У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») на рішення апеляційного
суду Чернігівської області від 24
червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду із указаним позовом,
у якому просило стягнути із ОСОБА_4 на
свою користь заборгованість за
кредитним договором у розмірі 22 467 грн 84
коп. та вирішити питання про розподіл
судових витрат.

В обґрунтування позову зазначало, що
між ним та ОСОБА_4

29 листопада 2006 року було укладено
кредитний договір, відповідно до якого
останній отримав кредит у розмірі 5 тис.
грн у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку із сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 30 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом із кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

ОСОБА_4 умови договору не виконував, не
надав своєчасно грошові кошти для
погашення заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов договору. На
підставі цього позивач звернувся до
суду.

Рішенням Корюківського районного суду
Чернігівської області від

22 травня 2014 року позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 29 листопада 2006 року у розмірі 22 467
грн 84 коп. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 24 червня

2014 року рішення місцевого суду
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
місцевого суду.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції,
перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду, на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного
висновку про те, що позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» не підлягає задоволенню,
керуючись при цьому нормами ст. 267 ЦК
України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити
оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 24 червня

2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник