Справа № 441/398/14
Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/783/4360/14
Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючої судді -
Копняк С.М.

суддів -
Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.

секретар -
Іванова О.О.

з участю апелянта -
ОСОБА_2

та представника позивача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на рішення Городоцького
районного суду Львівської області від
06 травня 2014 року та додаткове рішення
Городоцького районного суду
Львівської області від 01 липня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про визнання права користування
житловим приміщенням та вселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов»язано ОСОБА_2 не чинити перешкод
ОСОБА_4 у користуванні житловим
приміщенням у будинку АДРЕСА_1.

Вирішено питання судового збору.

Додатковим рішенням
доповнено рішення Городоцького
районного суду Львівської області від
06 травня 2014 року по цивільній справі за
позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням та вселення.

В резолютивній частині рішення
першим пунктом вказати: «Визнати за
ОСОБА_5 право користування житловим
приміщенням у будинку АДРЕСА_1 та
зобов'язати ОСОБА_2 надати ключі ОСОБА_4
від замка вхідних дверей будинку.

Відмовлено ОСОБА_4 в частині
позовних вимог про вселення у будинок
АДРЕСА_1 за безпідставністю заявлених
вимог.

Рішення суду оскаржила відповідач
ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що при ухваленні
оскаржуваного рішення суд неповно
з»ясував обставини, що мають значення
для справи, крім того, висновки суду не
відповідають обставинам справи. Також
судом порушено та неправильно
застосовано норми матеріального і
процесуального права, не враховано, що
позовні вимоги позивача є незаконними,
безпідставними та необґрунтованими.
Позивач жодним майном, котре б належало
йому особисто, в житловому будинку не
володіє, протягом всього періоду
проживання в даному будинку він не
купив жодної речі в цей будинок, ним
також жодного разу не було сплачено
коштів на утримання цього будинку. Усі
комунальні послуги оплачувалися
апелянтом та її покійною матір»ю.

Зазначає також, що позивач ОСОБА_4
перебував на її утриманні, що
проявлялося в наданні всіх належних
умов для життя, забезпеченні
харчуванням. Апелянт не проти
допускати його до помешкання, однак
позивач зловживає алкогольними
напоями та перебуваючи в стані
алкогольного сп»яніння погрожує їй
фізичною розправою і знищенням майна.

Крім того, позивач ОСОБА_4 палить
цигарки, внаслідок чого вже
неодноразово відбувалося займання в
кімнаті, яке ОСОБА_2 гасила власноруч,
намагаючись врятувати майно.

Позивач ОСОБА_4 займається крадіжками
домашнього майна для продажу чи обміну
його на алкогольні напої. Апелянт вже
неодноразово зверталася із заявами в
Городоцький РВ ГУ МВСУ у Львівській
області. Судом не взято до уваги
зауваження апелянта щодо регулярних
погроз позивача в її сторону.
Проживання в одному помешканні з
позивачем на думку апелянта є
небезпечним для її життя і здоров»я.

Що ж стосується додаткового рішення
Городоцького районного суду
Львівської області від 01 липня 2014 року,
то таке апелянт також вважає
незаконним та необґрунтованим,
ухваленим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
На думку апелянта, в суду не було
підстав ухвалювати додаткове рішення,
оскільки позовні вимоги ОСОБА_4 є
безпідставними.

Зазначає, що нею готується позов до
суду про виселення ОСОБА_4 з житлового
будинку АДРЕСА_1 в порядку ст.116 ЖК
України.

Просить рішення Городоцького
районного суду Львівської області від
06 травня 2014 року та додаткове рішення
Городоцького районного суду
Львівської області від 01 липня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову/

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта ОСОБА_2 в підтримання мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
заперечення представника позивача
ОСОБА_3, проти мотивів апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційних скарг, колегія
суддів прийшла до висновку про
часткове задоволення таких, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11
Постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» від 18 грудня 2009 року
№11 роз»яснив, що у мотивувальній
частині рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів.

Колегія суддів вважає, що оскаржувані
рішення лише частково відповідають
зазначеним вимогам.

Згідно ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Статтями 3,4 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених прав,
а суд, здійснюючи правосуддя, захищає
порушені права цих осіб у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України,
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути серед іншого і відновлення
становища, яке існувало до порушення.

На підставі ст. ст.10, 60, 61 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Обставини визнані
сторонами, не підлягають доказуванню.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України
передбачено, що доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Встановлено, що відповідно до
Свідоцтва про право на спадщину за
заповітом (а.с.90), копії витягу про
реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.91),
спадкодавцем будинку в АДРЕСА_1 був
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Спадкоємцем його майна є ОСОБА_7. Із
копії договору дарування від 29.01.2009
року ОСОБА_7, подарувала житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1 ОСОБА_2 В даному будинку
зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Згідно витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно, а саме на
будинок АДРЕСА_1 зареєстроване, згідно
свідоцтва про прово власності № 89 від
26.09.1964 року на ОСОБА_6 ( а.с.87).

Із копії паспорта вбачається, що
ОСОБА_4 зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 на правах члена сім"ї
спадкодавця ОСОБА_7 ( а.с.6).

Відповідно до матеріалів
висновку Городоцького РВ УМВС України
у Львівській області (а.с.65-72), ОСОБА_4,
житель АДРЕСА_1 звернувся із заявою
щодо неправомірних дій ОСОБА_2, що
проявляється у вчиненні перешкод для
проживання в будинку за вищевказаною
адресою , в якому він зареєстрований,
ОСОБА_4 Після чого останньому було
рекомендовано звернутися до суду з
відповідною позовною заявою у
відповідності до норм ЦК України.

Позивач крім реєстрації у спірному
будинку з народження, надавав
відповідачу гроші на утримання
будинку, що не заперечувала сама
відповідачка. Позивач в суді
апеляційної інстанції підтвердила, що
визнає право користування житловим
приміщенням за відповідачем, однак має
намір звернутись з позовом про
виселення відповідача через його
неналежну поведінку.

Згідно ст. 47 Конституції України
кожен має право на житло і ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

За положеннями ч.3 ст. 9, ст. 156
ЖК України, члени сім'ї власника жилого
будинку (квартири), які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням. Ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням,
інакше як з підстав і в порядку
передбачених законом.

А відтак, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції в частині визнання за ОСОБА_4
права користування житловим
приміщенням є законним і в цій частині
його слід залишити без змін.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи із змісту позовних вимог,
позивач просив визнати за ним право
користування житловим приміщенням у
будинку АДРЕСА_1 і вселити його у
вказану кватиру з посиланням на вимоги
ст. 64 ЖК України, яка регламентує права
та обов»язки членів сім»ї наймача у
будинках державного і громадського
житлового фонду.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача підтвердив, що
інші позовні вимог не заявлялись.

Суд першої інстанції 06 травня 2014 року
ухвалив рішення, яким зобов»язав
ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_4 у
користуванні житловим приміщенням у
будинку АДРЕСА_1.

Додатковим рішенням від 01
липня 2014 року доповнено рішення
Городоцького районного суду
Львівської області від 06 травня 2014
року. В резолютивній частині рішення
першим пунктом вказати: «Визнати за
ОСОБА_5 право користування житловим
приміщенням у будинку АДРЕСА_1 та
зобов'язати ОСОБА_2 надати ключі ОСОБА_4
від замка вхідних дверей будинку.

Відмовлено ОСОБА_4 в частині
позовних вимог про вселення у будинок
АДРЕСА_1 за безпідставністю заявлених
вимог.

Таким чином, ухвалюючи рішення по
даній справі суд першої інстанції в
порушення вимог процесуального закону
вийшов за межі заявлених позивачем
позовних вимог, тому в цій частині
рішення суду підлягають зміні, а саме, з
резолютивної частин рішень слід
виключити про зобов»язання ОСОБА_8 не
чинити перешкод ОСОБА_4 в користуванні
житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1
та надати ОСОБА_4 ключі від замка
вхідних дверей цього будинку.

За приписами ч.1 ст. 303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

В частині відмови позивачу у
задоволенні позовної вимоги про
вселення рішення суду першої інстанції
не оскаржується, тому апеляційним
судом не переглядається.

Враховуючи наведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
оскаржуване рішення не в повній мірі
відповідає вимогам ст.213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
оскільки судом першої інстанції
порушено норми процесуального права,
які привели до неправильного вирішення
спору, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України є підставою для зміни судового
рішення.

Керуючись ст. ст.209 ч. 3, 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309
ч.1 п.4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апелційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 06 травня 2014 року
та додаткове рішення Городоцького
районного суду Львівської області від
01 липня 2014 року змінити.

Виключити з резолютивних частин рішень
про зобов»язання ОСОБА_2 не чинити
перешкод ОСОБА_4 в користуванні
житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1
та надати ОСОБА_4 ключі від замка
вхідних дверей цього будинку.

В решті рішення Городоцького районного
суду Львівської області від 06 травня 2014
року та додаткове рішення Городоцького
районного суду Львівської області від
01 липня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з дня набрання рішенням
апеляційного суду законної сили.

Головуюча
Копняк С.М.

Судді:
Кабаль І.І.

Монастирецький Д.І.