Справа № 361/8891/14-ц Головуючий у І
інстанції Шинкар А.О.Провадження №
22-ц/780/5306/14 Доповідач у 2
інстанції ІвановаКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

25 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Сліпченка О.І., Олійника В.І.

при секретарі - Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» на рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 28 липня 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з вказаним позовом, у
якому зазначив, що відповідно до
укладеного з відповідачем ОСОБА_1
договору від 21 жовтня 2006 року останній
отримав кредит у розмірі 5000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 72% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним і банком договір.

Посилаючись на те, що відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав, у зв'язку з
чим станом на 31.08.2013 року виникла
заборгованість на загальну суму 27219,24
грн., яка складається з: 4804,67 грн. -
заборгованість за кредитом, 20642,22 грн. -
заборгованість за процентами за
користування кредитом, а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов і правил
надання банківських послуг: 500 грн. -
штраф (фіксована частина), 1272,35 грн -
штраф (процентна складова), просив
стягнути з відповідача на свою користь
заборгованість у розмірі 27219,24 грн. та
судові витрати.

Відповідач позов не визнав,
посилаючись на пропуск позивачем без
поважних причин строку позовної
давності. Просив застосувати строк
позовної давності та відмовити у
задоволенні позову.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 28 липня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, банк
подав апеляційну скаргу, просить
рішення скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову.

Посилається, що суд не врахував те, що
за письмовою домовленістю сторін про
збільшення строку позовної давності
стосовно виконання умов договору було
встановлено строк дії договору рівний
строку дії картрахунку. Відповідач не
надав заяви про закриття картрахунку у
зв'язку з чим картковий рахунок не був
закритий на ньому рахувалась
заборгованість, тому строк дії картки і
строк дії договору було продовжено.

Крім того зазначив, що кредитним
договором не передбачено щомісячних
обов'язкових платежів, тому вважає що
строк позовної давності до кожного
окремого платежу не застосовується.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
учасників, дослідивши матеріали справи
та обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до положень ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вирішуючи справу та відмовляючи у
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції повно, всебічно і об'єктивно
перевірив доводи і заперечення сторін,
правильно встановив правовідносини, що
виникли між сторонами, закон який їх
регулює, та дійшов обґрунтованого
висновку про те, що позивачем ПАТ КБ
"ПриватБанк" пропущено строк звернення
до суду з вимогою про стягнення
кредитної заборгованості, що є
підставою для відмови у задоволенні
позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, 21.10.2006 року
відповідач отримав у позивача кредит у
розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
строком дії до жовтня 2007 року зі
сплатою відсотків за користування
кредитом з відсотковою ставкою 3 % на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Договір складається із заяви
позичальника, Умов надання банківських
послуг, Правил користування платіжною
карткою, Пам'ятки клієнта і тарифів. На
виконання договору позивачем 26.10.2006
року відповідачу було видано платіжну
картку АМД № НОМЕР_1 строком дії до
жовтня 2007 року.

Заперечуючи проти позову відповідач
надав письмову заяву про застосування
позовної давності до позову ПАТ КБ
"Приватбанк". (а.с. 78)

Статтею 256 ЦК України передбачено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно із ч.1 ст.259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін
на підставі договору, укладеного у
письмовій формі.

Збільшення строку позовної давності
стосовно виконання умов договору на
необмежений чи невизначений строк,
законом не передбачено.

Згідно із ч.2 ст.266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до п.9.1 умов та правил
надання банківських послуг, Держатель
кредитної карти доручає Банку в будь
який час та без укладення додаткових
договорів призупинити або припинити
дію платіжної карти, або відмовити у її
продовженні, заміни, чи видачі нової
картки, а також у випадках, якщо
кредитор більш ніж один раз допустив
прострочку погашення мінімального
обов'язкового платежу за встановленим
графіком.

Відповідно до п.9.12 умов та правил
надання банківських послуг, договір
діє впродовж 12 місяців з моменту його
підписання. Якщо протягом цього часу
жодна із сторін не проінформує іншу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично лонгується на той же
термін.

Відповідно до п.3.1 Умов і правил надання
банківських послуг Банк відкриває
клієнту картрахунки, видає клієнту
картки. Їх вид і строк дії визначений у
заяві і в пам'ятці клієнта. Датою
укладення договору є дата відкриття
рахунку, указаної в розділі "Відмітки
банку" заяви.

Відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в
межах, визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту,
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі - зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
висловленою у постанові від 19 березня
2014 року № 6-14цс14.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
вірно врахував, що відповідно до
пунктів 3.1.1, 5.4 Умов граничний строк дії
картки (місяць і рік) указано на ній і
картка дійсна до останнього
календарного дня такого місяця, строк
погашення процентів за кредитом
визначено щомісячними платежами, а
строк погашення кредиту в повному
обсязі визначено останнім днем місяця
вказаного на картці, дія якої
закінчилась 21.10.2007 року, тому оскільки
банк звернувся до суду з позовом у
вересні 2013 року, він пропустив строк
позовної давності для звернення до
суду з даним позовом, оскільки
матеріали справи не містять даних, що
після закінчення строку дії платіжної
картки відповідач продовжував нею
користуватися або отримував у ПАТ КБ
"ПриватБанк" нову картку після спливу
дії старої.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що позивачем пропущено строк звернення
до суду з вимогами про стягнення
заборгованості за договором кредиту.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що термін дії кредитного договору
продовжено і правовідносини між
відповідачкою та банком тривають по
сьогоднішній день, оскільки заяв від
відповідача про припинення строку його
дії, а також про припинення строку дії
картрахунку до Банку не надходило, є
неспроможними.

Інші доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження суду першої
інстанції, містять протиріччя і не
належать до тих підстав з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість скасування або зміни
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 28 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :