АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/9332/14
Головуючий у 1 інстанції - Фаркош Ю.А.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

Головуючого -
Панченка М.М.

Суддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

При секретарі -
Мікітчак А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Печерського районного суду
м.Києва від 02 червня 2014 року у справі за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Уніка»
до ОСОБА_1 про стягнення коштів у
порядку регресу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року позивач
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ
«СК»Уніка») звернулось з позовом до
відповідача ОСОБА_1 і просило винести
рішення, яким в порядку регресу
стягнути з відповідача на свою користь
виплачену ВАТ НАСК «Оранта» грошову
суму у розмірі 22.276 грн.79 коп. за шкоду,
заподіяну в результаті ДТП з вини
відповідача.

Позивач мотивував тим, що між
сторонами на час виникнення спірних
відносин існували договірні відносини
на підставі Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Між тим, відповідач не
дотримався договірних умов та вимог
ст.33 зазначеного Закону про
необхідність в триденний термін
письмово повідомити страховика про
настання страхового випадку, який мав
місце 11.02.2013 року, в результаті якого, з
вини відповідача, був пошкоджений
автомобіль потерпілої особи ОСОБА_4.

Оскільки заподіяна потерпілій ОСОБА_4
шкода у сумі 22.276 грн.79 коп. була
виплачена її майновим страховиком ВАТ
НАСК»Оранта», на вимогу останньої,
ПрАТ»СК»Уніка» виплатила цю суму на
користь ВАТ НАСК»Оранта».

ПрАТ»СК»Уніка», вважаючи, що
відповідач ОСОБА_1, не повідомив
страховика про настання страхового
випадку протягом трьох днів,
відповідач зобов»язаний в порядку
регресу відшкодувати йому сплачені на
користь ВАТ НАСК»Оранта» кошти у сумі
22.276 грн.79 коп.

Оскільки відповідач
відмовляється в добровільному порядку
виплачувати кошти, позивач звернувся з
цим позовом до суду.

Рішенням Печерського районного суду
м.Києва від 02 червня 2014 року позов
задоволено в повному обсязі/а.с.104-106/.

Судовим рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ПрАТ»СК»Уніка» в порядку
регресу кошти у сумі 22.276 грн.79 коп. та
судовий збір у сумі 229 грн.40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення, як ухвалене з
порушенням вимог матеріального та
процесуального права, та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у позові
/а.с.108-110/.

Скаржник послався на те, що в силу ст.33
Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачено, що
у разі, якщо водій транспортного засобу
з поважних причин не мав змоги виконати
зазначений обов»язок, він має
підтвердити це документально.

При цьому, відповідач, на підтвердження
того, що він, у день скоєння ДТП - 11.02.2013
року, з поважних причин не мав змоги
письмово повідомити позивача про
настання страхового випадку,
посилається на те, що він цього ж дня,
виїхав відповідно до наказу свого
керівництва у відрядження до м.Львова.
Між тим відповідач зазначив, що він
повідомив страховика про скоєне ДТП в
той же день по телефону і повідомив
також, що не має можливості письмово
повідомити, оскільки від'їздить у
відрядження.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення учасників процесу, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу належить
відхилити, а рішення залишити без змін
з таких підстав.

Встановлено, що 11.02.2013 року
відповідач ОСОБА_1, керуючи автомобілем
«Рено» державний номер НОМЕР_1, та,
рухаючись по бул.ЛесіУкраїнки у
м.Києві, в порушення п. 13.1 ПДР, допустив
зіткнення з автомобілем «ЛендРовер»
державний номер НОМЕР_2, який належить
на праві власності потерпілій особі
ОСОБА_4, в результаті чого автомобілю
«Ленд Ровер» заподіяні механічні
пошкодження /а.с.8,9/.

Відповідно до постанови судді
Печерського районного суду м.Києва
від 27.02.2013 року винним в ДТП визнаний
ОСОБА_1, який
притягнутий до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян /а.с.10/.

Указана постанова не
оскаржувалась.

Відповідно до ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській,
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Згідно звіту про визначення вартості
матеріального збитку від 25.02.2013 року,
виконаного спеціалістами
автотоварознавцями ТОВ»Гарант
Асістанс», матеріальний збиток
власнику автомобіля «Ленд Ровер»
державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4, склав
22.398 грн.71 коп. /а.с.15-20/.

Оскільки автомобіль потерпілої
в ДТП особи ОСОБА_4 був застрахований в
ВАТ НАСК «Оранта», останньою 26.02.2013 року
складено страховий акт та, в силу ст.979
ЦК України, виплачено страхове
відшкодування на користь ОСОБА_4 в
розмірі 10.739 грн.73 коп., з урахуванням
того, що 11.537 грн.06 коп. за заявою
страхувальниці від 26.02.2013 року
зараховано в рахунок погашення
несплаченої частини страхового
платежу по іншому договору УБ №0947567 від
25.09.2012 року.

Всього, таким чином потерпілій
особі ОСОБА_4 страховиком ВАТ
НАСК»Оранта» було виплачене страхове
відшкодування у загальній сумі 22.276
грн.79 коп., що відповідає вартості
ремонту пошкодженого автомобіля,
згідно рахунку-фактури №СФ-0000815 від
16.02.2013 року складеного
ТОВ»Автоімпортс» /а.с.23/.

Відповідно до ст.993 ЦК України та
ст. 27 Закону України «Про страхування»
до страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Судом встановлено також, що
відповідно до страхового полісу АВ/7047288
від 25.06.2012 року позивачем
ПрАТ»СК»Уніка» була застрахована
цивільна відповідальність відповідача
ОСОБА_1 за шкоду заподіяну третім
особам при керуванні автомобілем
«Рено» державний номер НОМЕР_1 /а.с.27/.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену
шкоду,заподіяну внаслідок ДТП життю,
здоров»ю, майну третьої особи.

На підставі заяви ВАТ
НАСК»Оранта» страхувальником винної в
ДТП особи ПрАТ»СК»Уніка» складено
страховий акт за №00123393/1 від 26.09.2013 року
та, відповідно до наказу № 00123393/1 від
26.09.2013 року виплачено в порядку
суброгації на користь ВАТ НАСК»Оранта»
шкода у сумі 22.276 грн.79 коп., відповідно
до платіжного доручення /а.с.29-30/.

Відповідно до ст.1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи, у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Крім того, згідно ст.38 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1.
статті 33 цього Закону.

Відповідно до підпункту 33.1.4.
пункту 33.1. статті 33 цього Закону у разі
настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка може бути підставою для
здійснення відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов»язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір страхування
цивільно-правової відповідальності (у
випадках, передбачених статтею 41 цього
Закону, - МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не має змоги
виконати зазначений обов»язкок, він
має підтвердити це документально.

Відповідно до правового
висновку, викладеного в постанові
Верховного Суду України від 12.02.2014
року у справі №6-1 цс14, неузгодженість
нумерації підпункту пункту 33.1 статті 33
та підпунктів пункту 38.1 ст.38 цього
Закону, після внесених до них змін
Законом України від 17.02.2011 року №3045-VІ
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
дорожньо-транспортних пригод та
виплати страхового відшкодування», не
може обмежувати встановлене статтею 38
цього Закону право страховика подати
регресний позов до страхувальника у
разі недотримання строків і умов
повідомлення страховика про ДТП, а тому
й не може бути підставою для відмову у
задоволенні позову.

При цьому, відповідачем не
надано суду доказів невідкладного, не
пізніше трьох робочих днів з дня
настання ДТП, письмового повідомлення
страховику про ДТП, а також відомостей
про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу.

За таких умов у позивача виникло
право регресної вимоги до відповідача,
в межах виплаченого страхового
відшкодування.

Відповідач не заперечував, що
він дійсно, протягом трьох днів не
повідомив страховика про настання
страхового випадку. А його доводи
відносно того, що він в день ДТП усно по
телефону повідомив страховика, свого
підтвердження у судовому засіданні не
знайшло.

Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення
судом першої інстанції постановлене на
повно з»ясованих обставинах з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, а доводи,
викладені в апеляційній скарзі не
спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Печерського районного суду
м.Києва від 02 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з
моменту проголошення шляхом подання
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді