АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції Зарицька Ю.Л.
Апеляційне провадження №22-ц/796/8646/2014
Доповідач Музичко С.Г.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючого судді
Музичко С.Г.

суддів
Семенюк Т.А., Кравець В.А.,
при секретарі
Круглику В.В.

розглянула у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Подільського районного суду
м. Києва від 01 грудня 2009 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення
матеріальних збитків, авансового
платежу, пені,-

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Подільського районного
суду м. Києва від 01 грудня 2009 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
авансовий платіж в сумі 195 00 грн. пеню в
сумі 469 950 грн., судовий збір в сумі 1 700
грн. ., витрати на інформаційно-технічне
забезпечення в сумі 30 грн., а всього 666 680
грн. В решті вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від
09.01.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1
задоволено. Рішення Подільського
районного суду м. Києва від 01 грудня 2009
року в частині стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 коштів скасовано та
ухвалено в цій частині нове рішення
наступного змісту . Відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення авансового платежу та
пені.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України від 16.04.2014 року касаційну
скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6
задоволено частково. Рішення
апеляційного суду м. Києва від 9 січня
2014 року у частині відмови у задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 скасовано
справу в цій частині направлено на
новий розгляд до цього суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції в частині стягнення
солідарно авансового платежу в сумі 195
000 грн., пені в cyмі 469 950 грн., судового
збору в сумі 1 700 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення в
сумі 30 грн, а всього 666680 грн.. Зазначає,
що вказаного авансового платежу не
отримувала, документів щодо продажу
будинку та земельної ділянки не
підписувала.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав апеляційну скаргу.
Представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Умовами ст.530 ЦК України передбачено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Судом першої інстанції встановлено, що
18.09.2008 року між ОСОБА_2 за
посередництвом ріелтора ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, яка діяла від свого імені та від
імені своєї матері ОСОБА_1 та чоловіка
ОСОБА_5, укладено попередній договір
купівлі-продажу будинку та земельної
ділянки, які знаходяться по АДРЕСА_1.
Предметом та метою цього договору було
укладення основного договору
купівлі-продажу зазначеного майна до 31
березня 2009 року.

Відповідно до п. 4 попереднього
договору продавці зобов'язані були
гарантувати покупцеві відсутність
прав третіх осіб на житловий будинок та
земельну ділянку, а також гарантувати
відсутність інших обтяжень, що можуть
перешкодити укладенню основного
договору.

Згідно п. 6 даного договору на
забезпечення виконання зобов'язання
при його укладенні друга сторона
передала, а перша сторона отримала 121 250
грн. У якості гарантійного платежу
(авансу). Зазначена сума гарантійного
платежу (авансу) за курсом
Національного банку України на день
підписання даного договору
еквівалентна 25 000 (двадцяти тисячам)
доларів .

Проте договір укладений не був
оскільки, ухвалою Подільського
районного суду м.Києва від 27.03.2009 року
було накладено арешт на житловий
будинок 35 по вул. Воздвиженській, у м.
Києві, про що позивач, дізналась
отримавши лист від Приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 датований
03.04.2009 року (а.с.12)

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Пунктом 7 попереднього договору
передбачено, що у разі порушення умов
попереднього договору позивач вправі
вимагати від продавця пеню у розмірі 1 %
та за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК
України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання. Сплата
неустойки є правовим наслідком у разі
порушення зобов'язання (п. З ч. 1 ст. 611 ЦК
України).

Судова колегія погоджується наведеним
судом розміром нарахованої пені за
період 04.04.2009 року до 30.11.2009 року, тобто
за 241 день та становить: (195000/100%) * 241 = 469950
гривень.

Стаття 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
установлено фактичний розмір пені,
який не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла в період, за який
сплачується пеня. Проте, зазначена
норма матеріального права не поширює
свою дію на правовідносини між
фізичними особами.

Пункт 6 ст. 232 Господарського кодексу
України щодо строку в 6 місяців за який
може бути нарахована пеня,
застосовується у господарському спорі.

Таким чином, розрахунок пені є вірним,
підстав для зменшення пені колегія
суддів не вбачає, оскільки з часу
постановлення рішення від 01 грудня 2009
року відповідачі не внесли жодного
платежу щодо погашення авансу та пені.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 01 грудня 2009 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
його проголошення, але може бути
оскаржено протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий

Судді