Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді -
Черновського Г.В.,

при секретарі -
Пісчанській Т.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання права
власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року позивач звернулась до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_2, про визнання права власності в
порядку спадкування (а. с. 4-5). Позивач у
позовній заяві та у судовому засіданні
в обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що за час спільного
життя з ОСОБА_4 було придбано у ЖБК № 311
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 46,3 кв.м,
житловою площею 27 кв.м., в якій разом
проживали з чоловіком до його смерті, а
саме: до ІНФОРМАЦІЯ_2. Враховуючи, що
правовстановлюючі документи на
квартиру відсутні, ОСОБА_1 звернулась
до суду з даною позовною заявою, в якій,
просила суд визнати за нею право
власності в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_4 на
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 46,3 кв.м,
житловою площею 27 кв.м.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги, викладені позовній заяві,
підтримала в повному обсязі та
наполягала на їх задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у
судовому засіданні проти задоволення
позову не заперечували.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали даної цивільної
справи, суд приходить до висновку щодо
можливості задоволення позовних вимог
з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 квітня 1979 року
між позивачем та ОСОБА_4 було укладено
шлюб, про що в книзі реєстрації актів
про укладення шлюбу зроблено запис за
№ 543 (а.с. 11). За час спільного життя з
ОСОБА_4 було придбано у ЖБК № 311
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 46,3 кв.м,
житловою площею 27 кв.м. (а.с. 15-18), в якій
разом проживали з чоловіком до його
смерті, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 9).

Відповідно до довідки від 26 травня 2014
року, наданої головою правління ЖБК №
311, ОСОБА_4 був зареєстрований та
постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1, та
був основним квартиронаймачем цієї
квартири і був зареєстрований в
списках мешканців ЖБК під особовим
рахунком НОМЕР_2, вартість квартири
сплачена повністю в належний термін
(а.с.10).

Згідно з постановою державного
нотаріуса Першої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори від 29
квітня 2014 року, позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом через
непред'явлення правовстановлюючих
документів на нерухоме майно (а.с. 14).

З пояснень наданих сторонами у
судовому засіданні, а також документів
наданих ними для огляду у судовому
засіданні, вбачається що відповідачки
є доньками позивача та померлого
ОСОБА_4, а також є спадкоємцями після
його смерті.

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Цивільного кодексу України.

В силу ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою.

Відповідно до вимог статей 1216, 1218 ЦК
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до ч. 1 статті 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Положеннями ст. 1218 ЦК України
встановлено, що до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1296 ЦК України
встановлено, що відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, та приймаючи до уваги,
що позивач прийняла спадщину після
смерті свого чоловіка, подавши до
нотаріальної контори в установлені
законодавством строки відповідну
заяву, проте в останньої відсутня
можливість оформити в установленому
актами діючого цивільного
законодавства порядку спадщину та
отримати свідоцтво про право на
спадщину, яка складається з квартири,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в
якій разом проживали з чоловіком до
його смерті, у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу на
спадкове майно, суд вважає позовні
вимоги ОСОБА_1 доведеними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 392, 1216-1218, 1220, 1222, 1258, 1266, 1268, 169, 1296
Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11,
60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП
НОМЕР_1) право власності в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 46,3 кв.м,
житловою площею 27 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом десяти днів з моменту його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська.

Головуючий суддя:
Г.В.
Черновськой