Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/6532/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2014 року Київський районний суд м.
Полтави в складі:

головуючого
- судді
Шаповал Т.В.

при секретарі
Лавріненко О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про відшкодування шкоди, припиннення
дій та визнання права ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до
Київського районного суду м. Полтава з
позовом до відповідача
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди. В позовній заяві та
заяві про збільшення позовних вимог
посилався на те, що вона та відповідач є
власниками квартир, розташованих в
будинку АДРЕСА_1. Квартири суміжні,
мають спільну стінку. В червні 2012
року відповідач розпочав самочинний
механічний виробіток грунту з-під
фундаменту подовжньої спільної стіни,
хоча не мав проекту та не здійснив
повідомлення про початок робіт, що
призвело до просіданні стіни та
виникнення тріщин. Крім того,
відповідач чинить перешкоди у
виконанні ремонту фундаменту. Нею 19
листопада 2012 року було укладено
договір підряду на виконання ремонтних
робіт вартістю 18122 грн. Крім того,
відповідач здійснив самовільне
відключення електричної енергії та
перешкоджав доступу спеціаліста для її
відновлення. Вимушена була звернутися
до ТОВ «Полтаваенергопостач» з метою
прокладки іншої лінії передачі
електроенергії, вартість робіт та
матеріалів склала 5 024, 87 грн. Також
відповідач відключає її квартиру від
водопостачання. Вказувала, що
внаслідок протиправних дій
відповідача та внаслідок неможливості
проживати в квартирі не мала змоги
укласти договір найму житла та понесла
збитки. Розмір упущеної вигоди
вказує 24 000 грн., яку збільшила до 37 700
грн. На переїзди з м. Києва, де вимушена
проживати, до м. Полтава витратила 1 296, 88
грн. Крім того, внаслідок пережитих
стресів у неї погіршився стан здоров»я
та вимушена була витрачатися на
медичні послуги вартісь яких склала 16
353, 52 грн. Викладені обставини
спричинили їй моральну шкоду, яку
оцінює в розмірі 115 000 грн.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2
на її користь матеріальну шкоду у
розмірі 64 797, 27 грн., моральну шкоду в
розмірі 115 000 грн., понесені збитки в
сумі 37 700 грн. та судові витрати.

Зобов»язати ОСОБА_2 не чинити їй
перешкоди на підключення до міської
каналізаційної системи квартири
АДРЕСА_2

Зобов»язати ОСОБА_2 надати їй
письмову згоду на підключення до
міської каналізаційної системи
квартири АДРЕСА_2

Зобов»язати ОСОБА_2 за
власний рахунок відновити
водопостачання квартири АДРЕСА_2

ОСОБА_2 звернувся до суду з
зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1
про відшкодування шкоди, припиннення
дій та визнання права. В позові
вказував, що системи водопостачання та
водовідведення квартири АДРЕСА_2, якою
володіє відповідач, не відповідає
проектній документації та вимогам
чинного законодавства. Вважає, що діями
ОСОБА_1 заподіяно йому шкоди, яка
полягає у порушенні прав на належні
умови життя. Крім того, вказує, що у 2013
році КП Полтавської обласної ради
«Полтававодоканал» у 2013 році прийняло
рішення про відключення
водопровідного вводу на квартиру
ОСОБА_1

Просив суд заборонити ОСОБА_1
користуватися системою водопостачання
квартири АДРЕСА_2 та системою
водовідведення із цієї квартири до
проведення цих систем у повну
відповідність проектній документації -
проекту внутрішнього і дворового
водопроводу і каналізації
будинку, виготовленого у серпні 1963 року
та вимогам чинного законодавства.

Зобов»язати ОСОБА_1 за власний
рахунок привести у повну відповідність
до проектної документації та вимог
чинного законодавства системи
водопостачання квартири АДРЕСА_2 і
системи водовідведення із даної
квартири.

Визнати приватною власністю
ОСОБА_2 новостворені з метою поліпшення
спільного майна відокремлену систему
водопостачання від вуличної системи
водопостачання по АДРЕСА_2 та нову
відокремлену систему водовідведення з
даної квартири до вуличної
каналізаційної мережі по вул.
Новозіньківській загальною
протяжністю 86 метрів, загальною
вартістю 1 200 грн.

В судовому засіданні відповідач
та його представник заперечували проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_1,
просили в їх задоволенні відмовити.
Зустрічні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі, посилаючись на
викладені в зустрічній позовній заяві,
просили позов задовольнити.

Треті особи, судом повідомлялися
належним чином, однак в судове
засідання не з»явилися.

Позивач та її представники в судове
засідання не з»явилися, хоча були
належним чином повідомлені про день і
час розгляду справи.

Враховуючи відсутність підстав,
передбачених ст. 169 ЦПК України для
відкладення розгляду справи та
враховуючи наявність в матеріалах
справи заяви ОСОБА_1 про розгляд справи
за її відсутності та відсутності її
представників, вважає за можливе
провести розгляд без участі позивача
та третіх осіб.

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі,
свідків,дослідивши докази у справі, суд
приходить до висновку, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником 1/10 частини жилого будинку з
господарськими спорудами за адресою:
АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,
виданого Другою полтавською державною
нотаріальною конторою 21 серпня 2008 року
.

У встановленому законом порядку
право власності ОСОБА_2 на 1/10 частину
вказаного жилого будинку
зареєстровано КП Полтавське БТІ
«Інвентаризатор» 22 вересня 2008 року .

ОСОБА_1 1/5 частина вказаного
будинку з господарськими спорудами
належить на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,
посвідченого 25 серпня 1993 року Другою
полтавською державною нотаріальною
конторою .

Також ОСОБА_1 на праві власності
належить 9/50 частин вказаного будинку
на підставі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, виданого 08
вересня 2008 року Управлінням
житлово-комунального господарства .

Згідно ч.1 ст.358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Статтею 360 ЦК України
передбачено, що співвласник відповідно
до своєї частки у праві спільної
часткової власності зобов'язаний брати
участь у витратах на управління,
утримання та збереження спільного
майна, у сплаті податків, зборів
(обов'язкових платежів), а також нести
відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Як передбачено ч.1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.10,11, 31 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, суд розглядає справи в
межах заявлених позовних вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Частиною ст. 61 ЦПК України,
визначено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

РішеннямКиївського районного
суду м. Полтави від 27 вересня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
зобов»язання вчинити певні дії,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, яке набрало законної
сили, встановлено та зазначено
наступне.

Суд не бере до уваги і посилання
представника відповідача ОСОБА_3 як на
причину виникнення пустот під спільним
будинком на самочинний механічний
видобуток ґрунту з-під фундаменту
подовжньої спільної стіни ОСОБА_2

На підтвердження цієї обставини
представником відповідача надано
копію акту від 20 серпня 2012 року, який
складений без участі ОСОБА_2, не містить
вказівки яким чином була встановлена
зазначена обставина, чи оглядались
комісією приміщення, що перебувають в
користуванні ОСОБА_2 (квартира№2), тощо.

З наведених підстав даний акт не є
належним доказом вчинення ОСОБА_2
самочинного механічного видобутку
ґрунту з-під фундаменту спірного
будинку, а тому судом до уваги не
приймається.

Крім того, позивачем належних та
достатніх доказів завдання їй шкоди
саме з вини відповідача суду надано не
було.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
судом не встановлено вчинення
відповідачем ОСОБА_2 протиправних дій,
а саме самочинного виробітку грунту, та
прямого причинного зв'язку між такими
діями та необхідністю ОСОБА_1
проводити терміново ремонтні роботи та
укладати договір підряду від 19
листопада 2012 року.

Крім того, суд звертає увагу на
ту обставину, що згідно повідомлення ПП
фірми «Нерон», договір з ОСОБА_1 на
виконання робіт керівником фірми не
підписувався, печаткою не
затверджувався, кошти замовником не
сплачувалися та роботи фірмою не
виконувалися.

Враховуючи дані обставини, суд
приходить до висновку про
відсутність підстав стягнення з
відповідача 18 122 грн. вартості
ремонтних робіт.

Також не заслуговують на увагу
посилання позивача на те, що відповідач
здійснив самовільне відключення її
квартири від електричної енергії та
водопостачання, оскільки дані
обставини не підтверджені належними та
допустими доказами.

Враховуючи викладене, у суду
відсутні підстави для стягнення з
відповідача 5 024, 87 грн., які, як
зазначає позивач, витрачені на
прокладку іншої лінії передачі
електричної енергії , вартості робіт та
матеріалів та відсутні підстави
задовлення вимоги про зобов»язання
ОСОБА_2 за власний рахунок відновити
водопостачання квартири АДРЕСА_2

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). Збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі.

Тобто позивач повинен довести,
що з вини відповідача він не отримав
прибуток, на який мав право
розраховувати.

Позивачем не надано на
підтвердження своїх вимог про
стягнення упущеної вигоди жодного
доказу того, що нею укладена будь-яка
цивільно- правова угода щодо оренди
своєї квартири.

Позивачем не підтверджено та не
надано достовірних доказів, що
проходження медичних обстежень, які
потягли за собою придбання ліків, а
також необхідність переїздів з м. Києва
до м. Полтави є наслідком
неправомірної поведінки відповідача .

Також, законодавством не
передбачено можливості відшкодування
в даній цивільній справі витрат,
понесених особою під час розгляду
іншої справи.

Крім того, оплата за послуги
адвоката не є шкодою, завданою
неправомірними діями чи упущеною
вигодою в розумінні ст. 22 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди,
понесених збитків.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України
передбачено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до положень ст.1167 ЦК
України вбачається, що підстави для
відповідальності за завдану моральну
шкоду законодавцем визначені наступні.

Моральна шкода, завдана фізичній
або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995р.
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями чи бездіяльністю
інших осіб.

Оскільки судом не встановлено
вини відповідача в заподіянні позивачу
шкоди, не підлягає задоволенню і вимога
про відшкодування шкоди моральної.

Крім того, позивачем жодного
підтвердження чинення їй перешкод
ОСОБА_2 та ненадання згоди щодо
підключення до міської каналізаційної
системи квартири АДРЕСА_2 в судовому
засіданні не встановлено, тому вимоги
ОСОБА_1 про зобов»язати ОСОБА_2 не
чинити їй перешкоди на підключення до
міської каналізаційної системи
квартири АДРЕСА_2, зобов»язання ОСОБА_2
надати їй письмову згоду на
підключення до міської каналізаційної
системи квартири АДРЕСА_2 задоволенню
не підлягають.

ОСОБА_2, звертаючись до суду з
позовними вимогами, посилається на те,
що системи водопостачання та
водовідведення квартири АДРЕСА_2, якою
володіє відповідач, не відповідає
проектній документації та вимогам
чинного законодавства та вважає, що
діями ОСОБА_1 заподіяно йому шкоди, яка
полягає у порушенні прав на належні
умови життя, а саме існує загроза
витоку фекалій із квартири, якою
користується відповідач, під несучі
конструкції суміжної квартири №2,
самочинно облаштована витяжка на
каналізаційному трубопроводі з
квартири №1 біля стіни створює
незручності через поширення
каналізаційного смороду у квартиру
його квартиру через вікна, самочинно
облаштована відповідачем дренажна
система спричиняє пошкодження
цілісності несучих конструкцій
всього загального будинку, вигрібна
яма із квартири №1 не є водопроникною.

При цьому ОСОБА_2 не довів в
судовому засіданні той факт, що ОСОБА_1
завдала такої шкоди.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2А, в
яких просить заборонити ОСОБА_1
користуватися системою водопостачання
квартири АДРЕСА_2 та системою
водовідведення із цієї квартири до
проведення цих систем у повну
відповідність проектній документації -
проекту внутрішнього і дворового
водопроводу і каналізації будинку,
виготовленого у серпні 1963 року та
вимогам чинного законодавства,
зобов»язати ОСОБА_1 за власний рахунок
привести у повну відповідність до
проектної документації та вимог
чинного законодавства системи
водопостачання квартири АДРЕСА_2 і
системи водовідведення із даної
квартири.

Крім того, ОСОБА_2, посилаючись
на вимоги ст.ст. 331, 356 ЦК України,
просить суд визнати його приватною
власністю новостворені з метою
поліпшення спільного майна
відокремлену систему водопостачання
від вуличної системи водопостачання
по АДРЕСА_2 та нову відокремлену
систему водовідведення з даної
квартири до вуличної каналізаційної
мережі о вул. Новозіньківській
загальною протяжністю 86 метрів,
загальною вартістю 1 200 грн.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Жодним із досліджених в судовому
засіданні доказів не встановлено факту
порушення, невизнання чи оспорення
ОСОБА_1 права позивача на систему
водопостачання до квартири АДРЕСА_2 та
нову відокремлену систему
водовідведення з даної квартири до
вуличної каналізаційної мережі по
вул. Новозіньківській.

Тому, суд приходить до висновку
про відмову в задоволенні позовної
вимоги ОСОБА_2 про визнання його
приватною власністю новостворені з
метою поліпшення спільного майна
відокремлену систему водопостачання
від вуличної системи водопостачання
по АДРЕСА_2 та нову відокремлену
систему водовідведення з даної
квартири до вуличної каналізаційної
мережі по вул. Новозіньківській
загальною протяжністю 86 метрів,
загальною вартістю 1200 грн.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
позову та відмовою в задоволенні
зустрічного позову понесені судові
витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.209, 213-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди та в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, припиннення дій
та визнання права відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області через
Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя Київського районного

суду м. Полтави
Т.
.В.Шаповал