Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/185/12-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді
Зарицької Г.В.

суддів:
Коломієць О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря
Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу за
позовом кредитної спілки «Альянс
Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення боргу; за зустрічним позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до кредитної
спілки «Альянс Україна» про визнання
кредитного договору, договору поруки
та іпотечного договору недійсними

за апеляційною скаргою
кредитної спілки «Альянс Україна» на
рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 24 квітня 2013 року

встановила:

У травні 2010 року кредитна спілка
„Альянс Україна" (далі КС „Альянс
Україна") звернулася з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та просила
стягнути з відповідачів на її користь в
солідарному порядку заборгованість за
кредитним договором в розмірі 277 644 грн
88 коп., в тому числі: заборгованість за
тілом кредиту в розмірі 157 430 грн 75 коп,
заборгованість по сплаті відсотків - 60
390 грн 44 коп, пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань - 59 823 грн 69 коп. В
обґрунтування вимог позивач зазначав,
що 22 вересня 2008 року між КС „Альянс
Україна" і ОСОБА_3 укладено кредитний
договір №120-08к Жт, за умовами якого
кредитна спілка надала ОСОБА_3 кредит в
розмірі 162 000 грн під 0,1918 % за кожен
календарний день на термін до 22 вересня
2011 року. На забезпечення виконання умов
даного договору в цей же день укладено
договори поруки №120-08к Жт (1) та №120-08к Жт
(2), за якими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяли на
себе обов'язок відповідати за
зобов'язаннями ОСОБА_1. Свої
зобов'язання за кредитним договором
кредитна спілка виконала у повному
обсязі. Відповідач ОСОБА_3 зобов'язання
щодо своєчасного повернення кредиту та
відсотків за користування кредитом не
виконує. 22 лютого 2010 року позичальнику
та поручителям було направлено
повідомлення про розірвання
кредитного договору у зв'язку з
невиконанням позичальником
зобов'язань за вказаним договором.
Станом на 12 квітня 2010 року
заборгованість ОСОБА_3 по договору
кредиту становить всього 277 644 грн 88 коп.
Враховуючи наведене, позивач просив
задовольнити позов.

У жовтні 2010 року ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулися з зустрічним позовом до КС
„Альянс Україна" та просили визнати
кредитний договір №120-08к Жт від 22
вересня 2008 року, укладений між КС
„Альянс Україна" та ОСОБА_3, договір
іпотеки від 22.09.2008 р., укладений між КС
„Альянс Україна" та ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, договори поруки №120-08к Жт (1) та
№120-08к Жт (2), укладені між КС «Альянс
Україна» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, недійсними.
В обґрунтування вимог зазначали, що
кредитний договір та пов'язані з ним
договір іпотеки та договори поруки
укладені з порушенням принципів
розумності справедливості та
законності, тобто укладені з
порушенням вимог ст.3 Цивільного
кодексу України, ст. 1 Закону України
„Про кредитні спілки" та Закону
України „Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг". Крім того,
положення договору про споживчий
кредит, які містяться в п.3.1. договору,
суперечать вимогам ст.633 ЦК України.

У листопаді 2012 року КС „Альянс
Україна" подала до суду заяву про
збільшення позовних вимог та просила
стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на її користь 157 430 грн 75 коп
неповернутого тіла кредиту, 308 286 грн. 94
коп. процентів за користування
кредитом, 573 222 грн 24 коп пені, 78 715 грн 38
коп. штрафу, а всього 1 117 655 грн 31 коп.

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з заявою про уточнення позовних
вимог, у якій зазначав, що свої вимоги
підтримує у повному обсязі. У разі, коли
суд не погодиться з його вимогами у
повному обсязі, просив визнати
несправедливими та недійсними п.п. 3.1;
3.9.; 6.1 та 6.2 кредитного договору.
Вважатиме за справедливе зміну та
встановлення судом плати за
користування кредитом і неустойки у
розмірі 44 % річних відповідно до умов
публічного договору, розміщеного в
рекламі на сайті КС „Альянс Україна".

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 24 квітня 2013 року
позов КС „Альянс Україна" задоволено
частково.

Стягнуто в солідарному порядку з
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь КС
„Альянс Україна" заборгованість за
кредитним договором в розмірі 78 704 грн 24
коп., а також судові витрати по сплаті
судового збору в розмірі 425 грн та
витрати з інформаціно-технічного
забезпечення розгляду справи в розмірі
30 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено
частково.

Визнано частково недійсними пп. 3.1., 3.3.,
3.2., 6.1., 6.2. кредитного договору № 120-08к Жт
від 22 вересня 2008 року, укладеного між
кредитною спілкою „Альянс Україна" та
ОСОБА_1

У решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Корольовського районного суду
м. Житомира від 18 листопада 2013 року в
абзац другий резолютивної частини
рішення внесені виправлення та
зазначено, що до стягнення з
відповідачів підлягає заборгованість
в сумі 157 408, 47 грн, судові витрати у
вигляді судового збору в розмірі 850 грн
та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі
30 грн.

В апеляційній скарзі КС „Альянс
Україна" просить рішення змінити та
стягнути з відповідачів на користь КС
„Альянс Україна" 157 430 грн 75 коп
неповернутого тіла кредиту, 308 286 грн. 94
коп. процентів за користування
кредитом 573 222 грн 24 коп пені, а всього 1
038 939 грн 39 коп. Апелянт посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги
про визнання кредитного договору
недійсним, суд першої інстанції
виходив з того, що пункти 3.1.; 3.9.; 6.1. та 6.2.
договору не відповідають публічному
договору КС „Альянс Україна" (публічно
поширеній інформації КС „Альянс
Україна" про умови та ціну
кредитування, розміщеній в мережі
інтернет) та вимогам законодавства.
Проте, повністю погодитися з такими
висновками суду не можна, виходячи з
наступного.

За положеннями чч.1, 2 ст.633 ЦК України
публічним є договір, в якому одна
сторона - підприємець взяла на себе
обов'язок здійснювати продаж товарів,
виконання робіт або надання послуг
кожному, хто до неї звернеться
(роздрібна торгівля, перевезення
транспортом загального користування,
послуги зв'язку, медичне, готельне,
банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору
встановлюються однаковими для всіх
споживачів, крім тих, кому за законом
надані відповідні пільги.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3 статті 10 та частиною 1 статті
60 ЦПК України передбачено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

В порушення зазначених норм, ОСОБА_3 не
надав суду належних та допустимих
доказів про те, що кредитною спілкою у
2008 році іншим особам кредит надавався
на інших умовах.

Інформація щодо умов кредитування на
офіційному веб-сайті КС „Альянс
Україна", на що посилався ОСОБА_3 у
своєму зустрічному позові, не є
публічним договором у розумінні ст.633
ЦК України.

Враховуючи наведене, підстав для
визнання пунктів 3.1; 3.9; 6.1 та 6.2 договору
недійсними у зв'язку з тим, що вони не
відповідають інформації КС „Альянс
Україна" про умови кредитування,
розміщеній в мережі інтернет, у суду
першої інстанції не було.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.1 Закону України
„Про кредитні спілки" від 20 грудня 2001
року N 2908-III кредитна спілка - це
неприбуткова організація, заснована
фізичними особами, професійними
спілками, їх об'єднаннями на
кооперативних засадах з метою
задоволення потреб її членів у
взаємному кредитуванні та наданні
фінансових послуг за рахунок
об'єднаних грошових внесків членів
кредитної спілки.

Кредитна спілка є фінансовою
установою, виключним видом діяльності
якої є надання фінансових послуг,
передбачених цим Законом.

Абзацом 2 ч.1 ст. 21 зазначеного
Закону передбачено, що кредитна спілка
надає кредити своїм членам на умовах їх
платності, строковості та
забезпеченості в готівковій та
безготівковій формі.

Відповідно до чч.1, 2 ст.1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Як видно з матеріалів справи, 22
вересня 2008 року між КС „Альянс Україна"
та членом цієї кредитної спілки ОСОБА_3
укладено договір кредиту №120-08к Жт, за
умовами якого кредитна спілка
зобов'язалася надати ОСОБА_3 кредит в
розмірі 162 000 грн на засадах
строковості, зворотності, цільового
характеру використання, платності та
забезпеченості, а ОСОБА_3 зобов'язався
повернути кредит та сплатити відсотки
за користування кредитом на умовах,
визначених цим договором.

Розділом 3 кредитного договору
встановлено плату за користування
кредитом і механізм розрахунків.

Так, п.3.1. договору встановлено, що
плата за користування кредитом
(проценти) становить 0,16438 % за день плюс
один відсоток від суми кредиту, який
сплачується позичальником авансово в
день отриманння кредиту. Проценти
нараховуються за фактичне число
календарних днів користування
кредитом за виключенням дня надання
кредиту.

За п.3.2. договору нарахування
процентів за цим договором
здійснюється з урахуванням числа днів
у календарному році. Кількість днів у
році приймається за 365 (366).

Згідно з п.3.3. договору сторони
домовились, що погашення кредиту та
процентів за користування кредитом
здійснюватиметься згідно графіка
розрахунків, зазначеного в таблиці 1.

Розділом 6 кредитного договору
сторони погодили відповідальність
сторін.

Пунктами 6.1., 6.2. договору
передбачено, що за порушення
визначеного графіком (ст.3.3. договору)
терміну повернення отриманого кредиту
та прострочення сплати суми процентів
за користування кредитом позичальник
сплачує кредитодавцю пеню у розмірі 1
(одного) проценту від загальної суми
неповернутого кредиту за кожен день
прострочення виконання.

При розірванні кредитного
договору з підстав, вказаних в п.5.4.4.
позичальник додатково, крім пені
сплачує штраф в розмірі 50 (п'ятдесят)
процентів від загальної суми
неповернутого кредиту.

За правилами ч.1 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

За положеннями чч. 1, 2 ст.18 Закону
України „Про захист прав споживачів"
продавець (виконавець, виробник) не
повинен включати у договори із
споживачем умови, які є
несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо
всупереч принципу добросовісності
його наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача.

Частиною 3 цієї статті визначено
перелік несправедливих умов у
договорах із споживачами, який не є
вичерпним.

Несправедливими, зокрема, є умови
договору про встановлення вимоги щодо
сплати споживачем непропорційно
великої суми компенсації (понад
п'ятдесят відсотків вартості
продукції) у разі невиконання ним
зобов'язань за договором.

Аналіз указаних норм дає підстави для
висновку, що несправедливими є
положення договору про споживчий
кредит, які містять умови щодо
відповідальності позичальника у разі
невиконання ним зобов'язань за
договором.

Так, відповідно до пунктів 6.1., 6.2.
договору за порушення позичальником
визначеного графіком терміну
повернення кредиту та прострочення
сплати суми процентів за користування
кредитом він сплачує компенсацію у
загальному розмірі 51 % від загальної
суми неповернутого кредиту, тобто
понад 50 відсотків розміру самого
кредиту.

Колегія суддів вважає, що наведене є
підставою для визнання вищезазначених
положень недійсними.

Крім того, колегія суддів визнає
недійсним п.3.9. договору, в якому
зазначено, що ефективна річна ставка по
договору складає 60+1,84 %, оскільки він
суперечить положенням договору про
плату за користування кредитом,
викладеним у п.3.1 договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

З матеріалів справи видно, що КС
„Альянс Україна" свої зобов'язання за
договором про споживчий кредит
виконала у повному обсязі, про що
свідчить копія видаткового касового
ордера №2745 від 22.09.2008 р. (а.с.10).

ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним
договором виконував неналежним чином.
За розрахунком кредитної спілки станом
на 12.04.2010 р. сума неповернутого тіла
кредиту становить 157 430 грн 75 коп., сума
відсотків за користування кредитом за
період з 25.09.2009 р. по 12.04.2010 р. - 60 390 грн 44
коп., пеня - 59 823 грн 69 коп., загальна сума
боргу становить 277 644 грн 88 коп (а.с.11).

За ч.1 ст.553, чч. 1,2 ст.554 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що з метою
забезпечення виконання умов
вищезазначеного договору кредиту, 22
вересня 2008 року між КС „Альянс Україна"
та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено
договори поруки, за умовами яких
поручителі та боржник несуть солідарну
відповідальність перед кредитором,
поручителі відповідають по
зобов'язаннях боржника в повному
обсязі.

ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто після ухвалення
рішення судом першої інстанції,
поручитель ОСОБА_2 помер, про що
свідчить копія свідоцтва про смерть
(а.с.73).

Згідно з чч. 1, 2 ст. 310 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав,
визначених статтями 205 і 207 цього
Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено
законне і обґрунтоване рішення, смерть
фізичної особи чи припинення юридичної
особи - сторони у спірних
правовідносинах після ухвалення
рішення, що не допускає
правонаступництва, не може бути
підставою для застосування вимог
частини першої цієї статті.

Оскільки рішення суду першої інстанції
в частині визнання договору кредиту
недійсним та в частині стягнення
заборгованості за кредитним договором
ухвалено судом з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів в цій частині скасовує
рішення та ухвалює нове про часткове
задоволення вимог.

Провадження в справі в частині вимог КС
„Альянс Україна" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором закриває, оскільки
правовідносини, що випливають з
договору поруки не допускають
правонаступництва.

При обрахунку сум, що підлягають до
стягнення на користь кредитної спілки,
колегія суддів бере до уваги, що
кредитний договір між сторонами
розірваний достроково 22.02.2010 р., про що
свідчать повідомлення КС „Альянс
Україна" на ім'я позичальника ОСОБА_3,
поручителів ОСОБА_2 ОСОБА_3 та що не
суперечить вимогам закону і умовам
договору (п.5.4.4. договору). Колегія
суддів також враховує, що пп. 6.1., 6.2
договору про споживчий кредит є
недійсними.

З врахуванням наведеного, колегія
суддів стягує з позичальника ОСОБА_3 та
поручителя ОСОБА_3 в солідному порядку
на користь кредитної спілки
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 196 506 грн 53 коп, в тому числі: за
тілом кредиту - 157 430 грн 75 коп., за
відсотками за період з 25.09.2009 р. по
22.02.2010 р.(151 кал. день) - 39 075 грн 78 коп. (157
430,75 х 0,16438 х 151 = 39 075,78).

За вимогами ч.3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Статтею 213 ЦПК передбачено, що рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вимоги до змісту рішення визначені ч.1
ст.215 ЦПК України.

Рішення в частині зустрічних вимог про
визнання договорів поруки та іпотеки
недійсними наведеним нормам ЦПК не
відповідає.

Ухвалюючи рішення в частині зазначених
вимог, суд обмежився лише фразою, що ці
вимоги задоволенню не підлягають.

Як зазначалося вище, згідно з ч.1 ст.215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з зустрічними
вимогами про визнання договорів поруки
та іпотеки недійсними, позивачі
зазначали, що ці правочини укладені з
порушенням принципів законності.

Проте, в чому саме полягає незаконність
договорів поруки та іпотеки не
зазначили, та в порушення вимог ст. 60
ЦПК України, належних та допустимих
доказів про це суду не надали.

З огляду на вищенаведене, рішення в
частині вимог про визнання договорів
поруки та іпотеки також підлягає
скасуванню.

В частині вимог ОСОБА_2 про визнання
договорів поруки та іпотеки недійсними
провадження в справі підлягає
закриттю.

В частині вимог ОСОБА_3, ОСОБА_3 суд
ухвалює нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу кредитної спілки
„Альянс Україна" задовольнити
частково.

Рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 24 квітня 2013 року
скасувати.

Провадження в справі в частині
позовних вимог кредитної спілки
„Альянс Україна" до ОСОБА_2 про
стягнення боргу та в частині
зустрічних вимог ОСОБА_2 до кредитної
спілки „Альянс Україна" про визнання
договору поруки та іпотечного договору
недійсними закрити.

Позов кредитної спілки «Альянс
Україна» про стягнення боргу та
зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Визнати недійсними п.3.9; п.6.1; п.6.2
кредитного договору № 120-08к Жт від 22
вересня 2008 року, укладеного між
кредитною спілкою «Альянс Україна» та
ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_3 в
солідарному порядку на користь
кредитної спілки «Альянс Україна»
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 196 506 грн 53 коп, в тому числі: 157
430 грн 75 коп заборгованості за тілом
кредиту, 39 075 грн 78 коп заборгованості
за відсотками.

У решті вимог кредитної спілки
«Альянс Україна» та зустрічних вимог
ОСОБА_3, ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на
користь кредитної спілки «Альянс
Україна» витрати по сплаті судового
збору в розмірі по 982 грн 53 коп з
кожного.

Стягнути з кредитної спілки
«Альянс Україна» на користь держави
судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча
Судді: