Справа № 128/3560/14-ц Провадження №
22-ц/772/2981/2014Головуючий в суді першої
інстанції Васильєва Т. Ю.Категорія
30Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючого: Берегового О. Ю.,

суддів: Панасюка О. С., Іванюка М. В.,

при секретарі: Богацькій О. М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вінниці
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Вінницького районного суду Вінницької
області від 12 вересня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
завданої дорожньо-транспортною
пригодою,-

встановила:

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом посилаючись на
те, що 11.04.2014 року о 15:20 год. на 140 км.
автодороги Житомир - Могилів -
Подільський відповідач ОСОБА_2,
керуючи автомобілем «ВАЗ», д/н НОМЕР_1,
здійснюючи розворот з крайнього
правого положення, не надав переваги
транспортному засобу «КІА», д/н НОМЕР_2,
під керуванням позивача ОСОБА_3,
внаслідок чого відповідач допустив
зіткнення з автомобілем позивача, що
призвело до пошкодження транспортних
засобів.

Вартість матеріального збитку
внаслідок пошкодження автомобіля
позивача встановлена ним в сумі 113 303, 15
грн.

Постановою Вінницького районного суду
відповідача визнано винним у вчиненні
даної дорожньо-транспортної пригоди та
враховуючи, що цивільно-правова
відповідальність відповідача була
застрахована у СК «Аско-Медсервіс»,
позивач звернувся до суду з позовом,
яким просив стягнути з відповідача 63 303,
15 грн. як різницю між фактичним
розміром шкоди та страховою виплатою,
яка встановлена за шкоду майну
потерпілого в сумі 50 000 грн., 5 000 на
відшкодування завданої моральної
шкоди, 500 грн. витрат за проведення
авто-товарознавчого дослідження, а
також вирішити питання щодо стягнення
судових витрат.

Рішенням Вінницького районного суду
Вінницької області від 12 вересня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
63803,15 грн. на відшкодування завданої
матеріальної шкоди та 5000 грн. на
відшкодування завданої моральної
шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 4530,63 грн. на відшкодування
судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість, просив зазначене
рішення скасувати, та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 відмовити.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обгрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги, та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з на ступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути закон ним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються,
чи є інші фактичні дані (пропуіцення
строку позовної давності, тощо), що
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження, які
правовідно сини випливають із
встановлених обставин, яка правова
норма підлягає застосу ванню до цих
правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судо чинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослі джені в судовому засіданні.
Умовами обґрунтованості є повне і
всебічне з'ясу вання обставин, що мають
значення для справи, доведеність тих
обставин, які суд вважає встановленими,
відповідність висновків суду
обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції
відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
11.04.2014 року о 15:20 год. ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «ВАЗ», д/н НОМЕР_1,
здійснюючи розворот з крайнього
правого положення, не надав переваги
транспортному засобу «КІА», д/н НОМЕР_2,
під керуванням позивача ОСОБА_3, який
рухався в попередньому напрямку, не
дотримався безпечної дистанції, не
врахував дорожню обстановку та
допустив зіткнення з автомобілем, що
призвело до пошкодження транспортних
засобів.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 124 КпАП України, що
встановлено постановою Вінницького
районного суду Вінницької області від
13.05.2014 року, яка набула законної сили
(а.с. 14).

Згідно висновку спеціаліста з
автотоварознавчого дослідження №
337Е-05/14 від 24.05.2014 року, вартість
матеріального збитку, заподіяного
власнику автомобіля «KIA MAGENTIS»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок
його пошкодження під час
дорожньо-транспортної пригоди, складає
113 303, 15 грн. Згідно квитанції, наданої
позивачем, вартість даного експертного
висновку складає 500 грн., які були
сплачені позивачем (а.с.15-24) .

Оскільки цивільно-правова
відповідальність відповідача була
застрахована згідно полісу від 27.03.2014
року, страховик Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«АСКО-Медсервіс» в добровільному
порядку виплатив позивачу, як власнику
пошкодженого автомобіля, страхове
відшкодування в розмірі ліміту
відповідальності в сумі 50 000 грн. ( а.с. 45
- 48).

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. При цьому збитками є як
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки), так і
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом. Та згідно ч. 1 ст.
1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується винною
особою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, в разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

В поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_2,
ставить питання про скасування
оскаржуваного рішення суду
посилаючись на те, що суд першої
інстанції не залучив до участі у справі
належною стороною СК «Аско-Медсервіс»
та не встановив фактичний розмір
страхового відшкодування, однак такі
посилання скаржника спростовуються
наступним:

При пред'явленні позовних вимог про
відшкодування шкоди заподіяної в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди безпосередньо до особи, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, суд має право
виключно у порядку, передбаченому ст. 33
ЦПК України, залучити до участі
страхову організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу або Моторне
(транспортне) страхове бюро України.
Непред'явлення вимог до страховика за
наявності підстав для стягнення
завданої шкоди саме зі страховика є
підставою для відмови в позові до
заподіювача шкоди у відповідному
розмірі.

Згідно ст. 21 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» на території України
забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 ст. 13 цього Закону,
зобов'язані застрахувати ризик своєї
цивільної відповідальності, яка може
настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів.

Страховим полісом №АІ 0479323 від 29.03.2014
року, на підставі якого було здійснено
страхову виплату потерпілому ОСОБА_3,
передбачена страхова сума (ліміт
відповідальності) на одного
потерпілого за шкоду заподіяну майну в
розмірі 50000 гривень (а.с. 8).

У відповідності до вимог п. 22.1. ст. 22
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК
України, при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатньої
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Таким чином, обов'язок сплатити різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою, що становить 63303.15
грн. ( 113303.15 грн. фактичний розмір шкоди -
50000 грн. страхова виплата), лягає на
ОСОБА_2.

Доводів незаконності рішення суду в
частині стягнення з нього моральної
шкоди та судових витрат ОСОБА_2
наведено не було, а тому у вказаній
частині апеляційним судом воно не
перевіряється.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
обставини справи, посилання апелянта
не спростовують вірний висновок суду.

Відповідно до ч.2 ст. 308 ЦПК України
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Враховуючи наведене та керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК
України, колегія cуддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 12 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: