Номер провадження: 22-ц/785/6918/14
Головуючий у першій інстанції Огренич
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 жовтня 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Суворова В.О.,
Черевка П.М.,

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою

Моторного (транспортного) страхового
бюро України на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 29 квітня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до Моторного (транспортного)
страхового бюро України, ОСОБА_4, третя
особа Закрите акціонерне товариство
«Українська екологічна страхова
компанія» - «Про відшкодування
матеріального збитку та моральної
шкоди», -

ВСТАНОВИЛА:

30.08.2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із
зазначеним позовом, який у подальшому
був неодноразово уточнений, по якому
просив стягнути з відповідача МТСБУ
матеріальні збитки в розмірі 18330 грн. та
стягнути з відповідача ОСОБА_4 моральну
шкоду в розмірі 1000 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилався на те, що 22.03.2012 року
в м. Одесі на вул. Костанді відповідач
ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з
причепом марки «КРД», д/н НОМЕР_2, не
вибрав безпечну швидкість руху,
здійснив обгін автомобіля марки
«Мерседес», д/н НОМЕР_4 під керуванням
позивача, власником якого є ОСОБА_5,
який рухався попереду, не
переконавшись в тому, що водій надав
сигнал повороту ліворуч, внаслідок
чого здійснив зіткнення з даним
автомобілем. В результаті ДТП
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження. Постановою Біляївського
районного суду Одеської області від
23.04.2012 року ОСОБА_4 визнано винним у
скоєні ДТП. 14.12.2011 року між ЗАТ
«Українська екологічна страхова
компанія» та власником автомобіля
ОСОБА_2 було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, однак, при зверненні до ЗАТ
«Українська екологічна страхова
компанія» з заявою про проведення
страхового відшкодування було
повідомлено, що страхова компанія
визнана банкрутом, а тому, позивач
вважає, що матеріальні збитки повинно
виплатити МТСБУ.

Крім того, позивач зазначив, що своїми
діями відповідач ОСОБА_4 завдав йому
моральної шкоди, яка виразилась у
душевних стражданнях та негативних
емоціях і переживаннях з приводу
пошкодженого майна, оскільки він є
інвалідом ІІ групи, людиною похилого
віку і тривалий час був вимушений
користуватися громадським
транспортом, що порушує нормальні
життєві зв'язки через неможливість
продовження активного громадського
життя.

Позивач та його представник позовні
вимоги підтримали, просили їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник
позовні вимоги визнали.

Представник відповідача МТСБУ у
судове засідання не з'явився,
повідомлявся належним чином, про
причини неявки до суду не повідомив.

Представник третьої особи ЗАТ
«Українська екологічна страхова
компанія» у судове засідання не
з'явився, повідомлявся належним чином,
про причини неявки до суду не
повідомив.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 29.04.2014 року позов ОСОБА_3 був
задоволений, стягнуто з МТСБУ на
користь позивача витрати, пов'язані з
виплатою страхового відшкодування у
розмірі 18330 грн., стягнуто з ОСОБА_4 на
користь позивача у відшкодування
моральної шкоди 1000 грн.

25.06.2014 року МТСБ України подало
апеляційну скаргу на вказане рішення
суду, по якій просить рішення районного
суду скасувати, ухвалити у справі нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та на неправильне
застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених у
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлені наступні фактичні
обставини по справі.

22.03.2012 року в м. Одесі на вул. Костанді
відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем
НОМЕР_3 з причепом марки «КРД», д/н
НОМЕР_2, не вибрав безпечну швидкість
руху, здійснив обгін автомобіля марки
«Мерседес», д/н НОМЕР_4 під керуванням
ОСОБА_3, власником якого є ОСОБА_5, який
рухався попереду, не переконавшись в
тому, що водій надав сигнал повороту
ліворуч, внаслідок чого здійснив
зіткнення з вказаним автомобілем. В
результаті ДТП транспортні засоби
отримали механічні пошкодження.

Постановою Біляївського районного
суду Одеської області від 23.04.2012 року
ОСОБА_4 було визнано винним у скоєні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КпАП України та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно звіту № 26/03/12, складеного ФОП
ОСОБА_6 від 04.04.2012 року вартість
матеріального збитку, заподіяного
власникові автомобілю марки
«Мерседес», внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди станом
на 28.03.2012 року складає 18330,20 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, власником
автомобілю марки «Мерседес», д/н НОМЕР_4
1997 року випуску, є ОСОБА_5, право на
керування має ОСОБА_2

Під час дорожньо-транспортної пригоди
22.03.2012 року автомобілем, на підставі
довіреності, керував позивач ОСОБА_3

14.12.2011 року між ЗАТ «Українська
екологічна страхова компанія» та
ОСОБА_2 був укладений договір № АВ 0869035
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, предметом якого є страхування
транспортного засобу марки «Мерседес»,
д/н НОМЕР_4 1997 року випуску, що належить
ОСОБА_5 на праві власності, зі строком
дії договору з 15.12.2011 року по 14.12.2012 року.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму, а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України
передбачено, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, які її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

З метою отримання страхового
відшкодування, власник автомобіля
марки «Мерседес», своєчасно звернувся
до ЗАТ «Українська екологічна страхова
компанія» з відповідною заявою, але
страховою компанією будь-яких дій щодо
визначення суми страхового
відшкодування та виплати суми
страхового відшкодування не
проводилось.

Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства. Спеціальні
норми щодо регулювання даних
правовідносин містить Закон України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик, відповідно до
лімітів відповідальності страховика,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Господарського суду м. Києва
від 11.11.2013 року ЗАТ «Українська
екологічна страхова компанія» визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру.

Відповідно до абз. г п. 41.1. ст. 41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду
захисту потерпілих відшкодовує шкоду
на умовах, визначених цим Законом, у
разі її заподіяння, у тому числі: у разі
недостатності коштів та майна
страховика - учасника МТСБУ, що
визнаний банкрутом та/або
ліквідований, для виконання його
зобов'язань за договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності.

06.12.2012 року ОСОБА_3 звернувся до
відповідача МТСБУ з заявою про сплату
йому страхового відшкодування, яку
було отримано МТСБУ 11.12.2012 року, що
підтверджується відповідним поштовим
повідомленням, але будь-яких дій з боку
відповідача, щодо виплати суми
страхового відшкодування, не було
здійснено.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком
районного суду про те, що вимоги
позивача до МТСБ України про
відшкодування матеріальної шкоди
підлягають задоволенню.

Згідно з Постановою Пленуму ВСУ від
31.03.1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» та ст. 23 ЦК України
розмір відшкодування моральної шкоди
суд визначає в границях заявлених
вимог залежно від характеру й обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням у
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача й інших обставин
(характеру й тривалості страждань,
стану здоров'я потерпілого, ваги
заподіяної травми, наслідків тілесних
ушкоджень, істотність змушених змін у
його життєвих і виробничих відносин,
намірів з якими діяла особа, що
спричинила шкоду).

Враховуючи викладене, приймаючи до
уваги, що позивачу завдано також
моральну шкоду, яка пов'язана з
хвилюваннями та моральними
стражданнями з причини пошкодження
автомобілю, порушенням укладу його
життя, погіршенням його фінансового
стану, у зв'язку з перебуванням
автомобіля у ремонті, колегія суддів
погоджується з висновком районного
суду, що вимоги про стягнення з
відповідача ОСОБА_4 моральної шкоди в
розмірі 1000 грн., відповідають вимогам
розумності і справедливості, а тому
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підтвердження своїх вимог і
заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

З матеріалів цивільної справи
вбачається, що позивачем по справі були
надані належні допустимі письмові
докази на підтвердження доводів та
позовних вимог.

Право на захист є складовою частиною
самого суб'єктивного права поряд із
правом на власні дії, а також правом
вимагати певної поведінки від
зобов'язаних осіб.

Цивільний інтерес підлягає захисту,
якщо він не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає, що районний суд,
давши оцінку поясненням сторін по
справі та на підставі сукупності
зібраних по справі доказів, прийшов до
правильного обґрунтованого висновку,
що твердження позивача є доведеними та
підтвердженими, у зв'язку з чим
підлягаючими задоволенню.

Висновки суду першої інстанції
відповідають вимогам норм права, на які
посилається суд під час розгляду
справи і фактичним обставинам по
справі, а також підтверджується
зібраними по справі доказами.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які мають бути підставами для
скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є
неспроможними, висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
є правильним по суті, відповідає
вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України,
підстави для його скасування та
ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Моторного
(транспортного) страхового бюро
України - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 29 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І.
Сватаненко

В.О. Суворов

П.М. Черевко

08.10.2014 року
м. Одеса