АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7934/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Решетнік М. О. Доповідач - Глущенко
Н.Г. Категорія 30/34
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

08 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів -
Осіяна О.М., Пищиди М.М.

при секретарі -
Біленькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої
дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2, через свого представника
ОСОБА_4, звернувся до суду з
апеляційною скаргою в якій просить
рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 29.07.2014 року
скасувати, в частині стягнення
матеріальної шкоди, моральної шкоди і
додаткових витрат, та ухвалити нове про
часткове задоволення цих позовних
вимог, посилаючись на те, що рішення в
цій його частині є необґрунтованим,
оскільки судом не надано належної
оцінки доказам по справі / а. с. 129-131, 143-145
/.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 29.07.2014
року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені
частково.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
94566,38 грн. у відшкодування матеріальної
шкоди, 2000 грн. - моральної шкоди та
судові витрати по справі в розмірі 1189
грн., а всього 97755,64 грн.

В решті позовних вимог відмовлено / а. с.
125 /.

Судом встановлено, що 10.11.2013 року
відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем
«Містубісі Грандіс», держномер НОМЕР_3,
рухаючись по вул. Панікахи в м.
Дніпропетровську не витримав безпечну
швидкість, з'їхав на узбіччя та скоїв
наїзд на автомобілі, які стояли на
автостоянці по вул. Тополиній, а саме на
автомобіль «Mazda CX7», держномер НОМЕР_1 та
автомобіль «Рено», держномер НОМЕР_2,
які внаслідок цього були пошкоджені / а.
с. 5, 6 /.

Власником найбільш пошкодженого
автомобіля «Mazda CX7» є позивач - ОСОБА_3 /а.
с. 7, 8/.

Вина відповідача у скоєнні ДТП
підтверджується постановою судді
Дніпропетровського районного суду м.
Дніпропетровська від 20.11.2013 року,
згідно якої ДТП відбулася з вини
ОСОБА_2, який порушив п. 12.1 Правил
дорожнього руху України, та на підставі
якої до відповідача застосовано
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 425 грн. / а. с. 32 /.

У зв'язку зі зверненням до суду з
позовом про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
позивач змушений був звернутися до
судового експерта для визначення
останнім розміру спричиненої в
результаті ДТП матеріальної шкоди.

Згідно висновку спеціаліста № 2543
експертного автотоварознавчого
дослідження по факту спричинення
аварійних пошкоджень автомобілю «Mazda
CX7» від 19.11.2013 року вартість
матеріальної шкоди спричиненої
володільцю автомобіля «Mazda CX7»,
держномер НОМЕР_1, в результаті ДТП,
складає 155995,04 грн. / а. с. 33-47 /.

Позивачем проведено оплату: послуг
евакуатора в сумі 350 грн. та 250 грн.,
огляду автомобіля «Mazda CX7», держномер
НОМЕР_1, на фірмовій станції технічного
обслуговування «Mazda» в сумі 1080 грн. (що
було необхідне для проведення
належного огляду та надання висновку
спеціалістом експертного
автотоварознавчого дослідження), а
також оплачено вартість висновку
незалежного експерта від 19.11.2013 року в
сумі 1200 грн. / а. с. 49, 50, 51, 52 /.

З висновком спеціаліста № 2543 не
погодився відповідач і за його
клопотанням судом першої інстанції
11.02.2014 року було призначено судову
автотоварознавчу експертизу / а. с.76,78 /.

Згідно висновку № 665-13 судової
автотоварознавчої експертизи від
18.03.2014 року вартість матеріальної
шкоди, заподіяної власнику автомобіля
«Mazda CX7», держномер НОМЕР_1, в результаті
його ушкодження в ДТП, складає 141186,38
грн. /а. с. 84-107/.

Жодною із сторін спростовано цей
висновок, як і не заявлялись клопотання
про проведення додаткової чи повторної
експертизи.

Оскільки, відповідачем ОСОБА_2 була
застрахована в СК «Кредо» цивільна
відповідальність, то потерпілому,
тобто позивачу ОСОБА_3, страховою
компанією сплачено суму страхового
відшкодування у розмірі 49500 грн., що
підтверджується копією страхового
акту від 02.12.2013 року та копіями
платіжного доручення від 03.12.2013 року і
меморіального ордеру від 04.12.2013 року/ а.
с. 61,53 /.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що дії водія
ОСОБА_2 не відповідали вимогам Правил
дорожнього руху України і знаходяться
в причинному зв'язку з даною ДТП, а тому
він, як винна особа, повинен, в силу
ст.ст. 1166,1167,1187,1192 ЦК України,
відшкодувати спричинену позивачу як
матеріальну, так і моральну шкоду, а
позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають
частковому задоволенню.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду в
оскаржуваній його частині залишити без
змін з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував прав
і обов'язки сторін, обставини справи,
перевірив доводи сторін та дав їм
належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами.

При вище наведених обставинах
справи, суд першої інстанції дійшов до
правильного та обґрунтованого
висновку про те, що в силу ст.ст. 1166, 1167,
1187, 1192 ЦК України, позовні вимоги ОСОБА_3
підлягають частковому задоволенню.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
відповідача не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці та
особистого тлумачення апелянтами норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Справа розглянута судом першої
інстанції у відповідності з вимогами
ст. ст. 10,11 ЦПК України, тобто на в межах
заявлених вимог і на підставі доказів,
що були надані суду сторонами.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування або зміни
рішення суду, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Посилання відповідача в
апеляційній скарзі на ту обставину, що
суд першої інстанції, при визначенні
розміру спричиненої матеріальної
шкоди, повинен був керуватися не
висновком № 665-13 судової
автотоварознавчої експертизи від
18.03.2014 року, а звітом № 19-11-13Л про оцінку
шкоди спричиненої володільцю
транспортного засобу від 19.11.2013 року,
зробленого ПП ОСОБА_5 на замовлення СК
«Кредо» (який додано відповідачем до
його апеляційної скарги), - не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки такий
доказ не надався відповідачем суду
першої інстанції, до того ж за
клопотанням самого відповідача було
проведено судову автотоварознавчу
експертизу і жодного доказу, в
спростування висновку цієї експертизи
№ 665-13 від 18.03.2014 року, відповідач не
надав суду першої інстанції.

Щодо розміру моральної шкоди,
який був визначений судом в розмірі 2000
грн. (тоді як позивач просив стягнути
10000 грн. у відшкодування моральної
шкоди), то він судом першої інстанції
визначений правильно у відповідності з
вимогами чинного законодавства та
виходячи з дійсних обставин справи і
наслідків що наступили.

Безпідставними є посилання
відповідача на те, що не підлягають
відшкодуванню додаткові витрати в
розмірі 1080 грн., які сплачені позивачем
за огляд ушкодженого автомобіля на
спеціалізованій СТО «Mazda», оскільки ці
витрати дійсно понесені позивачем, що
підтверджується копією
наряду-замовлення від 14.11.2013 року / а. с.
50, і ці витрати пов'язані були з
необхідністю проведення належного
огляду судовим експертом ОСОБА_6, який
давав висновок спеціаліста № 2543
експертного авто товарознавчого
дослідження від 19.11.2013 року.

Отже, суд першої інстанції,
відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України,
прийшов до правильного та
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог на підставі
доказів, що були надані суду сторонами.

Інші доводи апеляційної скарги не є
суттєвими для вирішення спірного
питання та не спростовують висновки
суду.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги є необґрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 29 липня 2014 року,
в оскаржуваній його частині, - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

СУДДІ: