У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мазур Л.М., суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,-розглянувши
у судовому засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 24 січня 2014 року та рішення
апеляційного суду Сумської області від
20 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом, в якому просило стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором від 28 березня 2007
року № б/н у сумі 29 871 грн 05 коп.

Позивач посилався на те, що 28 березня 2007
року між ним та ОСОБА_6 було
укладено кредитний договір б/н, за яким
останній отримав кредит у розмірі 4 тис
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24 % на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення коштів, що відповідає
строку дії картки. У подальшому
кредитний ліміт було збільшено до 10 тис
грн., але взятих на себе зобов'язань
відповідач не виконав, у зв'язку з чим
станом на 31 травня 2013
року утворилась заборгованість у
розмірі 29 871 грн 05 коп., з яких: 9 991 грн 02
коп. заборгованості за кредитом, 10 560
грн 61 коп. заборгованості за процентами
за користування коштами, 7 420 грн 80 коп.
заборгованості з комісії за
користування кредитом, 500 грн штрафу
(фіксована частина) та 1 398 грн 62 коп.
штрафу (процентна складова).

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від

24 січня 2014 року відмовлено в
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Рішенням апеляційного суду Сумської
області від 20 серпня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано й
ухвалено нове рішення у справі про
часткове задоволення позову ПАТ КБ
«ПриватБанк», стягнуто на його користь
з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним
договором від 28 березня 2007 року у
загальній сумі 13 876 грн 25 коп., з яких: 2
372 грн 77 коп. - заборгованість за
кредитом, 6 569 грн 77 коп. - заборгованість
за процентами за користування
кредитом, 3 796 грн 76 коп. - заборгованість
з комісії за користування кредитом, 500
грн - штраф (фіксована частина), 636 грн 95
коп. - штраф (процентна складова).
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено у зв'язку з пропуском
позовної давності.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує
питання про скасування ухвалених у
справі судових рішень, мотивуючи свої
доводи порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Рішення апеляційного суду не
відповідає цим вимогам.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 28 березня 2007 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було
укладено кредитний договір б/н, за яким
банк надав, а позичальник отримав 4 тис.
грн у вигляді встановленого ліміту на
платіжну картку зі сплатою 24 % річних на
суму залишку заборгованості за
кредитом із кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. У подальшому кредитний ліміт
було збільшено до 10 тис. грн.

Відповідно до умов договору погашення
кредиту здійснюється щомісячними
платежами у розмірі 7 % від суми трат,
строк погашення процентів за кредитом -
щомісячно за попередній місяць, строк
погашення кредиту - у повному обсязі не
пізніше останнього дня місяця,
вказаного на платіжній картці.

Відповідач не виконав взяті на себе
зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 31
травня 2013 року за ним рахувалася
заборгованість у загальному розмірі 29
871 грн 05 коп., з яких: 9 991 грн 02 коп. -
заборгованість за кредитом, 10 560 грн 61
коп. - заборгованість за процентами за
користування коштами, 7 420 грн 80 коп. -
заборгованість з комісії за
користування кредитом, 500 грн - штраф
(фіксована частина) та
1 398 грн 62 коп. - штраф (процентна
частина).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустило
трирічний строк позовної давності та
не порушувало питання про його
поновлення.

Апеляційний суд не погодився з таким
висновком суду першої інстанції й
вважав, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
підлягає частковому задоволенню
виходячи із того, що 19 вересня 2013 року
відповідач подав до місцевого суду
заперечення на позов, в яких просив
відмовити в задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» у зв'язку зі спливом
строку позовної давності, що, на думку
суду, фактично і є заявою відповідача
про застосування строку позовної
давності. Разом із цим суд встановив,
що умовами договору про надання
банківських послуг, укладеного між
сторонами, передбачено погашення боргу
частинами (щомісячними платежами), а
отже, перебіг позовної давності за
вимогами банку слід обчислювати по
кожному простроченому платежу.
Виходячи із цього, суд визначив, що ПАТ
КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом
до суду 21 серпня 2013 року про стягнення
заборгованості за кредитом, процентами
за користування кредитом та
заборгованості з комісії за
користування кредитом за період з 23
серпня 2007 року до 31 травня 2013 року, отже,
підлягає стягненню заборгованість
тільки в межах трьох років, що
передували зверненню до суду, тобто за
період з 30 серпня 2010 року до 31 травня 2013
року, у той же час у решті
заборгованості за період з 23 серпня 2007
року до 29 серпня 2010 року суд відмовив.

Однак, зробивши такий висновок, суд
апеляційної інстанції не врахував
правової позиції Верховного Суду
України, викладеної у постанові
від 19 березня 2014 року у справі №
6-14цс14, згідно з якою, відповідно до
Правил користування платіжною карткою,
які є складовою кредитного договору,
картка діє в межах визначеного нею
строку. За таким договором, що визначає
щомісячні платежі погашення кредиту та
кінцевий строк повного погашення
кредиту, перебіг позовної давності (ст.
257 ЦК України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

З урахуванням викладеного суду слід
належним чином дослідити умови
договору й визначити період, за який
підлягає стягненню заборгованість, в
межах строку позовної давності.

Оскільки неповнота з'ясування обставин
у справі та порушення зазначених норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення спору, і ці порушення були
допущені апеляційним судом, то рішення
цього суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Сумської
області від 20 серпня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Л.М. Мазур А.О. Леванчук А.В. Маляренко
В.А. Нагорняк Т.О. ПисанаГоловуючий
Судді: