Справа № 127/8227/14-ц
Провадження № 2/127/3454/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року Вінницький міський суд
Вінницької областів складі:
головуючого - судді Воробйова В.В.,

при секретарі Шведа О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Остаповець
Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ферко»
про стягнення заборгованості по
заробітній платі та компенсації за
невикористану відпустку за час
вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ферко» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі та компенсації за
невикористану відпустку за час
вимушеного прогулу, мотивуючи позовні
вимоги тим, що він був прийнятий з 01.02.2011
року на посаду начальника пункту
прийому металобрухту Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ферко» з
окладом відповідно до штатного
розкладу.

Наказом № 8у від 17.05.2012 року позивач був
звільнений з роботи. При цьому позивачу
в день звільнення не була виплачена
заборгованість із заробітної плати за
весь період роботи у відповідача.

Крім того, позивачу не була виплачена
компенсація за невикористану
відпустку та не видана належним чином
оформлена трудова книжка у
встановленому трудовим законодавством
порядку.

Позивач вважає такі дії відповідача
неправомірними, тому пред'явив до нього
позов з метою захисту своїх прав та
просив суд: стягнути з відповідача на
його користь заборгованість із
заробітної плати за весь період роботи
у відповідача та середній заробіток за
час вимушеного прогулу та затримки
розрахунку при звільненні з роботи за
період з 17.05.2012 року по 11.07.2014 року в
загальній сумі розміром 47372,00 грн. та
компенсацію за невикористану
відпустку в розмірі 1094,00 грн.;
зобов'язати відповідача повернути
належним чином оформлену трудову
книжку позивача.

Під час розгляду справи відповідачем
був поданий зустрічний позов до ОСОБА_1
про стягнення боргу за позикою, у
прийнятті якого до спільного розгляду
з первісним позовом ухвалою
Вінницького міського суду Вінницької
області від 04.09.2014 року було відмовлено.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
та просили суд їх задовольнити.
Додатково пояснили суду, що на усні
звернення до керівництва підприємства
щодо виплати належних позивачу
грошових коштів йому було відмовлено.
Заробітної плати позивач не отримував
та у жодних відомостях про отримання
заробітної плати не розписувався. До
суду раніше не звертався, оскільки
ОСОБА_4, який був його начальником на
підприємстві, являвся йому тестем і
обіцяв виплатити належну йому
заробітну плату, але після того, як
позивач розлучився з його дочкою, йому
було відмовлено у виплаті
заборгованості. Трудову книжку позивач
у день звільнення не отримав. Вона була
направлена відповідачем лише 09.07.2014
року цінним відправленням із
зазначенням в якості відправника
Вінницького міського суду Вінницької
області. Відпустка за час роботи у
відповідача позивачем не
використовувалась, а тому йому повинна
бути виплачена компенсація, чого
відповідач у день звільнення позивача
також не зробив.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
пояснив, що в день звільнення позивач
був відсутній на роботі, тому трудова
книжка позивачу була направлена
відповідачем цінним відправленням, з
вказівкою відправником Вінницького
міського суду Вінницької області
спеціально, оскільки позивач
відмовляється її отримувати та не
з'являється за нею на підприємство та
за компенсацією за невикористані
відпустки. Заробітну плату відповідач
за період роботи у відповідача
отримував, що підтверджується
розрахунковою відомістю заробітної
плати позивача з 01.02.2011 року по 17.05.2012
року, довідкою про нарахування та
отримання заробітної плати позивачем
за період з лютого 2011 року по квітень 2012
року, а також платіжною відомістю по
заробітній платі ТОВ «Ферко» за період
з січня 2011 р. по квітень 2012 р.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позов слід
задовольнити частково з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Судом встановлено та сторонами не
заперечуються ті обставини, що позивач
ОСОБА_1 з 01.02.2011 року перебував у
трудових відносинах з відповідачем
(а.с. 6). Наказом №-8у від 17.05.2012 року
позивач був звільнений з роботи на
підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 7).

Також не заперечуються сторонами
обставини щодо невиплати позивачу в
день його звільнення компенсації за
невикористану відпустку в розмірі 1094,00
грн. та невидачі йому трудової книжки,
оскільки в день звільнення позивач був
відсутній на роботі.

Оскільки наведені вище обставини
сторонами визнані та не заперечуються,
тому, відповідно до вимог ст. 61 ЦПК
України, вони доказуванню не
підлягають.

Згідно з вимогами п. 4.2. Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої Наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29.07.1993 року № 58,
якщо працівник відсутній на роботі в
день звільнення, то власник або
уповноважений ним орган в цей день
надсилає йому поштове повідомлення із
вказівкою про необхідність отримання
трудової книжки. Доказів про виконання
вимог вказаної Інструкції
відповідачем суду не було надано.

Крім того, невиконання вимог вказаної
інструкції підтверджується поштовим
конвертом, направленим відповідачем на
адресу позивача із вказівкою
відправника - «Вінницький міський суд
Вінницької області», який був
відкритий в судовому засіданні і в
якому знаходилась трудова книжка серії
НОМЕР_1 на ім'я позивача та опис цінного
листа, копії яких містяться в
матеріалах справи (а.с. 73-74, 125).

Тому суд не приймає до уваги надану
стороною відповідача довідку від 10.06.2014
року про те, що ОСОБА_1 його трудова
книжка була повернута після звільнення
17.05.2012 року, оскільки конверт був
відправлений відповідачем 09.07.2014 року
(а.с. 36, 74).

Суд критично ставиться до твердження
представника відповідача про те, що
позивачу заробітна плата за період
роботи на підприємстві виплачувалась,
оскільки суду не було надано та судом
не було встановлено належних та
допустимих доказів на підтвердження
цього.

Так, суд не бере до уваги надану
стороною відповідача копію платіжної
відомості по заробітній платі ТОВ
«Ферко» за період з січня 2011 р. по
квітень 2012 р. на підтвердження
отримання позивачем заробітної плати
(а.с. 109-115), оскільки в порушення вимог ч.
2 ст. 64 ЦПК України, за клопотанням
позивача та на вимогу суду,
відповідачем не було надано суду
оригіналу вказаного письмового доказу.
Позивач заперечує ту обставину, що він
ставив підписи у цій відомості,
оскільки заробітну плату не отримував.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
інформація зазначена у наведеній вище
відомості щодо розміру заробітної
плати ОСОБА_1 суттєво відрізняється від
інформації зазначеної у розрахунковій
відомості заробітної плати позивача з
01.02.2011 року по 17.05.2012 року, у довідці про
нарахування та отримання заробітної
плати позивачем за період з 01.02.2011 року
по 17.05.2012 року та у відомості з
інформаційного фонду Державного
реєстру фізичних осіб Міндоходів
України про суми виплачених доходів та
утриманих податків з ОСОБА_1 за цей же
період часу (а.с. 37, 38, 93).

Суд вважає, що наведені вище докази не
підтверджують факт отримання
позивачем заробітної плати, так як вони
не містять підпису позивача на
підтвердження цього. Проте ними
підтверджується факт нарахування
позивачу заробітної плати та
здійснення відповідних відрахувань та
сплати відповідних податків із
нарахованої заробітної плати позивача.

Так, досліджуючи розрахункову
відомість заробітної плати позивача з
01.02.2011 року по 17.05.2012 року, довідку про
нарахування та отримання заробітної
плати позивачем за період з 01.02.2011 року
по 17.05.2012 року та відомості з
інформаційного фонду Державного
реєстру фізичних осіб Міндоходів
України про суми виплачених доходів та
утриманих податків з ОСОБА_1, суд дійшов
висновку про те, що вказані докази
узгоджуються між собою і саме такі
розміри заробітної плати
нараховувались позивачу, оскільки з
них було здійснено відповідні
податкові відрахування розміри яких
також збігаються.

Згідно з ч.1 ст. 47 КЗпП України власник
або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4.1. Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, власник або уповноважений
ним орган зобов'язаний видати
працівнику його трудову книжку в день
звільнення з внесеним до неї записом
про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з
вини власника або уповноваженого ним
органа працівникові сплачується
середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу.

Частиною 1 ст. 83 КЗпП України визначено,
що у разі звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі не використані ним дні щорічної
відпустки, а також додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей.

Заробітна плата, згідно з вимогами ст.
115 КЗпП України, виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України,
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

На день звільнення з роботи відповідач,
в порушення вимог ч.1 ст. 116 КЗпП України,
належні позивачу заробітну плату та
компенсацію за невикористану щорічну
відпустку не виплатив.

Згідно ст.117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

У ст. 238 КЗпП України зазначено, що при
розгляді трудових спорів у питаннях
про грошові вимоги, крім вимог про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи
(стаття 235), орган, який розглядає спір,
має право винести рішення про виплату
працівникові належних сум без
обмеження будь-яким строком.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року
«Про затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати», середній
заробіток обчислюється виходячи з
виплат за останні 2 календарні місяці
роботи, що передують події, з якою
пов'язана відповідна виплата, отже для
обрахунку середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні має
враховуватись заробіток позивача за
березень і квітень 2012 року.

Відповідно до розрахункової відомості
заробітної плати ОСОБА_1, нарахована
йому заробітна плата складає 1080,00 грн. у
березні та 1100,00 грн. - у квітні 2012 року
(а.с. 37).

Кількість робочих днів позивача за
період роботи у березні і квітні 2012
року складає 41 робочий день.

Враховуючи наведене, середньоденний
заробіток ОСОБА_1 у обчислюваному
періоді становить: 2180,00 грн. : 41 робочий
день позивача = 53,17 грн.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в
п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 06.11.1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів» при
присудженні оплати за час вимушеного
прогулу зараховується заробіток за
місцем нової роботи (одержана допомога
по тимчасовій непрацездатності,
вихідна допомога, середній заробіток
на період працевлаштування, допомога
по безробіттю), який працівник мав в цей
час.

Судом була встановлена і сторонами не
заперечувалась та обставина, що
позивач з 2013 року по перший квартал 2014
року працював у приватного підприємця
ОСОБА_5 та отримав за весь період роботи
у нього заробітну плату загальною
сумою у розмірі 3330,00 грн., що
підтверджується відповіддю Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Вінницькій
області (а.с. 126).

Таким чином, суд вважає обґрунтованими
вимоги позивача про стягнення на його
користь заборгованості із заробітної
плати за період роботи у відповідача з
01.02.2011 року по 17.05.2012 року в розмірі 15822,43
грн. (15290,73 грн. за період з 01.02.2011 року по
30.04.2012 року + 531,70 грн. за 10 робочих днів
травня 2012 року, тобто з 01.05.2012 року по
17.05.2012 року).

Сума середнього заробітку за час
затримки розрахунку та вимушеного
прогулу, яку відповідач повинен
сплатити позивачу з 18.05.2012 року по 11.07.2014
року становить 25328,63 грн. (539 - кількість
робочих днів за весь час вимушеного
прогулу * 53,17 грн. - середньоденна
заробітна плата та за мінусом 3330,00 грн. -
заробітної плати позивача, яку він
отримав за час роботи у ПП ОСОБА_5).

Позовні вимоги в частині зобов'язання
відповідача повернути належним чином
оформлену трудову книжку позивача
задоволенню не підлягають, оскільки на
час ухвалення рішення у справі, позивач
трудову книжку отримав після відкриття
в судовому засіданні поштового
конверта (а.с. 125) направленого позивачу.

Оскільки суд дійшов висновку про
задоволення позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ферко» в частині
стягнення грошових коштів, тому
судовий збір, відповідно до ст.ст. 81, 88
ЦПК України, слід стягнути з
відповідача в дохід держави в розмірі
422,45 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України
«Про судовий збір» сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі повернення заяви або
скарги. Так як ухвалою суду зустрічний
позов до ОСОБА_1 не був прийнятий до
провадження з первісним позовом,
відповідачу слід повернути сплачений
ним при подачі зустрічного позову
судовий збір в розмірі 983,15 грн.

На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 1 - 4, 5 - 1, 48, 83, 116, 117, 233, 238 КЗпП
України, Постановою Кабінету Міністрів
України № 100 від 08.02.1995 року «Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати», п. 4
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженої Наказом Міністерства
праці України, Міністерства юстиції
України, Міністерства соціального
захисту населення України від 29.07.1993
року № 58, ст.ст. 10, 11, 59 - 61, 81, 88, 212 - 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ферко»
про стягнення заборгованості по
заробітній платі та компенсації за
невикористану відпустку за час
вимушеного прогулу - задовольнити
частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ферко» на користь
ОСОБА_1 заборгованість по заробітній
платі в розмірі 15822,43 грн. (п'ятнадцять
тисяч вісімсот двадцять дві гривні 43
коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ферко» на користь
ОСОБА_1 компенсацію за невикористану
відпустку в розмірі 1094,00 грн. (одна
тисяча дев'яносто чотири гривні 00 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ферко» на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за період
затримки розрахунку при звільненні з
роботи за період з 17 травня 2012 року по 11
липня 2014 року в розмірі 25328,63 грн.
(двадцять п'ять тисяч триста двадцять
вісім гривень 63 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ферко» в дохід
держави судовий збір в сумі 422,45 грн.
(чотириста двадцять дві гривні 45 коп.).

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю «Ферко» сплачений
при подачі зустрічного позову судовий
збір, відповідно до квитанції № 20428615
від 19.06.2014 року, в розмірі 983,15 грн.
(дев'ятсот вісімдесят три гривні 15 коп.).

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Вінницької області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Вінницький міський
суд Вінницької області.

Суддя: