Справа № 201/2859/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Демидової С.О.

при секретарі
Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, третя особа
орган опіки та піклування Жовтневої
районної у м. Дніпропетровську ради,
управління праці та соціального
захисту населення Жовтневого району у
м. Дніпропетровську рада звернення
стягнення на предмет іпотеки

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що
відповідно до укладеного договору
№DNP0GK00000055 від 28 серпня 2006 року
відповідач 28 серпня 2006 року отримав
кредит у розмірі 14 045,25 доларів США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом
кінцевим терміном повернення 27 серпня
2021 року. Згідно умов зазначеного
договору погашення заборгованості
повинно здійснюватися в наступному
порядку: щомісячно в період сплати,
позичальник повинне надавати Банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за Кредитом, яка
складається із заборгованості за
Кредитом за відсотками, комісією, а
також інші витрати. В порушення умов
договору відповідач взяті на себе
зобов'язання не виконав в результаті
чого утворилась заборгованість станом
на 10 лютого 2014 року в розмірі 38 256,88
доларів США, а саме: 11 578,46 доларів США
заборгованість за кредитом, 9
192,63доларів США заборгованість по
процентам за користування кредитом, 1
713,60 доларів США заборгованість по
комісії за користування кредитом, 15 772,19
доларів США пеня за несвоєчасність
виконання зробив*язання. В
забезпечення виконання зобов*язань 28
серпня 2006 року між перед ПАТ КБ
«ПриватБанк» та відповідачем було
укладено договір іпотеки №DNP0GK00000055,
згідно вказаного договору відповідач
надав в іпотеку нерухоме майно , а саме :
будинок загальною площею 44,50 кв.м.
житловою площею 24,10 кв.м., який
розташований за адресою :
Дніпропетровська область, АДРЕСА_1
майно належить відповідачу на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу. Ціна іпотеки дорівнює
75 750 грн. Тому позивач просить суд
звернути стягнення на предмет
іпотеки, будинок загальною площею 44,50
кв.м. житловою площею 24,10 кв.м., який
розташований за адресою :
Дніпропетровська область, АДРЕСА_1 та
виселити відповідача та інших осіб які
зареєстровані за вказаною адресою.

Представник позивача в судовому
засіданні просив задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог.

Представники третіх осіб в судове
засідання не з*явилися про день, час та
місце розгляду справи повідомленні
належним чином, надали суду заяви про
слухання справи за відсутності їх
представників.

Вислухавши сторони, дослідивши та
перевіривши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Судом встановлено, що 28 серпня 2006 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір №DNP0GK00000055
згідно якого відповідач отримав кредит
у розмірі 14 045,25 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом кінцевим
терміном повернення 27 серпня 2021 року.
Згідно умов зазначеного договору
погашення заборгованості повинно
здійснюватися в наступному порядку:
щомісячно в період сплати, позичальник
повинне надавати Банку грошові кошти
для погашення заборгованості за
Кредитом, яка складається із
заборгованості за Кредитом за
відсотками, комісією, а також інші
витрати.

Банк свої зобов'язання щодо надання
позичальнику кредиту виконав у
повному обсязі, але позичальник свої
зобов'язання по повернення кредиту
згідно графіку погашення кредиту,
сплаті відсотків за користування
Кредитом та комісії за обслуговування
Кредиту не виконує в результаті чого
станом на 10 лютого 2014 року утворилась
заборгованість в розмірі 38 256,88 доларів
США, а саме: 11 578,46 доларів США
заборгованість за кредитом, 9
192,63доларів США заборгованість по
процентам за користування кредитом, 1
713,60 доларів США заборгованість по
комісії за користування кредитом, 15 772,19
доларів США пеня за несвоєчасність
виконання зобов*язання.

В забезпечення виконання зобов*язань 28
серпня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та відповідачем було укладено договір
іпотеки №DNP0GK00000055, згідно вказаного
договору відповідач надав в іпотеку
нерухоме майно, а саме: будинок
загальною площею 44,50 кв.м. житловою
площею 24,10 кв.м., який розташований за
адресою: Дніпропетровська область,
АДРЕСА_1, майно належить відповідачу
на праві власності на підставі
договору купівлі-продажу. Ціна іпотеки
дорівнює 75 750 грн.

Відповідно до умов договору іпотеки
іпотекодавець передає в іпотеку Банку,
нерухоме майно, а саме: будинок
загальною площею 44,50 кв.м. житловою
площею 24,10 кв.м., який розташований за
адресою : Дніпропетровська область,
АДРЕСА_1.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
а одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Вимоги Позивача про погашення суми
боргу залишені Відповідачем без
задоволення.

Згідно ст. 33 Закону України «Про
іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

В той же час, відповідно до п.1 ст.1
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» від 03.06.2014 року не
може бути примусово стягнуте нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із ст. 4
Законом України «Про заставу» або
предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону
України «Про іпотеку» та за умови, що
таке нерухоме житлове майно
використовується, як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно, загальна площа такого
нерухомого житлового майна не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 квадратних метрів для житлового
будинку.

Судом при розгляді справи встановлено,
що позивач просить звернути стягнення
на предмет іпотеки - будинок загальною
площею 44,50 кв.м. житловою площею 24,10
кв.м., який розташований за адресою :
Дніпропетровська область, АДРЕСА_1,
який належить відповідачу на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу від 28 серпня 2006 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського нотаріального
округу, під реєстровим № 8071. Вказаний
предмет іпотеки був придбано за
кредитні кошти.

Як вбачається із письмових доказів
долучених сторонами у справі загальна
площа домоволодіння, що перебуває в
іпотеці, за адресою: АДРЕСА_1 становить
44, 50 кв.м.. метрів, а отже не перевищує 250
квадратних метрів.

Позивачем не надано доказів про те, що
вказане нерухоме житлове майно не
використовується як місце постійного
проживання іпокодавця та що у
іпокодавця у власності знаходиться
інше нерухоме майно.

Відповідачем надано довідку втім що за
адресою м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1
проживають ОСОБА_1 разом з сім*єю:
дружина ОСОБА_2, донька ОСОБА_3, син
ОСОБА_4, син ОСОБА_5

Отже, оскільки предмет іпотеки
придбано за споживчим кредитом, кредит
надано кредитною установою -
резидентом України в іноземній валюті,
предмет іпотеки використовується
ОСОБА_1, як місце постійного проживання,
у власності відповідача іншого майна
не має, тому відповідно до ч.1 п.1 Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03.06.2014 року не може бути
звернуте стягнення на предмет іпотеки -
будинок загальною площею 44,50 кв.м.
житловою площею 24,10 кв.м., який
розташований за адресою:
Дніпропетровська область, АДРЕСА_1,
який належить відповідачу на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу від 28 серпня 2006 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського нотаріального
округу, під реєстровим № 8071.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Відповідачі заперечують
будь-які інші домовленості і
зобов'язання стосовно позивача, крім
вказаних в договорі кредиту та
договорі іпотеки сторін, а позивач
цього не довів, сторони самі погодилися
на всі умови договорів і добровільно
підписали їх, твердження позивача про
наявність будь-яких інших зобов'язань є
припущенням.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою дають об'єктивні підстави
вважати, що позов не підлягає
задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно
до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" до
ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та
піклування Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради, управління
праці та соціального захисту населення
Жовтневого району у м.
Дніпропетровську рада звернення
стягнення на предмет іпотеки -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
С.О. Демидова