АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м. Ніжині та
Ніжинському районі Чернігівської
області на ухвалу судді Оболонського
районного суду м. Києва від 11 вересня
2014р. про відмову у відкритті
провадження за позовом Управління
Пенсійного фонду України в м. Ніжині та
Ніжинському районі Чернігівської
області до ОСОБА_1

про стягнення надмірно виплаченої
пенсії,

встановила:

ухвалою судді від 11 вересня 2014р.
відмовлено у відкритті провадження у
даній справі.

У поданій апеляційній скарзі
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ніжині та Ніжинському районі
Чернігівській області просить ухвалу
судді скасувати, постановити нову
ухвалу про відкриття провадження у
справі.

Апелянт посилається на
порушення суддею норм процесуального
права.

Апелянт, будучи належним чином
повідомленим про день та час розгляду
апеляційної скарги (с.с.32), у судове
засідання не з'явився, направив
клопотання про розгляд справи у
відсутність його представника (с.с.34),
тому відповідно до ст. 305 ЦПК України
колегія суддів провела судовий розгляд
у відсутність апелянта.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення відповідача,
який просив залишити ухвалу судді без
змін, вивчивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті
провадження у справі, суддя виходив з
того, що дана справа не підлягає
розгляду у порядку цивільного
судочинства.

Проте, погодитися з таким
висновком судді не можна, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегова-

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/12825/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Тітов М.Ю.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.них
повноважень.

Відповідно до ч. 2 вищевказаної статті
до адміністративних судів можуть бути
оскар -

- 2 -

жені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно ч. 4 ст. 21 КАС України вимоги про
відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає
підстави для однозначного висновку про
те, що адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди лише за наявності таких умов:
вимоги мають стосуватись шкоди,
завданої лише суб'єктом владних
повноважень; такі вимоги мають бути
поєднанні з вимогою про визнання
протиправними рішення, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень (правова позиція
Верховного суду України у справі
№21-204а13).

Крім того, відповідно до постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України «Про внесення змін до
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
20.05.2013 року № 8 «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів»
від 14.02.2014 року №2 виключено пункт 16.2,
яким було роз'яснено, що право на
звернення до суду з позовами про
стягнення надміру виплачених коштів
випливає з функцій контролю за
витрачанням коштів цього фонду, тобто у
зв'язку зі здійсненням суб'єктом
владних повноважень владних
управлінських функцій. У зв'язку з цим
через публічно-правовий характер
спірних відносин вирішення таких
спорів належить до юрисдикції
адміністративних судів.

Отже, позови про стягнення надмірно
виплаченої пенсії розглядаються у
порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження,
суддя вказані норми процесуального
законодавства, а також правову позицію
Верховного Суду України не врахував,
чим порушив норми процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення питання, тому колегія суддів
ухвалу судді скасовує, а справу
повертає до суду першої інстанції для
вирішення питання про прийняття
позову.

Проте, вимоги апеляційної скарги про
відкриття провадження у справі
задоволенню не підлягають, оскільки
вирішення даного питання відповідно до
ст. 122 ЦПК України віднесено до
компетенції судді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ніжині та
Ніжинському районі Чернігівської
області задовольнити частково.

Ухвалу судді Оболонського
районного суду м. Києва від 11 вересня
2014р. скасувати, справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ніжині та Ніжинському районі
Чернігівської області до ОСОБА_1 про
стягнення надмірно виплаченої пенсії
повернути до Оболонського районного
суду м. Києва для вирішення питання про
прийняття.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, оскарженню у
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: