Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №289/310/14-ц
Головуючий у 1-й інст. Невмержицький
Доповідач Зарицька Г. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді
Зарицької Г.В.

суддів:
Коломієць О.С., Якухно О.М.

секретаря
Крижанівської М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування витрат на правову
допомогу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Радомишльського районного
суду Житомирської області від 06 травня
2014 року

встановила:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з
відповідача на його користь 9225 грн
витрат, пов'язаних з наданням йому
правової допомоги. В обґрунтування
вимог зазначав, що вироком Малинського
районного суду від 19 листопада 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Житомирської
області від 29.01.2013 р., встановлено що 08
липня 2009 року ОСОБА_2 під час сварки
наніс ОСОБА_1 удар в обличчя,
спричинивши при цьому легкі тілесні
ушкодження з короткочасним розладом
здоров'я. Вироком суду стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 491 грн 44 коп у
відшкодування матеріальної шкоди та 1500
грн у відшкодування моральної шкоди. У
зв'язку з вчиненням відповідачем
злочину, він змушений був звертатися за
правовою допомогою до адвокатів.
Витрати, які він поніс за надання
правової допомоги, становлять 9225 грн.
Посилаючись на ст.1166 ЦК України,
постанову Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1989 р. №3 „Про практику
застосування судами законодавства про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної злочином і стягнення
безпідставно нажитого майна", просив
задовольнити позов.

Рішення Радомишльського районного
суду Житомирської області від 06 травня
2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9225
грн у відшкодування витрат на правову
допомогу.

В апеляційній сказі ОСОБА_2 просить
рішення скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову. Апелянт зазначає, що позивач не
надав суду доказів про те, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 є фахівцями в галузі права, не
надав розрахунку компенсації витрат на
правову допомогу. Крім того, з вироку
Малинського райсуду від 19.11.2012 р. видно,
що питання про стягнення витрат на
правову допомогу вже розглядалось.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач своїми протиправними діями,
які доведені вироком суду, змусив
позивача витрачати кошти на залучення
до свого захисту адвокатів, чим завдав
йому майнової шкоди.

Проте такого висновку суду дійшов
внаслідок неправильного застосування
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги.

Згідно з ч.1 ст.79 ЦПК України витрати на
правову допомогу відносяться до
судових втрат.

За положеннями ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
вимог, а відповідачеві - пропорційно до
тієї частини позовних вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Як видно з матеріалів справи, вироком
Малинського районного суду
Житомирської області від 19 листопада
2012 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у
вчиненні злочину, передбаченому ч.2
ст.125 КК України. Вироком встановлено,
що 08 липня 2009 року близько 08 год. в
АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на ґрунті
особистих неприязних стосунків
виникла сварка, що переросла в бійку.
Під час бійки ОСОБА_2, діючи з метою
спричинення тілесних ушкоджень, наніс
ОСОБА_1 близько трьох ударів кулаком
правої руки в область голови, внаслідок
чого ОСОБА_1 заподіяні легкі тілесні
ушкодження з короткочасним розладом
здоров'я у вигляді струсу головного
мозку та післятравматичної
первікалгії.

У своєму позові позивач просив
стягнути витрати на правову допомогу,
які він поніс у зв'язку з розглядом
кримінальної справи.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.12 постанови №2 від 12 червня
2009 року „Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції" у тому разі коли
питання про судові витрати не було
вирішено при ухваленні рішення, суд, що
його ухвалив, вирішує це питання
відповідно до пункту 4 частини першої
статті 220 ЦПК за заявою осіб, які беруть
участь у справі, чи з власної
ініціативи ухваленням додаткового
рішення. У зв'язку з цим питання про
судові витрати не можуть вирішуватись
іншим судом або шляхом пред'явлення
позову в іншій справі.

Розглядаючи позов в порядку цивільного
судочинства, наведених роз'яснень
Пленуму Верховного Суду України суд
першої інстанції не врахував та
безпідставно стягнув з відповідача на
користь позивача витрати на правову
допомогу, вважаючи їх майновою шкодою,
заподіяною внаслідок вчинення злочину.

За таких обставин, коли судом першої
інстанції неправильно застосовані
норми матеріального права та порушені
норми процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

Колегія суддів роз'яснює, що для
вирішення питання про судові витрати
ОСОБА_1 вправі звернутися до суду, який
розглядав кримінальну справу в порядку
кримінального судочинства.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Радомишльського районного
суду Житомирської області від 06 травня
2014 року скасувати і ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча
Судді: