкритим виконавчим провадженням
№ 35668311 погашення заборгованості
відбулось частково у сумі- 29 969,68 грн.,
заборгованість становить на 11.04.2014 р. - 8
870,22 грн.

В судовому засіданні не отримано
доказів, їх і не було надано
відповідачем щодо виконання
зобов'язань ним перед ОСОБА_1 щодо
проведення відповідних розрахунків
при звільненні в повному обсязі.

Також ДП «ДСВ «Вища школа» не
надано доказів, які б свідчили про
відсутність вини підприємства в таких
діях.

Пленум Верховного Суду
України в п. 20 своєї постанови № 13 від
24.12.199 року «Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці»
роз'яснив - установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він в цей
день не був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст. 117 КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
час затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому його вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Представник позивача просить суд
стягнути на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час затримки розрахунку
за період з 18.05.2012 р. по 24.02.2014 р., тобто за
447 днів, зважаючи на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 19.06.2012 року.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України
заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором, але не рідше двох разів на
місяць через проміжок часу, що не
перевищує шістнадцяти календарних
днів.

Згідно з ч.1 ст. 116 КЗпП при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в
день звільнення.

Згідно зі ст. 117 КЗпП в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

При обчисленні розміру середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку, суд керується Порядком
обчислення середньої заробітної
плати, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.02.1995
року № 100.

Представник позивача просить
суд стягнути з відповідача суму у
розмірі - 25 399,70 грн., виходячи з
розрахунку середньоденної плати
ОСОБА_1, яка відповідно до довідки
відповідача від 14.09.2011 р. становить - 56,95
грн. за весь період прострочення з
18.05.2012 року по 24.02.2014 року за - 447 робочих
днів (56,95 х 447).

Наданий представником
розрахунок, здійснений відповідно до
вимог чинного законодавства, було
перевірено в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних та
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Зважаючи на встановлені обставини,
беручі до уваги наявні в матеріалах
справи докази, суд вважає за можливе
задовольнити вимоги представника
ОСОБА_1

В той же час, суд не знаходить підстав
для задоволення клопотання сторони
відповідача про застосування строків
позовної давності і в зв»язку із цим
прийняття рішення про відмову у позові
з наступних підстав.

Так, відповідач просить задовольнити
вказане клопотання, посилаючись на
вимоги ч.1 ст.233 Кодексу законів про
працю України, п.24 постанови Пленуму
Верховного суду України №13 від 24.12.1999
року «Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці», де
встановлено 3-х місячний термін
звернення до суду працівника з дня,
коли він дізнався про порушення його
права.

Між тим, вказані доводи відповідача є
помилковими і не ґрунтуються на
вимогах закону та не випливають зі
змісту позовних вимог ОСОБА_1

Згідно ч.2 ст.233 Кодексу законів про
працю України зазначено, що у разі
порушення законодавства про оплату
праці працівник має право звернутися
до суду з позовом про стягнення
належної йому заробітної плати без
обмеження будь-яким строком.

Статею 238 КзпПУ передбачено, що при
розгляді трудових спорів у питаннях
про грошові вимоги, крім вимог про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи
(стаття 235), орган, який розглядає спір,
має право винести рішення про виплату
працівникові належних сум без
обмеження будь-яким строком.

Крім того, згідно рішення
Конституційного суду України від 22.02.2012
року у справі №1-5/2012 щодо офіційного
тлумачення положень статті 233 Кодексу
законів про працю України у
взаємозв»язку з положеннями статтей 117,
237-1 цього Кодексу роз»яснив, що для
звернення працівника до суду із заявою
про вирішення трудового спору щодо
стягнення середнього заробітку за весь
час затримки по день фактичного
розрахунку при звільненні та про
відшкодування завданої при цьому
моральної шкоди встановлено
тримісячний строк, перебіг якого
розпочинається з дня, коли звільнений
працівник дізнався або повинен був
дізнатись про те, що власник або
уповноважений ним орган, з вини якого
сталась затримка виплат всіх належних
при звільненні сум, фактично з ним
розрахувався.

З викладеного вбачається, що при
зверненні працівника до суду із
позовом про виплату належної йому
заробітної плати будь-які обмежені
строки для звернення до суду не
встановлені, а щодо стягнення
середнього заробітку у зв»язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
тримісячний строк повинен
обраховуватись з часу виплати
працівнику заборгованості, а тому
твердження відповідача про пропуск
позивачем 3-х місячного строку позовної
давності є безпідставним.

Розподіляючи судові витрати суд
керується вимогами ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 3,10,11,30,57,60,88,169,212-215,224-226
ЦПК України, ст. 115-117, 233, 238 КЗпП України,
суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Державне спеціалізоване
видавництво «Вища школа» про стягнення
середнього заробітку у зв»язку з
затримкою розрахунку при звільненні, -
задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства
«Державне спеціалізоване видавництво
«Вища школа» (ідентифікаційний код
02475659) на користь ОСОБА_1 середній
заробіток у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні у розмірі - 25
399 грн. 70 коп.

Стягнути з Державного підприємства
«Державне спеціалізоване видавництво
«Вища школа» (ідентифікаційний код
02475659) в дохід держави судовий збір у
розмірі - 253 грн. 99 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку. У цьому разі строк,
протягом якого розглядалася заява, не
включається до строку на апеляційне
оскарження рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: