Справа № 128/3969/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

02.10.2014 року
місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

при секретарі Воробей В.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вінниця цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача -
ОСОБА_5, про відшкодування майнової та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, в якому зазначає, що 27 липня 2013
року близько 7-ої год. ОСОБА_4,
перебуваючи на території
домоволодіння, що розташоване в
АДРЕСА_1, умисно незаконно заволодів
належним позивачеві автомобілем марки
«Меrсеdеs-Веnz» 211 СDI Sргіntеr д.н.з. НОМЕР_1 і
здійснив на ньому поїздку до м. Вінниця,
де, рухаючись по вул.Привокзальній, не
впорався з керуванням та допустив
зіткнення із вантажним автомобілем
марки «Sсаnіа» д.н.з. НОМЕР_2, що
знаходився у нерухомому стані.
Внаслідок незаконних дій відповідача
був пошкоджений автомобіль позивача та
йому була заподіяна майнова шкода, яка
відповідно до висновку
автотоварознавчої експертизи № 1662/13-21
від 12.09.2013 року складає 39724 грн. 99 коп.
Вказаним автомобілем позивач володів
та володіє на законних підставах,
оскільки власник автомобіля ОСОБА_5
передав йому в управління автомобіль
та технічний паспорт на нього.

Крім майнової шкоди діями відповідача
позивачеві завдані моральні збитки,
які він оцінює в 50000 грн.

В зв'язку з тим, що відповідач до цього
часу в добровільному порядку не
відшкодував завдані позивачеві
майнові та моральні збитки, останній
змушений звернутись до суду з даними
позовом.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник за
довіреністю і договором про надання
правової допомоги - адвокат ОСОБА_2
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі. Позивач суду пояснив, що
незаконними діями відповідача ОСОБА_4
йому було завдано майнової шкоди в
зв`язку з пошкодженням транспортного
засобу, яким він володіє на законних
підставах, на суму 39724 грн. 99 коп. Крім
того, відповідачем йому було завдано і
моральної шкоди, яка виразилася в
значних душевних стражданнях,
пов`язаних із незаконним заволодінням
та пошкодженням належного йому майна,
тим, що він не міг користуватися усіма
благами та перевагами, які дає
транспортний засіб, хвилюванням у
зв`язку з необхідністю перелаштовувати
налагоджений ритм життя, емоційному
дискомфорті, неможливістю
використовувати транспортний засіб
для роботи. Моральну шкоду він оцінює в
50000 грн. На запитання представника
відповідача в судовому засіданні
пояснив, що у його власності немає
інших транспортних засобів, є лише
транспортний засіб у його дружини, джип
«Нісан», але він не для роботи. Просить
стягнути з відповідача майнову шкоду в
сумі 39724 грн. 99 коп., моральну шкоду в
сумі 50000 грн., сплачений судовий збір, а
також понесені витрати на правову
допомогу.

Представник відповідача за договором
про надання правової допомоги ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги
визнав частково. Суду пояснив, що позов
визнає лише в частині стягнення з
відповідача майнової шкоди на суму 39724
грн. 99 коп. Позовні вимоги в частині
стягнення моральної шкоди визнає
частково на суму 1000 грн., так як
заявлений розмір моральної шкоди є
необгрунтованим, явно завищеним, який
навіть перевищує розмір завданих
матеріальних збитків. А також вважає
завищеними витрати на правову
допомогу.

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача -
ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився,
через канцелярію суду подав заяву про
розгляд справи в його відсутність,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши
зібрані докази по справі в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з вироку Вінницького
районного суду Вінницької області від
20.03.2014 року відповідача ОСОБА_4 визнано
винним та засуджено за умисне
незаконне заволодіння транспортним
засобом - автомобілем марки
«Меrсеdеs-Веnz» 211 СDI Sргіntеr д.н.з. НОМЕР_1,
який належить позивачу ОСОБА_1
Постановою Могилів-Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області від 24.12.2013 року встановлена
вина ОСОБА_4 у вчиненні ДТП під час
керування автомобілем «Меrсеdеs» д.н.з.
НОМЕР_1.

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Пункт 4 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» вказує, що
відповідно до частини четвертої статті
61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України
особа, яка не пред'явила цивільний
позов в кримінальному провадженні, а
також особа, цивільний позов якої
залишено без розгляду, має право
пред'явити його в порядку цивільного
судочинства.

Так, в судовому засіданні достовірно
встановлено, що позивач ОСОБА_1 володіє
автомобілем марки «Меrсеdеs-Веnz» 211 СDI
Sргіntеr д.н.з. НОМЕР_1, так як власник
даного транспортного засобу передав
позивачеві в управління автомобіль та
технічний паспорт на нього.

Згідно п.13 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року
відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК
положення щодо захисту права власності
поширюються також на осіб, які хоч і не
є власниками, але володіють майном на
праві господарського відання,
оперативного управління або на іншій
підставі, передбаченій законом чи
договором (речове право), такі особи
також мають право вимагати
відшкодування шкоди, завданої цьому
майну. До таких осіб належить і особа,
яка керувала транспортним засобом без
доручення, але на підставі документів,
визначених пунктом 2.1. Правил
дорожнього руху України (посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії та
реєстраційного документа на
транспортний засіб).При розгляді таких
спорів суд має вирішити питання про
залучення до участі у справі власника
майна як третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні позивача у порядку,
передбаченому статтями 35, 36 ЦПК,
оскільки рішення у справі може
вплинути на його права та обов'язки
щодо однієї зі сторін.

Таким чином, суд вважає, що відповідач є
винною особою, який повинен
відшкодувати завдані позивачу
внаслідок ДТП збитки.

Згідно з ч.2 п.1 ст.22 ЦК України
збитками визнаються витрати, які особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
діями особистим немайновим правам
фізичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у постанові № 4 від 01.03.2013 року
«Про деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» роз'яснює, що
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що
відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної чи
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Вина ОСОБА_4 в порушенні ПДР України, що
призвело до ДТП, внаслідок якого був
пошкоджений автомобіль позивача,
доведена і підтверджується
матеріалами справи, поясненнями
позивача та постановою
Могилів-Подільського міськрайонного
суду Вінницької області від 24.12.2013 року,
що були досліджені в судовому
засіданні, а також не заперечується
представником відповідача.

Згідно висновку експерта за
результатами автотоварознавчої
експертизи по визначенню
матеріального збитку, завданого
власнику КТЗ, від 12.09.2013 року
матеріальний збиток, завданий
позивачеві, згідно розрахунків складає
39724 грн. 99 коп.

Сума матеріального збитку визнається
відповідачем через його представника в
судовому засіданні в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст.23, 1167
ЦК України позивач має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення його
прав.

В постанові Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
зазначено, що під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

В даному випадку моральна шкода
полягає в душевних стражданнях, які
позивач зазнав в зв'язку з пошкодженням
майна. При цьому моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається залежно від характеру
правопорушення, глибини душевних
страждань, ступеня вини відповідача,
який завдав моральної шкоди, якщо вина
є підставою для відшкодування, а також
з урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування моральної шкоди
враховуються вимоги розумності і
справедливості, незалежно від майнової
шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та
не пов'язана з розміром цього
відшкодування, а тому суд вважає, що
завдана позивачу моральна шкода, яку
він оцінив в розмірі 50000 грн., підлягає
частковому відшкодуванню в сумі 3000 грн.

Згідно cт.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

Суд вважає, що з відповідача підлягають
стягненню на користь позивача понесені
ним витрати на сплату судового збору в
сумі 243 грн. 60 коп. (щодо вимог про
стягнення моральної шкоди).

Згідно ст.84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Відповідно до ст.1 Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» розмір компенсації витрат
на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь
якої ухвалено судове рішення, іншою
стороною, а в адміністративних справах
- суб'єктом владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому
засіданні, під час вчинення окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення
з матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Згідно квитанції № 4 від 11.07.2014 року
позивач сплатив адвокату ОСОБА_2
гонорар в сумі 1000 грн. за підготовку
позову про відшкодування майнової та
моральної шкоди, а згідно квитанції № 8
від 29.08.2014 року адвокатом ОСОБА_2
отримано від ОСОБА_1 гонорар у розмірі
2000 грн. за надання правової допомоги в
суді. Крім того, представником позивача
в судовому засіданні надано копію
договору про надання правової допомоги
№ 31 від 29.08.2014 року.

Враховуючи те, що між позивачем ОСОБА_1
та адвокатом ОСОБА_2 укладено договір
про правову допомогу 29.08.2014 року, то
судом приймається до уваги лише
квитанція № 8 від 29.08.2014 року.

Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
мінімальна заробітна плата на 2014 рік
визначена в розмірі 1218 грн.

Відповідно до матеріалів цивільної
справи представник позивача - ОСОБА_2
брав участь судових засіданнях біля
двох годин, тому суд визначає розмір
витрат на правову допомогу в сумі 974
грн. 40 коп.

Крім того, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь держави 397 грн. 25 коп. судового
збору, від сплати якого при подачі
позову звільнено позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст.10,
60, 61, 84, 88, 212-215 ЦПК України, ст.128 КПК
України, Законом України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 39 724
(тридцять дев`ять тисяч сімсот двадцять
чотири) грн. 99 коп. відшкодування
майнової шкоди, 3000 (три тисячі) грн.
відшкодування моральної шкоди, а також
понесені судові витрати: за сплату
судового збору в сумі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп. та витрати на правову
допомогу в сумі 974 (дев`ятсот сімдесят
чотири) грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави
судовий збір в сумі 397 (триста
дев`яносто сім) грн. 25 коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Вінницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ:
Ю.Ф.Карпінська