інстанції: Кирилюк В.Ф. Провадження №
22-ц/773/1373/14 Категорія: 73 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Осіпука В.В., Матвійчук Л.В.,

при секретарі - Лимар Р.С.,

з участю:

прокурора Тарасюк Т.В.,

представника психіатричного
закладу Мосур С.М.,

представника заінтересованої
особи ОСОБА_2,

представника особи щодо якої
вирішується заява ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за заявою дільничного
лікаря-психіатра Волинської обласної
психіатричної лікарні № 1 міста Луцька
Мосур Світлани Мефодіївни про
проведення психіатричного огляду
особи в примусовому порядку за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 31 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року дільничний
лікар-психіатр Волинської обласної
психіатричної лікарні № 1 міста Луцька
Мосур С.М. звернулась в суд із заявою
про проведення психіатричного огляду в
примусовому порядку ОСОБА_4.

Вимоги обґрунтовані тим, що згідно
одержаних відомостей від комунального
лікувально-профілактичного закладу
«Міська клінічна стоматологічна
поліклініка» є достатні підстави для
обґрунтованого припущення про
наявність у громадянки ОСОБА_4,
жительки АДРЕСА_1 тяжкого психічного
розладу, внаслідок чого вона може
завдати шкоди своєму здоров'ю у зв'язку
з погіршенням психічного стану у разі
ненадання їй психіатричної допомоги.
Дане припущення ґрунтується на
інформації про численні звернення
Луцького МВ УМВС у Волинській області
до психіатричної лікарні, а також у
медичній документації закладу.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 31 липня 2014 року
заяву задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
покликаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
суду скасувати та ухвалите нове
рішення, яким в задоволенні заяви
відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у розгляді справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без зміни, виходячи з
наступного.

Згідно ст. 11 Закону України «Про
психіатричну допомогу», психіатричний
огляд особи може бути проведено без її
усвідомленої згоди або без згоди її
законного представника у випадках,
коли одержані відомості дають достатні
підстави для обґрунтованого
припущення про наявність у особи
тяжкого психічного розладу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, жителька
АДРЕСА_1, вперше зверталася до лікаря
поліклінічного відділу ВОПЛ №1 02.09.2004
року і в той час їй було діагностовано
помірно виражену депресивну реакцію з
соматичними симптомами. Так, з 29.09.2004
року по 29.10.2004 року вона проходила курс
лікування на денному стаціонарі ВОПЛ №
1 з діагнозом «Соматоформна
вегетативна дисфункція».

Луцьким МВ УМВС України у Волинській
області 24.11.2008 року, 14.01.2009 року, 22.01.2009
року надсилались клопотання до
Волинської обласної психіатричної
лікарні №1 про обстеження ОСОБА_4 та
надання їй психіатричної допомоги, що
були мотивовані неодноразовими
заявами останньої про її
переслідування і отруєння, які не
знаходили підтвердження. Зокрема,
22.03.2009 року в стані психомоторного
збудження ОСОБА_4 заподіяла тілесні
ушкодження сусідці, звинувативши її в
отруєнні газом шляхом запуску його в її
квартиру, за що була затримана
працівниками міліції та за рішенням
суду поміщена до Луцького МВ УМВС.
26.03.2009 року остання була оглянута
лікарем-психіатром у примусовому
порядку і при цьому їй було встановлено
діагноз «Шизофреноподібний розлад», з
яким вона в примусовому порядку, за
рішенням лікаря-психіатра, того ж дня
була госпіталізована у ВОПЛ №1, де
перебувала на стаціонарному лікуванні
з 26.03.2009 року по 22.05.2009 року з діагнозом
«Маячний розлад». Зазначена
госпіталізація була продовжена за
рішенням Луцького міськрайонного суду
від 01.04.2009 року.

Однак, після виписки із стаціонару на
прийом до лікаря-психіатра ОСОБА_4 не
зверталась, в той час, як 16.02.2010 року,
12.10.2010 року, 29.08.2011 року до психіатричної
лікарні надходили звернення головного
лікаря санепідстанції м. Луцька та
Луцького району, Луцького РВ УМВС
України у Волинській області про
надання інформації щодо перебування
ОСОБА_4 на психіатричному обліку,
перевірку стану психічного здоров'я,
мотивовані її неодноразовими,
некоректними зверненнями про
неприємні запахи в квартирі, отруєння,
і її неадекватною поведінкою при
розгляді таких звернень.

А 05.06.2014 року до психіатричної лікарні
надійшло звернення комунального
лікувально-профілактичного закладу
«Міська клінічна стоматологічна
поліклініка» про вирішення питання про
примусову госпіталізацію ОСОБА_4 в
зв'язку з її поведінковими розладами.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, 24.07.2014 року в приміщенні
прокуратури міста Луцька ОСОБА_4
створила конфліктну ситуацію своєю
поведінкою (а.с. 19-25).

Згідно довідки, наданої комунальним
закладом «Луцький центр первинної
медико-санітарної допомоги» ОСОБА_4
неодноразово рекомендувалися
консультації психіатра, однак вона від
огляду її даним фахівцем відмовлялася.

Задовольняючи заяву дільничного
лікаря-психіатра Волинської обласної
психіатричної лікарні № 1 міста Луцька,
суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про те, що є достатні
підстави для обґрунтованого
припущення про наявність у ОСОБА_4
психічного розладу, внаслідок чого
вона може завдати шкоди своєму
здоров'ю, а тому надав дозвіл на
проведення її психіатричного огляду у
примусовому порядку.

В апеляційній скарзі не наведено
доводів на спростування таких
висновків суду.

Ті обставини, що дільничний
лікар-психіатр Волинської обласної
психіатричної лікарні № 1 міста Луцька
Мосур С.М. вже неодноразово зверталася
до суду з приводу психіатричного
огляду в примусовому порядку ОСОБА_5, є
доказом занепокоєння заявника
неадекватною поведінкою останньої, а
те що попередніми рішеннями суду було
відмовлено в задоволенні заяви,
свідчить лише про те, що на той час не
було достатньо доказів для здійснення
психіатричного огляду в примусовому
порядку.

Покликання апелянта на ту обставину, що
суд порушив норми процесуального
права, розглянувши справу без її
участі, не впливають в даному випадку
на правильність ухваленого рішення,
оскільки, як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_4 була присутня в судовому
засідання 31 липня 2014 року, однак після
виходу суду в нарадчу кімнату для
виріщення заяви про відвід судді,
остання покинула судове засідання і
більше не з'явилася, що свідчить про
небажання її добросовісно здійснювати
свої процесуальні права та виконувати
процесуальні обов'язки.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції на підставі встановлених в
судовому засіданні фактів, що
підтверджуються належними доказами,
при винесенні рішення правильно
застосовано норми матеріального і
процесуального права, а тому підстав
для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 31 липня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді