АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження: 22-ц/796/8578/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Лопатюк
Н.Г.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва
головуючого-судді Шкоріної О.І.,
суддів: Антоненко
Н.О., Стрижеуса А.М.,
Пікало К.В., Слащуку А.С.
за участю : представника позивача -
представника відповідача -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє
на підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_6 на рішення Святошинського
районного суду м.Києва від 13 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И Л А :
У грудні 2012 року ОСОБА_6
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7
про стягнення заборгованості.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що
ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_6 грошові
кошти в розмірі 5 925 000 грн., в якості
попередньої оплати за купівлю майнових
прав Обслуговуючого кооперативу
«Житловий кооператив
«Житлобудівельник». Факт отримання
відповідачем грошових коштів від
позивача підтверджується розпискою
від 14 липня 2010 року. Зазначена розписка
видана ОСОБА_7 на загальну суму 11 850 000
грн., з яких 50% були сплачені ОСОБА_6
Крім цього, в розписці перелічені
декілька умов, що повинні були бути
виконані ОСОБА_7 до моменту повної
оплати суми угоди з купівлі майнових
прав Обслуговуючого кооперативу
«Житловий кооператив
«Житлобудівельник». Відповідач не
виконав жодної умови, які перелічені в
розписці як такі, що передують
укладенню основного договору з купівлі
Також, в розписці зазначено, що
кінцевий розрахунок між сторонами
повинен був відбутися на протязі 150
календарних днів з дати її підписання.
При невиконанні зазначених в розписці
умов суми попередньої оплати підлягає
поверненню в повному обсязі відповідно
до існуючого на момент повернення
курсу гривні до долару США.
В зв'язку з невиконанням відповідачем
умов, що були викладені в розписці та
неповернення суму попередньої оплати в
обумовлені розпискою строки, то
відповідно до ст.ст. 526, 625, 1046 -1050 ЦК
України просив стягнути з відповідача
суму заборгованості в розмірі 5 925 000
грн., 3 % річних в розмірі 355 989, 69 грн. та
суму інфляційних втрат в розмірі 462 150
грн., а всього 6 743 139 грн. 69 коп.
Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 13 травня 2014 року
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_5, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_6 подав
апеляційну скаргу, в які просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 у
повному обсязі, посилаючись на
порушення та неправильне застосування
судом норм матеріального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неповне
з'ясування обставин справи.

В судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримав і просив
її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4
проти апеляційної скарги заперечував і
просив рішення як законне і
обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого у справі
рішення, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення суду першої
інстанції по даній справі - залишенню
без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що правовідносини, що склалися
між сторонами не охоплюються
диспозицією ст.1046 ЦК України, як
договір позики, а є договором
попередньої оплати купівлі майнових
прав, а тому не регулюються нормами ЦК
України щодо договору позики.

Такий висновок суду є законним та
обґрунтованим, рішення ухвалене з
дотриманням норм процесуального права,
судом першої інстанції правильно
застосовані норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції
ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_8 та ОСОБА_6
грошові кошти в розмірі 11 850 000 грн., що в
еквіваленті дорівнює 1 500 000 доларів США,
від кожного по 50%, що підтверджується
розпискою /а.с.5/. Зазначена сума
отримана ОСОБА_7 в якості попередньої
оплати за купівлю майнових прав
Обслуговуючого кооперативу «Житловий
кооператив «Житлобудівельник» (4
учасника), про що зазначено в розписці.

Крім того, в розписці сторони
зазначили, що загальна сума купівлі
дорівнює 6 000 000 доларів США, в
еквіваленті в гривнях за курсом на день
розрахунку і включає виплачену суму
завдатку; наявність у користуванні
Обслуговуючого кооперативу «Житловий
кооператив «Житлобудівельник»
земельної ділянки розташованої на
території «Жуків Острів» на праві
оренди строком на 25 років, що
підтверджується договором оренди,
зареєстрованим належним чином в
Управлінні земельних ресурсів КМДА та
рішенням сесії Київської міської ради;
розмір земельної ділянки - 117091.23 м2
(відповідно до технічного звіту по
встановленню зовнішніх меж
землекористування ВАТ
«Київопорядкомплект», Жуків острів,
кад.№:90:337:0006); вказана земельна
ділянка знаходиться в користуванні
кооперативу для «будівництва та
експлуатації спортивно-оздоровчого
комплексу, та будівництва будинків для
відпочинку»; особи, що продають свої
майнові права в кооперативні, мають
право займатися своєю поточною
діяльністю на вказаній ділянці до
31.12.2011 року. Кінцевий розрахунок між
сторонами відбудеться на протязі 150
календарних днів з дати підписання
розписки виключно при виконанні
зазначених у ній умов. При невиконанні
зазначених в розписці умов сума
попередньої оплати підлягає
поверненню в повному обсязі відповідно
до існуючого на момент повернення
курсу гривні до долару США.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
представник позивача послався на
положення ст. ст.1046, 1047, 1049 ЦК України.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками. А
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі. На підтвердження укладання
договору позики та його умов, може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1048 ЦК України
передбачено, що позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

Позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором (частина перша
стаття 1049 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками
договір позики є реальною,
односторонньою, оплатною або
безоплатною угодою, на підтвердження
якої може бути надана розписка
позичальника, яка є доказом не лише
укладення договору, але й посвідчує
факт передання грошової суми
позичальнику.

Зі змісту розписки вбачається, що
позивач передав відповідачу грошові
кошти в якості попередньої оплати за
купівлі майнових прав в обслуговуючому
кооперативі «Житловий кооператив
«Житлобудівельник»..

Крім цього, «розписка» містить
визначені обов'язки не лише для
відповідача, зокрема щодо надання
певних документів, а й для ОСОБА_6 та
третього учасника угоди громадянина
ОСОБА_8, а саме: обов'язок кінцевого
розрахунку між сторонами, оскільки
обов'язковою умовою купівлі - продажу
майнових прав, «…встановлена сума
купівлі дорівнює 6 000 000 доларів США, в
еквіваленті в гривнях за курсом на день
розрахунку і включає виплачену суму
завдатку».

Аналізуючи зміст наданої суду розписки
( грошові кошти у власність відповідачу
не передавалися), колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що даний документ не є
розпискою на підтвердження укладення
договору позики та його умов, в
розмінні ч.2 ст. 1047 ЦК України.

Отже, до правовідносин, які виникли між
сторонами, не можуть бути застосовані
положення Цивільного Кодексу, які
регулюють договір позики.

Згідно зі ст.3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд,
здійснюючи правосуддя, захищає права,
свободи та інтереси фізичних осіб у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.11,12 ЦПК України суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб
в межах заявлених ними вимог, особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд та вільно, на власний
розсуд, обирає способи захисту
цивільного права.

Як правило, особа, права якої порушено,
може скористатись не будь-яким, а
конкретним способом захисту свого
права.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин.

Відповідно до ст. 10, 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу та
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Отже, підсумовуючи викладене, колегія
суддів прийшла до висновку про те, що
позивач неправильно обрав спосіб
захисту своїх прав, а суд першої
інстанції вірно застосував норми
матеріального права, а тому рішення є
законним та обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду,
викладених в оскаржуваному рішенні,
які зроблені судом на основі повно та
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилались як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами. Виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, суд
першої інстанції ухвалив законне і
обґрунтоване рішення, підстав для
скасування якого апеляційним судом не
встановлено.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 305, 308, 317
ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє на
підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м.Києва від 13 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: