АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/4910/14
Головуючий І інстанції -
Справа: № 2-7222/10/12
Доповідач - Костенко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Міненкової
Н.О., Швецової Л.А.

при секретарі Старіковій К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
заочне рішення Київського районного
суду м. Харкова від 13 жовтня 2010
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, -

в с т а н о в и л а

01 вересня 2010 року до Київського
районного суду м. Харкова надійшла
позовна заява ОСОБА_3, в якій він просив
стягнути з відповідача ОСОБА_4 суму
боргу з урахуванням індексу інфляції в
розмірі 618 270,08 грн., штрафну санкцію в
розмірі 80 489,59 грн. та судові
витрати.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував
тим, що 09.10.2009 року між ним та ОСОБА_4 був
укладений договір позики, згідно якого
він передав відповідачу у власність
грошові кошти на суму 599 680,00 грн., а
відповідач зобов'язався у строк до
31.12.2009 року повернути ці грошові кошти
позивачу. Однак відповідач свої
зобов'язання згідно Договору позики
від 09.10.2009 не виконав, грошові кошти у
обумовлений сторонами строк не
повернув та ухиляється від
добровільного виконання грошових
зобов'язань. У зв'язку із простроченням
виконання грошового зобов'язання з
відповідача підлягає стягненню сума
боргу з урахуванням індексу інфляції
та штрафна санкція, що передбачена п. 5
Договору.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та надав
суду пояснення аналогічні тим, що
викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився. Про час та місце розгляду
справи судом повідомлявся, про причину
своєї неявки суду не повідомив.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Харкова від 13 жовтня 2010 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені
повністю.

З апеляційною скаргою на зазначене
рішення звернулась ОСОБА_2, яка
зазначила, що ухвалене рішення
стосується її прав та обов'язків,
оскільки вона є дружиною відповідача, а
тому просила рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити у повному обсязі.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача та дослідивши
матеріали справи, вважає апеляційну
скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК
України суд першої інстанції розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог, а апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Як встановлено в суді першої інстанції,
підтверджено наявними у справі
доказами та не заперечується
сторонами, 09 жовтня 2009 року між
фізичною особою ОСОБА_4 та фізичною
особою ОСОБА_6 був укладений та
нотаріально посвідчений договір
позики, відповідно до умов якого
ОСОБА_6, від імені якого діяв ОСОБА_5,
передав ОСОБА_4 у власність грошові
кошти в сумі 599 680,00 грн., а ОСОБА_4
зобов'язався повернути цю суму
позивачу до 31 грудня 2009 року

Судом також встановлено, що станом на
день розгляду справи в суді першої
інстанції ОСОБА_4 зазначену суму ОСОБА_3
не повернув та від виконання свого
зобов'язання за договором ухиляється.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з посиланням на
ст.ст.526, 625 ЦК України, виходив з того, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, а боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судова колегія погоджується із таким
висновком районного суду, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
договір позики, що укладений між
сторонами 09 жовтня 2009 року,
посвідчений нотаріально, має форму, що
відповідає вимогам Закону, а отже, у
відповідності до ст.638 ЦК України, є
укладеним, оскільки сторони, що його
укладали, досягли згоди з усіх істотних
умов.

Матеріали справи не містять відомостей
щодо визнання такого договору
недійсним чи його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі) у строк та в порядку,
що встановлені договором.

Судова колегія вважає, що районний суд
обґрунтовано дійшов висновку про
стягнення з відповідача суму боргу у
розмірі 599 680,00 грн., так як останній
своєчасно грошове зобов'язання не
виконав та продовжує ухилятись від
його виконання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Пунктом 5 Договору позики від 09.10.2009 р.,
встановлено, що якщо Позичальник
своєчасно не повернув суму позики, крім
сплати суми боргу він зобов'язаний
сплатити позикодавцю 30 % річних від
простроченої суми. Сума штрафу за цим
пунктом у будь-якому разі
розраховується з частини суми позики
еквівалентної 50 000 доларів США, або якщо
борг за цим договором позики буде
становити менше ніж 50 000 доларів США, то
сума штрафу буде розраховуватися від
суми фактичного боргу.

Судова колегія погоджується з
висновком суду щодо стягнення з
відповідача суми боргу з урахуванням
індексу інфляції на день ухвалення
рішення судом, яка становить 618270,08
гривень, а також штрафної санкції у
розмірі 80489,59 гривень, розрахованої у
відповідності до п.5 Договору.

Зазначені висновки суду відповідають
обставинам справи, які судом
установлені відповідно до вимог
процесуального закону, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі, висновків суду
першої інстанції не спростовують та не
дають підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

З підстав, передбачених п.8 ч.2 ст.4
Закону України «Про судовий збір» з
ОСОБА_2 підлягає стягненню 450 гривень,
недоплачених при зверненні з
апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК
України, судова колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Заочне рішенння Київського
районного суду м. Харкова від 13 жовтня
2010 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір, недоплачений при
зверненні з апеляційною скаргою, у
розмірі 450 (чотириста п'ятдесят)
гривень.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -