Справа №
УХВАЛА

13 жовтня 2014 року Суддя Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
Кривошеєв Д.А., розглянувши заяву
Обласного комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго», в особі
Виробничої одиниці
«Слов'янськтепломережа» до ОСОБА_1, про
видачу судового наказу та стягнення
заборгованості за використання
теплової енергії за період з 01.06.2007 року
по 01.03.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

У Слов'янський міськрайонний суд
звернулося Обласне комунальне
підприємство
«Донецьктеплокомуненерго», в особі
Виробничої одиниці
«Слов'янськтепломережа» з заявою, про
видачу судового наказу та стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості за надані
послуги з централізованого опалення у
розмірі 7885,37 гривень, витрати від
інфляційних процесів у розмірі 1645, 75
гривень, 3 відсотки річних від
простроченої суми у розмірі 1019,52
гривень, а також судовий збір в сумі 121,80
гривень.

Вивчивши заяву про видачу судового
наказу, з урахуванням доданих до неї
документів, вважаю за необхідно
відмовити у прийнятті заяви про видачу
судового наказу враховуючи наступне:

Так пункт 9 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 грудня 2011 року «Про
практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження»
орієнтує суди, що наявність спору про
право ( п. 2 ч.3 ст. 100 ЦПК), яке є підставою
для відмови у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, вирішується
суддею у кожному конкретному випадку,
виходячи із характеру та
обґрунтованості заявленої
матеріально-правової вимоги і
документів, доданих до заяви. Наявність
спору можна встановити відсутністю
документів, що підтверджують порушення
суб'єктивного права або документів, що
підтверджують виникнення права вимоги.
Крім того, мають ураховуватися
обставини, якщо із доданих документів
вбачається, що боржник заперечує, не
визнає або оспорює свій обов'язок перед
заявником (кредитором). Із доданих
заявником документів вбачається
пропуск позовної давності. Така вимога
може бути вирішена лише у позовному
провадженні, що передбачено ч.3 ст. 267 ЦК
України.

Разом з тим загальна позовна
давність передбачена ст. 257 ЦК України,
встановлюється тривалістю у три роки.

Так з заяви Обласного комунального
підприємства
«Донецьктеплокомуненерго», в особі
Виробничої одиниці
«Слов'янськтепломережа» та розрахунку
суми боргу вбачається, що заявник
ставить питання про стягнення з
боржника заборгованості за надані
послуги з централізованого опалення у
розмірі 7885,37 гривень, витрати від
інфляційних процесів у розмірі 1645, 75
гривень, 3 відсотки річних від
простроченої суми у розмірі 1019,52
гривень за період з 01.06.2007 року по 01.03.2014
року.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України
суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, у разі якщо із
заяви і поданих документів вбачається
спір про право.

З урахуванням наведеного у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ч.3
ст. 100, ч.2 ст. 101 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Обласному комунальному
підприємству
«Донецьктеплокомуненерго», в особі
Виробничої одиниці
«Слов'янськтепломережа» у прийнятті
заяви про видачу судового наказу та
стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за
період з 01.06.2007 року по 01.03.2014 року.

Роз'яснити заявнику про його право на
звернення до суду з тими самими
вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в судову
палату по цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області,
розпорядження ВССУ з розгляду
цивільних та кримінальних справ №
2710/38-14 від 2.09.2014 року, шляхом подачі
апеляційної скарги через Слов'янський
міськрайонний суд, протягом п'яти днів
з дня її отримання.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду
Д.А. Кривошеєєв