У х в а л а

іменем україни

03 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мостової Г.І., суддів:
Наумчука М.І., Остапчука
Д.О.,-розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, про розподіл майна, придбаного
у період шлюбу, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Донецької області від 05 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ
майна, придбаного у період шлюбу.

В обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що під час перебування
у шлюбі з відповідачем з 21 листопада 1992
року до 04 серпня 2010 року ними внесено
спільні кошти до статутного капіталу
ТОВ «Рябінушка» у сумі 42 065 грн, що
складає 43 % статутного капіталу
товариства. Іншими співвласниками
вказаного підприємства є ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, які володіють 20 % та 37 %
відповідно.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просила суд поділити спільну
сумісну власність подружжя, а саме 43 %
частки у статутному капіталі
товариства шляхом визнання за нею
права власності на Ѕ частину у
гривневому еквіваленті 43 % частки у
статутному капіталі товариства.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 01 квітня 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено.

Поділено спільну сумісну власність
подружжя, а саме 43 % частки у статутному
капіталі в рівних частинах.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ
частину гривневого еквіваленту 43 %
частки у статутному капіталі ТОВ
«Рябінушка», що становить 769 268 грн 07
коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 769
268 грн 07 коп., що є Ѕ частиною 43 % частки у
статутному капіталі ТОВ «Рябінушка».
Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 05 червня 2014 року рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 01 квітня 2014 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким поділено
спільну сумісну власність подружжя
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що складається з
коштів внесених до статутного фонду
орендного підприємства «Рябінушка» у
розмірі 900 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 450
грн, що є Ѕ частиною грошових коштів,
внесених до статутного фонду орендного
підприємства «Рябінушка». Вирішено
питання про стягнення судового збору. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує
питання про скасування рішення суду
апеляційної інстанції із залишенням у
силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5
перебували у зареєстрованому шлюбі з 21
листопада 1992 року до 27 квітня 2010 року, а
також 27 квітня 2010 року шлюб між
сторонами було зареєстровано повторно,
після чого 04 серпня 2010 року розірвано
вдруге.

Відповідно до договору купівлі-продажу
державного комунального майна
орендованого підприємства «Рябінушка»
від 07 лютого 1995 року, укладеного між
Фондом комунального майна Донецької
міської ради та організацією орендарів
трудового колективу орендного
підприємства «Рябінушка», згідно з
умовами якого трудовий колектив
викупив державне комунальне майно
орендного підприємства «Рябінушка»,
яке знаходиться за адресою: вул.
Пархоменко, 28, м. Донецьк, за ціною 233 393
000 карбованців.

Згідно з листом учасників організації
орендарів орендного підприємства
«Рябінушка» на придбання об'єкта
приватизації ОСОБА_5 заявлені особисті
кошти у розмірі 90 000 000 карбованців та
приватизаційний іменний сертифікат на
суму 1 050 000 карбованців.

Відповідно до заяви, посвідченої
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_8
від 24 січня 1997 року, зареєстрованою у
реєстрі за № 275, ОСОБА_5 передав свою
долю засновника 39 % у статутному фонді
ТОВ «Рябінушка» ОСОБА_9

Згідно заяви, посвідченої приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_8 від 18
грудня 2002 року, зареєстрованою у
реєстрі за № 5479, ОСОБА_9 просила вивести
її зі складу засновників ТОВ
«Рябінушка» та передала свою долю
засновника 43 % у статутному фонді ТОВ
«Рябінушка» ОСОБА_5

Відповідно до змін до статуту та
установчого договору ТОВ «Рябінушка»
від 26 листопада 2003 року, товариство має
статутний фонд у розмірі 97 825 грн 50 коп.,
який розподіляється наступним чином:
ОСОБА_5 - 42 065 грн або 43 %; ОСОБА_6 - 19 565 грн
10 коп. або 20 %; ОСОБА_7 - 36 195 грн 40 коп. або
37 %.

Відповідно до балансу ТОВ «Рябінушка»
станом на 19 жовтня 2012 року на
підприємстві відсутні доходи
майбутніх періодів.

Згідно інвентаризаційного опису
оборотних активів станом на 19 жовтня 2012
року ТОВ «Рябінушка» є власником:
будівлі їдальні на вул. Пархоменко, 28 у
м. Донецьку; павільйону пивбару на вул.
Пархоменко, 28 у м. Донецьку; будівлі
бару на вул. Сеченова, 5 у м. Донецьку.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 08
січня 2014 року № 5347/24 ринкова вартість
будівлі пивбару загальною площею 274,1
кв.м становить 888 845 грн, ринкова
вартість будівлі їдальні загальною
площею 1 189,3 кв.м становить 1 835 833 грн,
ринкова вартість будівлі пивбару
(магазину) загальною площею 120,9 кв.м
становить 857 073 грн.

Відповідно до аудиторського висновку
від 18 лютого 2014 року розмір Ѕ частини
гривневого еквіваленту 43 % частин у
статутному капіталі ТОВ «Рябінушка»
станом на 19 жовтня 2012 року з
урахуванням висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 08
січня 2014 року, складає 769 268 грн 07 коп.

Згідно зі ст. 61 СК України об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту.

Об'єктом права спільної сумісної
власності є заробітна плата, пенсія,
стипендія, інші доходи, одержані одним
із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено
договір в інтересах сім'ї, то гроші,
інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Статтею 63 CК України встановлено, що
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Відповідно до ст. 65 CК України дружина,
чоловік розпоряджаються майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Відносини стосовно майна
господарського товариства регулюються
нормами ЦК України, Господарським
кодексом України (далі - ГК України) та
Законом України «Про господарські
товариства».

За змістом ст. 113 ЦК України та ст. 1
Закону України «Про господарські
товариства» товариство з обмеженою
відповідальністю належить до
господарських товариств. Господарські
товариства можуть набувати майнових та
особистих немайнових прав.

Згідно зі ст. 115 ЦК України господарське
товариство є власником:

1) майна, переданого йому учасниками
товариства у власність як вклад до
статутного (складеного) капіталу;

2) продукції, виробленої товариством у
результаті господарської діяльності;

3) одержаних доходів;

4) іншого майна, набутого на підставах,
що не заборонені законом.

Вкладом до статутного (складеного)
капіталу господарського товариства
можуть бути гроші, цінні папери, інші
речі або майнові чи інші відчужувані
права, що мають грошову оцінку, якщо
інше не встановлено законом.

Грошова оцінка вкладу учасника
господарського товариства
здійснюється за згодою учасників
товариства, а у випадках, встановлених
законом, вона підлягає незалежній
експертній перевірці.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
господарські товариства» товариство є
власником:

1) майна, переданого йому учасниками у
власність як вклад до статутного
(складеного) капіталу;

2) продукції, виробленої товариством у
результаті господарської діяльності;

3) одержаних доходів;

4) іншого майна, набутого на підставах,
що не заборонені законом.

Ризик випадкової загибелі або
пошкодження майна, що є власністю
товариства або передане йому в
користування, несе товариство, якщо
інше не передбачено установчими
документами.

За положеннями ст. 10 Закону України
«Про господарські товариства» та ст. 116
ЦК України учасники господарського
товариства мають право здійснити
відчуження часток у статутному
(складеному) капіталі товариства,
цінних паперів, що засвідчують його
участь у товаристві, у порядку,
встановленому законом.

Частиною 1 ст. 147 ЦК України та ч. 1 ст. 53
Закону України «Про господарські
товариства» встановлено, що учасник
товариства з обмеженою
відповідальністю має право продати чи
іншим чином відступити свою частку (її
частину) у статутному капіталі одному
або кільком учасникам цього
товариства.

Відчуження учасником товариства з
обмеженою відповідальністю своєї
частки (її частини) третім особам
допускається, якщо інше не встановлено
статутом товариства.

Отже, об'єктом відчуження учасником
товариства своєї частки (її частини) у
статутному капіталі товариства є
сукупність корпоративних прав та
обов'язків, пов'язаних з участю особи в
товаристві, серед яких право на
управління товариством, право на
отримання частини прибутку від
діяльності товариства, а також право на
отримання частини майна товариства у
разі виходу з нього учасника або у
випадку поділу залишків майна
товариства у процесі його ліквідації
(припинення).

При цьому розмір відчужуваної частки
визначає обсяг окремих корпоративних
прав, які переходять до нового власника
частки. Зокрема, кількість голосів, яку
має новий власник частки при
голосуванні на загальних зборах
учасників товариства, частина прибутку
товариства, яку він має право отримати
у разі виплати дивідендів, частина
майна товариства, яку він може вимагати
у разі виходу з товариства, що
пропорційні до розміру придбаної ним
частки.

Разом із тим з урахуванням положень ст.
115 ЦК України, ст. 85 ГК України та ст. 12
Закону України «Про господарські
товариства», за якими власником майна,
переданого господарському товариству
у власність його учасниками як вклад до
статутного (складеного) капіталу, є
саме товариство, відчуження учасником
товариства частки в статутному
капіталі на користь іншої особи не
припиняє права власності товариства на
майно, яке обліковується на його
балансі, у тому числі на внесені до
статутного капіталу вклади учасників.

Виходячи зі змісту чч. 2, 3 ст. 61 СК
України, якщо вклад до статутного
капіталу господарського товариства
зроблено за рахунок спільного майна
подружжя, в інтересах сім'ї, той із
подружжя, хто не є учасником
товариства, має право на поділ
одержаних доходів.

Таким чином, з моменту внесення
грошових коштів до статутного капіталу
господарського товариства вони є
власністю самого товариства, зазначені
спільні кошти (майно) подружжя
втрачають ознаки об'єкта права
спільної сумісної власності подружжя.

Право на компенсацію вартості частини
коштів виникає в іншого подружжя лише
щодо спільних коштів, а не статутного
капіталу, при цьому лише в тому разі,
коли спільні кошти всупереч ст. 65 CК
України були використані одним із
подружжя саме для внесення вкладу до
статутного капіталу.

Подальше розпорядження учасником
товариства його часткою в статутному
капіталі з огляду на положення ст.ст. 116,
147 ЦК України є суб'єктивним
корпоративним правом такого учасника й
відчуження ним на власний розсуд
частки в статутному фонді не може
вважатися використанням (відчуженням)
спільного майна подружжя проти волі
іншого подружжя та не в інтересах сім'ї.

Отже, у разі передання подружжям свого
майна для здійснення підприємницької
діяльності шляхом участі одного з них у
заснуванні господарського товариства
це майно належить зазначеному
товариству на праві власності,
подружжя набуває відповідне майнове
право, яке реалізується одним із
подружжя (засновником) шляхом участі в
управлінні товариством, а друге
подружжя набуває право вимоги виплати
йому певних сум у разі поділу майна між
подружжям.

Саме з такого розуміння зазначених
норм матеріального права виходив суд
апеляційної інстанції.

Таким чином, обставини, які стали
підставою для перегляду справи, не
підтвердилися, що відповідно до ч. 3 ст.
332 ЦПК України є підставою для
відхилення касаційної скарги та
залишення рішення суду апеляційної
інстанції без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного
суду Донецької області від 05 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. МостоваСудді:
М.І. Наумчук Д.О. Остапчук