Провадження №2/522/2014/14
Справа № 522/3102/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року Приморський районний
суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Івченка В.Б.,

при секретарі - Січінава М.А,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, за участю третьої особи Шостої
Одеської державної нотаріальної
контори про розірвання договору
довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною
заявою, яку уточнила в судовому
засіданні до ОСОБА_3, за участю третьої
особи Шостої Одеської державної
нотаріальної контори про розірвання
договору довічного утримання,
мотивуючи свої вимоги тим, 08.07.2011 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений
договір довічного утримання, згідно п.1
якого ОСОБА_2 передає у власність, а
ОСОБА_3 отримує квартиру АДРЕСА_1 та
взамін чого ОСОБА_3 зобов'язується
забезпечувати ОСОБА_2 утриманням
(доглядом) довічно на умовах цього
Договору.

Згідно п.7 Договору довічного утримання
(догляду) ОСОБА_3 зобов'язується довічно
утримувати ОСОБА_2 Сторони домовились,
що утримання (догляд), у тому числі
забезпечення харчуванням, одягом,
необхідною допомогою, включаючи
медичну, має грошовий еквівалент і
оцінюється сторонами за спільною
згодою у розмірі 800 грн. на місяць, які
будуть надаватися ОСОБА_2 щомісячно.

Також усно сторони домовились, що
відповідач зробить в квартирі ремонт.

В порушення умов укладеного договору
ОСОБА_3 з березня 2011 року не виконує
свої обов'язки, а саме щомісячно не
платить обговорену договором суму
грошей, відмовилася зробити ремонт у
квартирі, за кабельне телебачення та
абонентську плату за телефон
відповідач не сплачувала взагалі, ці
послуги позивач сплачувала самостійно.
Позивач є дитиною війни, хворіє, і,
майже, всю пенсію, яка складає 1116 грн.
витрачає на ліки. Квартира АДРЕСА_1 є
єдиним її місцем проживання, яким вона
не володіє і не може розпоряджатися.
Іншого нерухомого майна вона не має.
Оскільки відповідач порушує умови
вищезазначеного договору, позивач
змушена звернутися до суду за захистом
свого порушеного права.

Позивач, представник позивача в
судовому засіданні уточнені позовні
вимоги підтримали та просили
задовольнити уточнену позовну заяву у
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
позивача не визнала та просила у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі, посилаючись на те, що
дійсно, 08 липня 2011 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 був укладений договір довічного
утримання (догляду). Цей договір
зареєстрований в електронному реєстрі
прав власності на нерухоме майно 08
вересня 2011 року.

За умовами договору ОСОБА_3 має довічно
утримувати позивачку, що виражається у
виплаті їй щомісяця до 10-го числа
поточного місяця поштовим переказом 800
гривень на харчування, одяг, необхідну
допомогу, включаючи медичну. Також
ОСОБА_3 зобов'язалася сплачувати
комунальні платежі у термін
встановлені договорами про надання
послуг, до яких входять плата за
користування природним газом,
теплопостачання, водопостачання
(гаряча та холодна вода електроенергія
в обсязі до 150 кВт (а не в обсязі 150 кВт,
як зазначила позивач, абонентська
плата за телефон (крім міжнародних та
міжміських розмов) та послуг
соціального пакету кабельного
телебачення.

Позивач зобов'язалася передати ОСОБА_3
у власність квартиру АДРЕСА_1, оцінену
на суму 16673 гривні.

По окремому пункту Договору Позивач не
мала права вселяти в квартиру інших
осіб. Разом з тим протягом всього
терміну дії договору ОСОБА_2 постійно
вселяла в спірну квартиру студентів та
квартирантів щодобово, що і призвело до
перших непорозумінь. На попередження
ОСОБА_3 про недопустимість порушення
пунктів укладеного договору ОСОБА_2
відреагувала неадекватно, почала
влаштовувати сварки, не допускала
ОСОБА_3 до приміщення та заборонила
здійснити реєстрацію за даною адресою.

Причиною незгоди ОСОБА_3 з проживанням
в приміщенні ОСОБА_2 квартирантів стало
значне підвищення комунальних
платежів. З свого боку ОСОБА_2 не хотіла
втрачати додаткове джерело доходів,
навіть якщо воно і порушує права іншої
сторони по договору.

Щодо суперечки в сплаті абонентської
плати за телефон та кабельне
телебачення, то за умовами Договору
Набувач (ОСОБА_3) зобов'язана сплачувати
абонентську плату за телефон (крім
міжнародних та міжміських розмов) та за
послуги соціального пакету кабельного
телебачення.

Разом з тим позивач не захотіла
користуватися соціальним пакетом
кабельного телебачення, а замовила
розширену версію пакету з додатковими
каналами що вдвічі перевищувало
вартість соціального пакету і не було
передбачено умовами договору. Щодо
сплати абонентської плати за телефон
позивач відмовилась надавати ОСОБА_3
квитанції, бо хотіла ці платежі
здійснювати сама не поясняючи причин.

Тому ОСОБА_3 тільки двічі сплатила
абонентську плату за користування
телефоном. Але натомість ОСОБА_3
сплачувала СДПТ та вивіз сміття, про
виплату яких у договорі не йдеться.

Відповідно до п.7 Договору ... у випадку
виникнення, в майбутньому, потреби
забезпечення відчужувача іншими
видами матеріального забезпечення та
догляду, відчужувач самостійно, за
своїм розсудом, вирішує усі питання в
межах грошового утримання,
передбаченого цим договором, згідно
обумовлених сум.

... Не проведення індексації у випадку,
якщо про це не було заявлено
відчужувачем, не вважається істотним
порушенням договору.

Відчужувач засвідчив, що визнане
сторонами грошове утримання є
достатнім для підтримання
повноцінного та достатнього життєвого
рівня відчужувача та не потребує
подальшого перегляду сторонами.

Проте з листопада 2012 року ОСОБА_2
перестала віддавати ОСОБА_3 квитанції
для сплати комунальних послуг та
приходити за грішми, а натомість
заявила, що має намір розірвати
договір. Такі випадки вже були раніше і
сприймалися ОСОБА_3 як чергова спроба
отримати додаткові гроші поза умовами
договору. Але кожний раз через деякий
час ОСОБА_2 вибачалась та продовжувала
отримувати суми зазначені в Договорі.
Проте на спробу ОСОБА_3 оплатити
комунальні послуги відповідальні
особи ЖКХ відповіли, що ОСОБА_2
заборонила приймати гроші у ОСОБА_3

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, належним чином
про дату та місце судового засідання
повідомлявся, про причини неявки суд не
повідомив.

Вислухавши сторони, свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_1, дослідивши матеріали
справи суд приходить до наступного.

Судом в судовому засіданні
встановлено, що 08.07.2011 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 був укладений договір
довічного утримання, згідно п.1 якого
ОСОБА_2 передає у власність, а ОСОБА_3
отримує квартиру АДРЕСА_1 та взамін
чого ОСОБА_3 зобов'язується
забезпечувати ОСОБА_2 утриманням
(доглядом) довічно на умовах цього
Договору.

Згідно п.7 Договору довічного утримання
(догляду) ОСОБА_3 зобов'язується довічно
утримувати ОСОБА_2 Сторони домовились,
що утримання (догляд), у тому числі
забезпечення харчуванням, одягом,
необхідною допомогою, включаючи
медичну, має грошовий еквівалент і
оцінюється сторонами за спільною
згодою у розмірі 800 грн. на місяць, які
будуть надаватися ОСОБА_2 щомісячно.

Крім того Набувач зобов'язаний
щомісячно сплачувати комунальні
послуги за квартиру у терміни,
встановлені відповідними договорами
про надання таких послуг, незалежно від
того, з ким вони укладені (Набувачем чи
Відчужувачем). До оплачуваних
комунальних послуг належать: плата за
користування природним газом,
теплопостачання, водопостачання
(гарячу, холодну воду) та
електроенергія в обсязі до 150 кВт,
абонентська плата за телефоном (крім
міжнародних і міжміських розмов) та за
послуги соціального пакету кабельного
телебачення. Набувач має право
передавати гроші за вказані вище
комунальні послуги безпосередньо
Відчужувачу для їх оплати останнім. У
випадку отримання відповідних коштів
Відчужувач несе відповідальність за
сплату вказаних вище комунальних
послуг у розмірі отриманих ним коштів.
У випадку виникнення, в майбутньому,
потреби забезпечення Відчужувача
іншими видами матеріального
забезпечення та догляду, Відчужувач
самостійно, за своїм розсудом, вирішує
усі питання в межах грошового
утримання, передбаченого цим
договором, згідно обумовлених сум.

Відповідно до п.11 Договору довічного
утримання (догляду), цей Договір може
бути розірваний за згодою сторін, а
випадку невиконання його істотних умов
і відмови від добровільного розірвання
однієї зі Сторін - у судовому порядку.

Згідно квитанцій наявних в матеріалах
справи ОСОБА_3 на виконання Договору
про довічне утримання (догляду)
виплатила позивачу наступні суми: 26
серпня 2011 року - 5200 гривень (за
розпискою); 26 серпня 2011 року - 1600 гривень
(за квитанцією); 11 жовтня 2011 року - 800
гривень (за квитанцією); 10 листопада 2011
року - 800 гривень (за квитанцією); 12
грудня 2011 року - 800 гривень (за
квитанцією); 12 січня 2012 року - 800 гривень
(за квитанцією); 27 лютого 2012 року - 800
гривень (за квитанцією); ці суми були
сплачені наперед, тобто всі подальші
щомісячні виплати переказувалися на 6
місяців наперед.

У зв'язку зі зміною умов договору в
частині передачі коштів позивачу
особисто, ОСОБА_3 здійснила наступні
виплати: 16 червня 2012 року - 800 гривень (за
розпискою); 18 липня 2012 року - 800 гривень
(за розпискою); 03 серпня 2012 року - 400
гривень (за розпискою); 29 серпня 2012 року
- 400 гривень (за розпискою); 15 вересня 2012
року - 400 гривень (за розпискою); 17
вересня 2012 року - 400 гривень (за
розпискою);27 жовтня 2012 року - 400 гривень
(за розпискою); 07 листопада 2012 року - 400
гривень (за розпискою).

Всього ОСОБА_3 по вищевказаному
Договору довічного утримання на
рахунок ОСОБА_6 було виплачено 14800
гривень.

Також в судовому засіданні було
встановлено, що всупереч умовам
Договору довічного утримання (догляду)
зі згоди ОСОБА_2 в спірній квартирі
проживали квартиронаймачі без згоди на
те відповідача, що не заперечувалось
позивачем в судовому засіданні.

Стосовно посилань позивача, щодо
досягнення згоди з боку відповідача
про здійснення ремонту у спірній
квартирі, вони не знайшли свого
підтвердження згідно матеріалів
справи, а також позивачем не надано до
суду будь-яких доказів в підтвердження
даної обставини.

Посилання позивача на ту обставину, що
ОСОБА_3 з березня 2011 року інколи
сплачувала грошові кошти, а з вересня
2011 року не надає їй будь-яку допомогу
також спростовуються матеріалами
справи, а саме розписками наданими
ОСОБА_3 про отримання грошових коштів
на виконання умов Договору про довічне
утримання, остання з яких датована
04.11.2012 року.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Стаття 755 ЦК України визначає підстави
для розірвання договору довічного
утримання в судовому порядку. Підстава
для розірвання договору пов`язана з
невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов`язків за
договором довічного утримання.

На підставі викладеного, а також
враховуючи те, що судом невстановлені
обставини, які б свідчили про порушення
істотних умов Договору про довічне
утримання (догляду), оцінивши
встановлені по справі обставини у всіх
їх сукупності, суд вважає що у
задоволенні уточнених позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої
особи Шостої Одеської державної
нотаріальної контори про розірвання
договору довічного утримання,
необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.627, 775 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні уточнених позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої
особи Шостої Одеської державної
нотаріальної контори про розірвання
договору довічного утримання -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції, шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк - з дня
проголошення рішення, а для осіб, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси
Івченко
В.Б.