АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/9454/2014
Головуючий у 1 інстанції: Кізюн Л.І.
Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Мараєвої Н.Є.,
Болотова Є.В.

при секретарі Прохоровій В.С.

за участю представника
позивача ОСОБА_1

представника
відповідача Скрипченка Є.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Києві в залі
суду справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3, поданої представником за
довіреністю - ОСОБА_1, на заочне рішення
Солом»янського районного суду м.Києва
від 13 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк», третя особа ОСОБА_4
про припинення договору поруки,-

УСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом про визнання
правовідносин за Договором поруки,
укладеним 29 травня 2008 року між ОСОБА_3
та ПАТ «Укргазбанк», яким
забезпечуються зобов»язання ОСОБА_4 за
Кредитним договором №191-08/П-14 від 29
травня 2008 року такими, що припинені з 30
червня 2009 року в повному обсязі
зобов»язань.

Вважає, що порука повинна бути
припиненою на підставах встановлених
ч.1 ст.559 ЦК України, оскільки кредитор в
односторонньому порядку та без
повідомлення поручителя про внесення
змін у Кредитний договір збільшив
відсоткову ставку за кредитом з 13,8% до
14,8%.

Заочним рішенням Солом»янського
районного суду м.Києва від 13 листопада
2013 року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з ухваленим
рішенням, ОСОБА_3, поданої
представником за довіреністю - ОСОБА_1,
подано апеляційну скаргу, у якій
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі
посилається на те, що суд першої
інстанції, відмовляючи у задоволенні
позову, виходив з положень п.3.3.4
Кредитного договору, яким визначено
право банку збільшувати розмір
процентної ставки, що не вказує на
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. В той же час, п.4.1 Кредитного
договору встановлений обов»язок банку
повідомляти зобов»язаних осіб про
здійснення таких змін, які в цій умові
визначені як внесення змін/доповнень.
Тобто, особа, яка подає апеляційну
скаргу, вважає, що виходячи із умов
Кредитного договору збільшення
процентної ставки не могло відбуватися
без згоди поручителя (в
односторонньому порядку), який у
Договорі поруки був ознайомлений із
процентною ставкою у розмірі 13,8%.

Рішенням Апеляційного суду
м.Києва від 19 лютого 2014 року апеляційну
скаргу задоволено, заочне рішення
Солом»янського районного суду м.Києва
від 13 листопада 2013 року скасовано та
ухвалено нове, яким позовні вимоги
задоволено частково.

Вирішено визнати припиненою
поруку за Договором поруки від 29 травня
2008 року, укладеним між ВАТ АБ
«Укргазбанк», правонаступником якого є
ПАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 травня 2014 року
рішення Апеляційного суду м.Києва від
13лютого 2014 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

В судовому засіданні
представник позивача апеляційну
скаргу підтримала, посилаючись на
доводи, в ній викладені.

Представник відповідача проти
доводів апеляційної скарги
заперечував, посилаючись на законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції.

Позивач та 3-я особа в судове
засідання не з»явились, про дату, час і
місце розгляду справи повідомлені
належним чином, про причину неявки суд
не повідомили.

Колегія суддів ухвалила
розглядати справу за відсутності
нез»явившихся осіб на підставі ст.305
ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників сторін,
розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого по справі рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України
передбачено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
зміни зобов»язання, внаслідок чого
збільшився обсяг відповідальності
поручителя не відбулось, оскільки
згідно із п.3.3.4 Кредитного договору
банку надається право збільшувати
процентну ставку у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов»язань.

Проте повністю погодитися з такими
висновками суду першої інстанції не
можна, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції установлено, що
29 травня 2008 року між ВАТ АБ
«Укргазбанк» та ОСОБА_4 укладено
Кредитний договір №191-08/П-14, згідно з
яким позичальнику надані кредитні
кошти в сумі 96900 доларів США.
Позичальник зобов»язався кожен місяць
частинами повертати кредитні кошти та
сплачувати проценти у розмірі 13,8%
річних.

ОСОБА_3 є поручителем за зобов»язаннями
ОСОБА_4 на підставі укладеного 29 травня
2008 року з ВАТ АБ «Укргазбанк» Договору
поруки.

Статтями 3, 627 ЦК України визначено
свободу договору, а саме відповідно до
ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, розумності
та справедливості.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК
України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального
права поручитель хоча й пов'язаний із
боржником певними зобов'язальними
відносинами, є самостійним суб'єктом у
відносинах із кредитором. Поручитель,
зокрема, має право висувати
заперечення проти кредитора і в тому
разі, коли боржник від них відмовився
або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього
Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язань
передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

До припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання без
згоди поручителя, які призвели до
збільшення обсягу відповідальності
останнього. Збільшення
відповідальності поручителя внаслідок
зміни основного зобов'язання виникає в
разі: підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами;
установлення (збільшення розміру)
неустойки; встановлення нових умов
щодо порядку зміни процентної ставки в
бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких
беруть участь поручителі, збільшення
кредитної процентної ставки навіть за
згодою банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови в
договорі поруки, не дає підстав
покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Отже, підставою припинення договору
поруки може бути здійснення без згоди
поручителя зміни основного
зобов'язання, яке забезпечене порукою,
у даному випадку це збільшення
процентної ставки за користування
кредитом, про що зазначає позивач.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
18 червня 2012 року № 6-73цс12, яка згідно зі
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів.

У пункті 22 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
судам роз'яснено, що відповідно до
частини першої статті 559 ЦК припинення
договору поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати тощо
без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а, отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Пунктом 4.1 розділу ІV, який визначає
Порядок внесення змін (доповнень) та
розірвання договору в односторонньому
порядку, передбачено, що у випадку
та/або неналежного виконання
позичальником умов цього договору (в
тому числі несвоєчасного виконання
грошових зобов'язань (з простроченням
їх виконання більше, ніж на один
банківський день), що випливають з
цього договору, зокрема: несплати
процентів та/або несвоєчасного
повернення кредиту або його частини
та/або будь-якої іншої заборгованості,
що може виникнути згідно з умовами
цього договору) банк має право на свій
розсуд, зокрема, внести
зміни/доповнення до цього договору в
односторонньому порядку (внести зміни
до умов зобов'язань своїх та/або
позичальника, включаючи зміну
позичальнику процентної ставки за
користування кредитом та встановлення
її на рівні 14,8 % річних.

Тобто, за умовами укладеного між
позичальником та банком договору,
підвищення процентної ставки
відповідно до п.4.1 відбувається в
порядку внесення односторонніх змін до
цього Договору з дотриманням
визначеної договором процедури.

Відповідно до даних листа від 06 липня
2012 року, направленого відповідачем на
ім»я 3-ї особи ОСОБА_4, останнього на
його звернення було проінформовано про
підвищення процентної ставки на
підставі п.4.1 кредитного договору у
зв»язку із виникненням простроченої
заборгованості по сплаті відсотків за
користування кредитними коштами.

Відтак, підвищення процентної ставки
відбулось в порядку внесення банком
односторонніх змін до умов кредитного
договору.

Відповідно до п.1.1 Договору поруки
поручитель взяла на себе обов»язок
відповідати за зобов»язаннями
позичальника у сумі наданого кредиту
96900 доларів США, на строк з 29 травня 2008
року по 28 травня 2031 року, із сплатою
процентів за користування виходячи з
13,8% річних з врахуванням змін та
доповнень, якщо такі будуть прийняті
сторонами кредитного договору.

Відповідно до п. 2.7 договору поруки
кредитор зобов'язаний повідомити в
письмовій формі про внесення до
кредитного договору будь-яких змін та
доповнень стосовно розміру суми
кредиту, процентної ставки за
користування кредитом, строків
виконання зобов'язань щодо повернення
суми кредиту та сплати процентів за
користування кредитом на адресу
поручителя не пізніше наступного
робочого дня.

Згідно п. 6.2 договору поруки зміни і
доповнення до дійсного договору
приймаються за згодою сторін і
укладаються в простій письмовій формі.

Матеріали справи не містять доказів,
які б свідчили про те, що ОСОБА_3 була
повідомлена про підвищення розміру
процентної ставки з 13,8% річних до 14,8%
річних та давала згоду на збільшення
процентної ставки шляхом укладення
додаткової угоди.

Таким чином, системний аналіз
зазначених вище правових норм та умов
кредитного договору дає підстави
уважати, що ПАТ АБ "Укргазбанк" змінив
умови договору зі збільшенням об'єму
відповідальності без згоди поручителя
за відсутності в договорі вказівки на
те, що такі зміни можливі без
повідомлення поручителя.

Отже, при вирішенні даного спору суд не
врахував, що саме по собі зазначення в
договорі поруки, що поручитель
відповідає за кредитним зобов'язанням
як солідарний боржник і що він
ознайомлений з умовами договору
кредиту, де вказано право банку на
підвищення процентної ставки, не є
підставою для незастосування ч. 1 ст. 559
ЦК України, та неправильно
застосувавши норми матеріального
права, безпідставно відмовив у
задоволенні позову ОСОБА_3

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення про визнання припиненою
поруки за договором поруки від 29 травня
2008 року, укладеним між ВАТ АБ
"Укргазбанк", правонаступником якого є
ПАТ АБ "Укргазбанк", ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Разом з тим, не підлягають задоволенню
вимоги позивача про визнання договору
поруки таким, що припинив свою дію з 30
червня 2009 року, оскільки законом не
передачено припинення договору поруки
з певної дати.

Ураховуючи викладене, апеляційна
скарга задовольняється частково.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо
суд апеляційної або касаційної
інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат.

За таких обставин з ПАТ АБ "Укргазбанк"
підлягають стягненню понесені ОСОБА_3
судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, поданої
представником за довіреністю - ОСОБА_1,
задовольнити частково.

Заочне рішення Солом»янського
районного суду м.Києва від 13 листопада
2013 року скасувати та ухвалити нове
наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Визнати припиненою поруку за Договором
поруки від 29 травня 2008 року, укладеним
між Відкритим акціонерним товариством
акціонерний банк «Укргазбанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство акціонерний
банк «Укргазбанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства акціонерний банк
«Укргазбанк» на користь ОСОБА_3 229
гривень 40 копійок у рахунок
відшкодування витрат на оплату суми
судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржено у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
Н.Є. Мараєва

В.Є. Болотов