У х в а л а

іменем україни

4 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства «Одеська
залізниця» пасажирське вагонне депо
Одеса-Головна про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 19 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 17 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ДП «Одеська
залізниця» пасажирське вагонне депо
Одеса-Головна, просив визнати
незаконним наказ ДП «Одеська
залізниця» пасажирське вагонне депо
Одеса-Головна № 458- ос від 21 травня 2013
року про звільнення його з займаної
посади на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП
України; поновити його на посаді
провідника пасажирського вагону ДП
«Одеська залізниця» пасажирське
вагонне депо Одеса-Головна з 21 травня
2013 року відповідно до умов контракту №
32 від 15 лютого 2011 року; стягнути з
відповідача середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 21 травня 2013 року
та 2 000 грн на відшкодування моральної
шкоди.

Зазначав, що з 15 лютого 2011 року він
працював у пасажирському вагонному
депо Одеса - Головна Одеської залізниці
на посаді провідника пасажирських
вагонів на умовах контракту № 32. 7
травня 2013 року позивач отримав
повідомлення від відповідача про те, що
у зв'язку з порушенням підпункту «а» п.
18 контракту № 32 від 15 лютого 2011 року
трудовий договір буде розірвано.
Наказом № 458-ос від 21 травня 2013 року
позивача було звільнено з займаної
посади на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП
України. Посилаючись на порушення
положень трудового законодавства при
проведенні звільнення, просив
задовольнити вимоги.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 19 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
17 червня 2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати,
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах
з Державним підприємством «Одеська
залізниця» пасажирське вагонне депо
Одеса-Головна і з ним був укладений
контракт, яким, зокрема, було
передбачено можливість його
розірвання у випадку встановлення
факту перевезення безквиткових
пасажирів, тобто додаткові підстави
для його дострокового розірвання крім
тих, які визначені законом і саме з цієї
підстави трудовий договір з позивачем
був припинений.

Перевезення останнім безквиткових
пасажирів встановлено судом на
підставі поданих сторонами доказів,
яким дана належна оцінка.

Оскільки трудовий договір з
працівником припинено з підстави
передбаченої контрактом, яка є
самостійною підставою припинення
трудового договору, суди дійшли
обґрунтованого висновку про те, що в
цьому випадку положення щодо порядку
застосування стягнень, визначені ст.
ст. 148, 149 КЗпП України, на спірні
правовідносини не поширюються.

Доводи касаційної скарги вказаних
висновків не спростовують у зв'язку з
чим вона підлягає відхиленню.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про неправильне
застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 19 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
17 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук Судді:В.О.
Кузнєцов Д.О. Остапчук