Номер провадження: 22-ц/785/5625/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючої
судді Процик М.В.,

суддів Доценко Л.І., Гірняк Л.А.,

при секретарі Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
боргу за договором позики,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
заочне рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 20 лютого 2014
року,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та про стягнення з ОСОБА_4 боргу у сумі
442332,62 грн., штрафу - 6% від суми вказаної в
п.1 договору позики від 23 вересня 2009
року у сумі 265399,57 грн., 3% річних від
простроченої суми боргу у розмірі 11964,73
грн. та компенсації судових витрат.

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Одеси від 20 лютого 2014 року позовні
вимоги в частині звернення стягнення
на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1
залишено без розгляду.

Позовні вимоги про стягнення боргу за
договором позики позивач
обґрунтовував порушенням
позичальником своїх зобов'язань,
передбачених договором.

У судове засідання позивач та його
представник не з'явилися, подали заяву
про розгляд справи за їх відсутністю.

Відповідачі у судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи належно повідомлялись.

Заочним рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси від 20 лютого 2014
року позовна заява ОСОБА_2 задоволена.

Стягнуто з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі
442332,62 грн., штраф у розмірі 6% від суми
вказаної в п.1 договору позики від 23
вересня 2009 року, що складає 265399,57 грн., 3%
річних від простроченої суми, що
складає 11964,73 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 (ІПН
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 суму шкоди у
розмірі 3555,70 грн.

Ухвалою Суворовського районного
суду м. Одеси від 14 квітня 2014 року у
задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд
заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
просить рішення суду від 20 лютого 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у позові,
посилаючись на недоведеність обставин,
які суд вважав встановленими, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, та на порушення
судом норм процесуального права.

Проти апеляційної скарги
заперечував позивач та його
представник.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної

скарги в межах оскарження, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду в частині стягнення 3%
річних зміні, з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п. 4 ЦПК
України підставами для зміни рішення
суду першої інстанції є порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Ухвалюючи рішення про повне
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що між
сторонами було укладено договір
позики, зобов'язання за яким мають
виконуватись належним чином, та
оскільки зобов'язання позичальником за
договором не виконуються, то
позичальник повинна бути примушена до
виконання зобов'язання, та має понести
інші негативні наслідки за
прострочення виконання.

З таким висновком суду колегія
суддів погоджується частково.

За змістом ст. ст. 1046, 1049, 1050, 611ч.1п.3, 549 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти.., у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути таку ж суму
грошових коштів… у строк та в порядку
встановлені договором. Якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього
кодексу, тобто сплатити три проценти
річних від простроченої суми.. Якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами ( з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позики позикодавець вправі
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
вимагати сплати неустойки, у тому числі
у вигляді штрафу.

Із матеріалів справи вбачається, що 23
вересня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
було укладено нотаріально посвідчений
договір позики, за яким позивач передав
відповідачу ОСОБА_4 грошові кошти у
сумі 48041 грн., що еквівалентно 6000 дол.
США, з умовою повернення коштів до 01
жовтня 2010 року, та зі сплатою за
користування грошовими коштами 5%
щомісячно. (а.с.19-20) В наступному
сторонами укладались нотаріально
посвідчені договори про внесення змін
до основного договору. (21-29) Таких
договорів про внесення змін до
основного договору, внаслідок яких
розмір позики наданої позивачем
відповідачу збільшувався, було
укладено сторонами дев'ять. За
договором про внесення змін під № 7 від
26.09.2011р. до договору позики від 23.09.2009р.
сторонами було внесено наступні зміни:
доповнено договір позики п.4.3, за яким,
якщо позичальник своєчасно не поверне
позикодавцю позику, вказану в п.1
договору або у разі одноразових
порушень порядку погашення позики
згідно графіку, вказаному в п.3.2 цього
договору, то за кожне неналежне
виконання умов договору позичальник
зобов'язаний сплатити позикодавцю
штраф у розмірі 6% від суми вказаної в п.1
цього договору..(а.с.27зв.) За договором
про внесення змін під № 9 від 13.09.2013р. до
договору позики від 23.09.2009р. сторони
домовились внести зміни, за змістом
яких слід п.1 читати в наступній
редакції: ОСОБА_2 передає у власність
ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 442332 грн. 62
коп., що еквівалентно 55340 дол. США (по
курсу на день внесення змін), строком до
01 жовтня 2013 року; пункт 3.2 читати в
наступній редакції: щомісяця
позичальник повертає позикодавцю
отримані грошові кошти частками: 01
листопада 2012 року суму екв. 2000 дол. США (
в гривнях по курсу на день внесення
платежу), і в наступному кожного
першого числа таку ж суму по 01 вересня
2013 року включно.(а.с.29) За пунктом 3.3.
сторони домовились залишок боргу (в
договорі суму екв. на день внесення
платежу 35340 дол. США) повернути 01 жовтня
2013 року. Інші умови договору сторонами
залишено незмінними.

Встановлено і відповідачем ОСОБА_4 не
спростовано, що жодної умови договору
нею не було виконано, жодного платежу
на користь позивача до його звернення
до суду здійснено не було.

За змістом ст. ст. 3 ч.1п.3, 6 ч.3,525 ЦК
України загальними засадами
цивільного законодавства є свобода
договору, сторони в договорі можуть
врегулювати свої відносини на власний
розсуд, та одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Виходячи з вищезазначеного, та з
установлених судом фактів і обставин
справи, колегія суддів погоджується з
необхідністю стягнення з
відповідача-позичальниці ОСОБА_4 суми
отриманої нею позики у розмірі 442332,62
грн. та штрафу - 6% від суми вказаної в п.1
договору позики за кожне порушення
умов договору у сумі 265399,57 грн.(442332,62 х 6%
:100% х 10 місяців).

Висновки суду в цій частині колегія
суддів визнає правильними.

Разом з тим, за ст. 625 ЦК України
стягнення 3% річних здійснюється від
простроченої суми боргу.

Із розрахунку, наведеному позивачем у
позовній заяві, з яким погодився і суд
першої інстанції, видно, що 3% річних
позивачем застосовано до загальної
суми боргу за період прострочки, який
становить 11 місяців, і як наслідок,
судом стягнуто 3% річних у розмірі 11964,73
грн.. Однак, з урахуванням внесення
останніх змін до договору позики, які
мали місце у договорі під № 9 від
13.09.2013р., в межах позовних вимог ( до
01.10.2013р.), простроченими слід вважати
тільки щомісячні платежі, починаючи з 2
листопада 2012 року, і наступні щомісячні
платежі кожного місяця з 2 числа. А тому
3% річних по курсу НБУ, діючого на момент
ухвалення рішення у загальній сумі
становлять 3837,57 грн. (328,84 дол.
СШАх11,670029грн.), виходячи з наступного
розрахунку: 328,84 дол. США =
(2000х3%:366дн.х333дн.:100%)= 54,59дол. +
(2000х3%:366дн.х303дн.:100%)= 49,67 +
(2000х3%:366дн.х273дн.:100%)= 44,75 +
(2000х3%:366дн.х242дн.:100%)= 39,67 +
(2000х3%:366дн.х214дн.:100%)= 35,08 +
(2000х3%:366дн.х183дн.:100%)= 30,0 +
(2000х3%:366дн.х153дн.:100%)= 25,08 +
(2000х3%:366дн.х122дн.:100%)= 20,0 +
(2000х3%:366дн.х92дн.:100%)= 15,08 +
(2000х3%:366дн.х61дн.:100%)= 10,0 +
(2000х3%:366дн.х30дн.:100%)= 4,94 дол. США.

Враховуючи наведене, рішення суду
першої інстанції в частині стягнення 3%
річних підлягає зміні. З відповідача на
користь позивача слід стягнути 3%
річних у сумі 3837,57 грн.

Окрім того, судом першої
інстанції в резолютивній частині
рішення стягнення понесених позивачем
судових витрат по оплаті судового
збору помилково названо стягненням
шкоди у сумі 3555,70 грн. (а.с.1,49), що також
підлягає зміні.

Доводи відповідача ОСОБА_4 про те, що
нею було взято в борг у позивача тільки
суму позики зазначену у першому
договорі від 23.09.2009 року, тобто у сумі
екв. 6 тис. дол.. США, а наступні зміни до
договору включали несплачені проценти
за користування кредитом, і що вона їх
ніколи не отримувала не можуть братися
до уваги, оскільки договори про
внесення змін до договору позики є
чинними, і у судовому порядку
недійсними не визнавались.

Посилання вказаного відповідача на
незаконне стягнення 3% річних також не
можуть братися до уваги, оскільки
застосування 3% річних на підставі ст.625
ЦК України за будь-яких обставин є
різновидом грошової відповідальності
боржника, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, та водночас не
може вважатися сплатою процентів за
користування позикою.

Доводи відповідача ОСОБА_4 про те, що
суд не повинен був стягувати з неї
грошові кошти, і що її зобов'язання
можуть бути виконанні шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки є
неспроможними, оскільки за ст. 11 ЦПК
України право обирати спосіб захисту
порушеного права належить позивачу,
право якого порушено.

За таких обставин, апеляційну скаргу
ОСОБА_4 слід задовольнити частково,
рішення суду першої інстанції слід
змінити в частині розміру стягнення 3%
річних та найменування судових витрат,
виклавши резолютивну частину в новій
редакції, у решті рішення суду слід
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-314,316-317,319
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 20 лютого 2014 року
змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2(ІПН НОМЕР_2) борг за
договором позики у сумі 442332,62 грн.,
штраф у розмірі 6% від суми вказаної в п.1
договору позики у розмірі 265399,57 грн., 3%
річних у сумі 3837,57 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2(ІПН НОМЕР_2) понесені
судові витрати у сумі 3555,70 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:
М.В. Процик

Судді:
Л.І. Доценко

Л.А. Гірняк