Номер провадження: 22-ц/785/6649/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря
Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «ІНГО
Україна» на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 16 травня 2014
року у цивільній справі за позовною
заявою Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-авто», в особі його
Одеської філії, до ОСОБА_3, Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна» про
відшкодування збитків в порядку
регресу,

встановила:

09 квітня 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Українська страхова група
«Гарант-авто» (далі - ПАТ «УСК
«ГАРАНТ-АВТО») звернулося до суду з
позовом, в якому після уточнення
позовних вимог ставило питання про
відшкодування збитків в порядку
регресу, стягнення з відповідача
ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 7353,62 грн.
і судового збору в сумі 229,40 грн. та
стягнення з відповідача ПрАТ „АСК
„ІНГО Україна" грошових коштів в сумі
13756,60 грн.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що
14.10.2012 року між страховиком ПАТ „УСК
„ГАРАНТ-АВТО" і страхувальником ОСОБА_5
був укладений Договір № 14226
добровільного страхування
транспортних засобів, згідно умов
якого було застраховано автомобіль
NISSAN, д/н НОМЕР_3, у тому числі від ризику
пошкодження застрахованого
транспортного засобу внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди (далі -
ДТП), а 09.11.2012 року цей застрахований
транспортний засіб отримав механічні
пошкодження в результаті ДТП, яка
сталася за участю цього транспортного
засобу, під керуванням водія ОСОБА_6 та
автомобіля MITSUBISHI, д/н НОМЕР_4, під
керуванням відповідача ОСОБА_3, яку
було визнано винною у скоєнні даного
ДТП.

Відповідно до висновку № 624
експертного автотоварознавчого
дослідження від 05.12.2012 року та
страхового акту № 14/12-664/140939 від 20.12.2012
року, позивачем було сплачено власнику
пошкодженого застрахованого
транспортного засобу NISSAN, д/н НОМЕР_3
страхове відшкодування у розмірі 21110,22
грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 1191 від 15.01.2013 року, і на
момент вищевказаного ДТП
цивільно-правова відповідальність
відповідача ОСОБА_3 була застрахована у
ПрАТ „АСК „ІНГО Україна" згідно Полісу
№ АВ/2511814.

Посилаючись на вищевказане, ПАТ «УСК
«ГАРАНТ-АВТО» просили їх позовні
вимоги задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 16 травня 2014 року позовні
вимоги ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» були
задоволені.

В апеляційній скарзі ПрАТ АСК «ІНГО
Україна» ставить питання про
скасування вищевказаного рішення в
частині стягнення з нього на користь
позивача в порядку регресу 13756,60 грн.,
229,40 грн. судових витрат та ухвалити в
цій частині нове рішення, яким стягнути
з ПрАТ АСК «ІНГО Україна» на користь
ПАТ «УСК «Гарант-авто» 11005,28 грн.

Також просив стягнути з позивача на
користь ПрАТ АСК «ІНГО Україна»
судовий збір за подання апеляційної
скарги у розмірі 121, 80 грн., посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду, заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечень проти
неї, колегія суддів дійшла висновку про
необхідність відмови в задоволенні
апеляційної скарги, виходячи з
наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив із того, що 09
листопада 2012 року сталася ДТП, за
участю водія ОСОБА_3, яка, керуючи
автомобілем MITSUBISHI OUTLANDER, д/н НОМЕР_4,
допустила зіткнення із застрахованим
автомобілем NISSAN URVAN, д/н НОМЕР_3, під
керуванням водія ОСОБА_6, внаслідок
чого цей застрахований транспортний
засіб отримав механічні пошкодження.

Винною у скоєні зазначеної ДТП по ст.124
КУпАП було визнано відповідача ОСОБА_3,
що підтверджується постановою
Приморського районного суду м.Одеси
від 27 грудня 2012 року у справі № 1522/27124/12
(провадження № 3/1522/9121/12) про
адміністративне правопорушення.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкова для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено постанову суду, з питань, чи
мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

Враховуючи, що 14 жовтня 2012 року між
страховиком ПАТ „УСК „ГАРАНТ-АВТО" і
власником автомобіля NISSAN URVAN, д/н
НОМЕР_3, ОСОБА_5 був укладений Договір №
14226 добровільного страхування
транспортних засобів, у тому числі від
ризику пошкодження застрахованого
транспортного засобу внаслідок ДТП,
вказане ДТП було визнано страховим
випадком.

Крім того, судом обґрунтовано
встановлено, що 24.01.2012 року між
страховиком ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» і
страхувальником ОСОБА_3 був укладений
Договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів у формі Полісу № АВ/2511814,
строком дії по 23.01.2013 року, за умовами
якого забезпеченим транспортним
засобом є автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, д/н
НОМЕР_4, а ліміт відповідальності за
шкоду, заподіяну майну, становить 50000,00
грн., франшиза - 0 грн.

Відповідно до п.22.1. ст.22 Закону України
«Про страхування» при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до страхових сум
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті ЖТП життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до Звіту № 624, складеного
суб'єктом підприємницької діяльності
оцінювачем автотоварознавцем ОСОБА_7
05.12.2012 року, вартість матеріальної
шкоди завданої володільцеві
пошкодженого застрахованого
транспортного засобу NISSAN URVAN, д/н
НОМЕР_3, внаслідок ДТП становить 13756,60
грн., а вартість відновлювального
ремонту цього транспортного засобу
внаслідок ДТП, з урахуванням його
зносу, складає 24075,38 грн.

Згідно складеного позивачем ПАТ „УСК
„ГАРАНТ-АВТО" 20.12.2012 року страхового
акту № 14/12-664/140939, ним було сплачено
страхувальнику ОСОБА_5 страхове
відшкодування у розмірі 21110,22 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 1191 від 15.01.2013 року.

Таким чином, у відповідності до ст. 993 ЦК
України, а також на підставі ч. 1 ст. 1191
ЦК України та ст.27 Закону України „Про
страхування" після виплати страхового
відшкодування страхувальнику ОСОБА_5,
до позивача у межах фактичних витрат
перейшло право вимоги, яке ОСОБА_5 мав
до ОСОБА_3, як до особи, відповідальної
за завдані збитки.

З таким висновком суду повністю
погодились сторони у справі, у тому
числі відповідач ОСОБА_3, з якої на
користь позивача стягнуто в порядку
регресу 7353,62 грн., а також заявник
апеляційної скарги ПрАТ АСК «ІНГО
Україна», з якого на користь позивача
було стягнуто 13756,60 грн., та який не
заперечував проти виплати частки
страхового відшкодування в порядку
регресу на користь ПАТ «УСК
«ГАРАНТ-АВТО».

Спірним є питання стосовно висновку
суду про необхідність стягнення з ПрАТ
АСК «ІНГО Україна» на користь ПАТ «УСК
«ГАРАНТ-АВТО» суми НДС, яка на думку
заявника апеляційної скарги складає 2
751,32 грн.

З цього приводу колегія суддів
зазначає наступне.

Так, заявник апеляційної скарги,
посилаючись на ст. 36.2 Закону України
«Про страхування», зазначив, що
страхове відшкодування сплачується
безпосередньо потерпілому у розмірі
оціненої шкоди, однак зменшується на
суму визначеного відповідно до
законодавства податку на додану
вартість, оскільки страхове
відшкодування було виплачено
безпосередньо потерпілому.

Таке посилання заявника апеляційної
скарги на законодавства України є
слушним, однак ним не було враховано, що
виплата страхувальнику ОСОБА_5
страхового відшкодування була
здійснена в сумі 21110,22 грн., без податку
на додану вартість.

Так, як було зазначено вище, розмір
завданої потерпілому матеріальної
шкоди у сумі 13756,60 грн. був визначений
Звітом № 624 про оцінку колісного
транспортного засобу від 05 грудня 2012
року (а.с.12-16), в якому відсутні дані про
те, що зазначена сума включає в себе
податок на додатну вартість.

Тобто, доводи заявника апеляційної
скарги про те, що сума страхового
відшкодування має бути зменшена на
суму податку на додану вартість, є
безпідставними і необґрунтованими,
оскільки матеріали справи не містять
жодного доказу про те, що в суму
матеріальної шкоди був включений
податок на додатну вартість і про те, що
збитки були відшкодовані з урахуванням
податку на додатну вартість.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги не надав суду
достатніх, належних і допустимих
доказів існування обставин, на які він
посилається як на підставу своїх
заперечень проти позовних вимог та
доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду, доводи апеляційної скарги його не
спростовують, рішення ухвалено у
відповідності до вимог матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржуване рішення суду залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.
313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна»
відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 16 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

С.П.Гайворонський

Н.А. Кононенко