Головуючий у 1 інстанції: Государський
Провадження № 22-ц/783/3846/14
Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Курій Н.М.,

суддів:
Мельничук О.Я., Кабаля І.І.,

за секретаря
Данилик І.І.,

з участю
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника ПП «Нива-В.Ш.» - Пащука А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5
та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 09 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, Приватного підприємства
«Нива-В.Ш.», треті особи - Публічне
акціонерне товариство «Альфа-банк»,
ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними
та визнання недійсними результатів
прилюдних торгів,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до Відділу примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, Приватного підприємства
«Нива-В.Ш.», третя особа - Публічне
акціонерне товариство «Альфа-банк»,
про визнання дій неправомірними та
визнання недійсними результатів
прилюдних торгів. Свій позов позивач
обґрунтовував тим, що ПП «Нива - В.Ш.»
провело прилюдні торги з реалізації
арештованого нерухомого майна
(предмета іпотеки) - будинку АДРЕСА_1,
який належить на праві власності
ОСОБА_6 з порушенням чинного
законодавства, оскільки стартова ціна
лота була здійснена на підставі оцінки,
яка була скасована Ухвалою Сихівського
районного суду м.Львова від 05.02.2013 року.
На думку позивача, бездіяльність ДВС в
частині неповідомлення організатора
прилюдних торгів про скасування оцінки
майна та необхідність проведення нової
оцінки, а також невчинення дій щодо
припинення проведення торгів є
незаконними та вказує на необхідність
скасування результатів торгів, які
відбулися на підставі неправильно
визначеної заниженої стартової ціни
лота, що істотно вплинуло на інтереси
учасників виконавчого провадження.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 09 квітня 2014 року у
задоволенні вищезазначеного позову
відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_7 та
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_7
посилається на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
на основі неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Апелянт зазначає, що він звернувся до
суду з позовом про скасування
результатів торгів, які відбулися на
підставі неправильно визначеної
заниженої стартової ціни лота, однак,
судом першої інстанції повністю
проігноровано підстави його позову,
зокрема, щодо неможливості визнання
законними результатів прилюдних
торгів, проведених із використанням
оцінки майна, що виставляється на
продаж, скасованої у судовому порядку.

Апелянт ОСОБА_7 стверджує, що прилюдні
торги проведені з порушенням вимог
Закону України «Про виконавче
провадження» та Закону України «Про
іпотеку», оскільки такі проведено на
підставі висновку про вартість майна,
який скасовано в судовому порядку, а
тому є всі підстави для визнання
прилюдних торгів недійсними.

Апелянт вважає, що судом першої
інстанції не взято до уваги той факт, що
прилюдні торги проведені з порушенням
правил, визначених у п. 4.2 Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна.

Апелянт просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 зазначає, що судом при
ухваленні рішення неправильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, що подальшому
може призвести до порушення прав
третьої особи ОСОБА_2

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 вважає, що
позивач не скористався своїми правами,
передбаченими ст.ст. 12, 82 Закону України
«Про виконавче провадження», ст.ст. 383-385
ЦПК України, незаконну, на його думку,
бездіяльність державного виконавця
Германчука Р.В. в порядку,
передбаченому законом не оскаржував, в
той же час, всупереч приписам ст.ст. 383-385
ЦПК України звернувся до суду з позовом
до відділу примусового виконання
рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, який не є належним
відповідачем за позовною вимогою про
визнання дій, а фактично бездіяльності,
державного виконавця Германчука Р.В.
неправомірними.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 стверджує,
що він та представник відповідача ПП
«Нива-ВШ» в поясненнях та судових
дебатах заявляли суду про
застосування строку позовної давності
до позовних вимог, а тому суд
зобов'язаний був розглянути заяви про
застосування строку позовної давності,
клопотання позивача про його
поновлення та викласти свій висновок з
цього питання в оскарженому рішенні,
чого судом не зроблено, і цим порушено
ст. 48 Закону України «Про іпотеку», ч.1
ст. 61 ЦПК України, ст.ст. 265, 267 ЦК України.

Апелянт вважає, що суд, аналізуючи в
оскарженому рішенні обставини
підготовки та проведення відповідачем
ПП «Нива-ВШ» прилюдних торгів 15.03.2014
року, фактично вийшов за межі заявлених
позивачем підстав позову, чим порушив
ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалите
нове, яким відмовити ОСОБА_7 у
задоволенні клопотання про
поновлення строку звернення до суду з
позовними вимогами до відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
у Львівській області та приватного
підприємства «Нива-ВШ» про визнання
недійсними результатів прилюдних
торгів з реалізації будинку АДРЕСА_1,
загальною площею 401 кв.м. та житловою
площею 156,5 кв.м. і земельної ділянки,
площею 0,04 га для обслуговування
вказаного житлового будинку; визнання
недійсним протоколу про проведення
прилюдних торгів № 1412652-1 від 15 березня
2013 року; визнання недійсним акта
державного виконавця про
затвердження протоколу про проведення
прилюдних торгів та відмовити ОСОБА_7 у
задоволенні позовних вимог на підставі
ч.4 ст. 267 ЦК України у зв'язку із спливом
строку позовної давності, про яку
заявлено стороною у спорі.

В судове засідання ОСОБА_7, ОСОБА_2,
представники Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, Публічного акціонерного
товариства «Альфа-банк» не прибули,
хоча про час і місце розгляду справи
були повідомлені у відповідності до
вимог ст.74 ЦПК України, що
підтверджується зворотними
повідомленнями про вручення повісток
(а.с.209-212) та клопотань про відкладення
розгляду справи не подали.

Представником ОСОБА_5 - ОСОБА_8 повторно
(після відкладення 18.09.2014р. за його ж
клопотання розгляду справи у зв'язку з
відрядженням) заявлено клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку
із захворюванням та на підтвердження
чого надано довідки, на яких прізвище
ОСОБА_8 не зазначено, а тому, ураховуючи
те, що всі особи, які беруть участь у
справі були належним чином
повідомленні про час і місце її
розгляду, причин для відкладення
розгляду справи, які б суд міг визнати
поважними, немає, розгляд справи
проведено у відсутності осіб, які не
з'явились, що відповідає вимогам ст.305
ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскарженого рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційних скарг з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Матеріалами справи встановлено, що
20.07.2012 року відділом примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа, виданого
Сихівським районним судом м.Львова
07.07.2011 року про стягнення з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_5 159985 доларів США, що
еквівалентно 1270280,90 грн.

Відповідно до акта опису й арешту майна
боржника від 09.07.2012 року, державним
виконавцем було проведено опис майна
боржника та накладено арешт на
належний йому житловий будинок АДРЕСА_1
який розташований на земельній
ділянці, площею 0,0400 га, цільове
призначення - обслуговування житлового
будинку.

Порядок реалізації арештованого майна
передбачено Законом України "Про
виконавче провадження", Інструкцією
про проведення виконавчих дій,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 21 квітня 2005 року, та
Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 27
жовтня 1999 року № 68/5.

Статтею 650 ЦК України визначено, що
особливості укладення договорів на
біржах, аукціонах, конкурсах тощо
встановлюються актами цивільного
законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 62 Закону
України «Про виконавче провадження»
реалізація арештованого майна, крім
майна, вилученого з обігу згідно із
законом, та майна, зазначеного в
частині восьмій статті 57 цього
Закону, здійснюється шляхом його
продажу на прилюдних торгах, аукціонах
або на комісійних умовах. Нерухоме
майно, транспортні засоби, повітряні,
морські та річкові судна реалізуються
виключно на прилюдних торгах
(аукціонах).

Правила проведення прилюдних торгів
визначені Тимчасовим положенням про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, за яким прилюдні торги є
спеціальною процедурою продажу майна,
за результатами якої власником майна
стає покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну(п.2.2
Тимчасового положення).

Цим Тимчасовим положенням визначені:
правила, які визначають процедуру
підготовки, проведення торгів(розділ 3);
правила, які регулюють сам порядок
проведення торгів(розділ 4); правила,
які стосуються оформлення кінцевих
результатів торгів(розділ 6).

Пунктом 1.2 вищезазначеного Тимчасового
положення передбачено, що прилюдні
торги з реалізації арештованого
нерухомого майна за заявкою державного
виконавця організовує і проводить
спеціалізована організація, з якою
відділом державної виконавчої служби
укладено відповідний договір.

13.12.2012 року між відповідачами ВПВР УДВС
ГУЮ у Львівській області та ПП
«Нива-В.Ш.» було укладено договір № 1412562
про надання послуг щодо організації і
проведенню торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
зазначеного вище.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмету спору на власний розсуд.

Згідно із ст.ст.3, 4 ЦПК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав, а суд,
здійснюючи правосуддя, захищає
порушені права цих осіб у спосіб,
визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту
міститься в ст.16 ЦК України.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
суд, встановивши фактичні обставини
справи, для вирішення спору повинен
застосувати правову норму, яка регулює
виниклі правовідносини.

Скориставшись своїм правом, позивач
просив визнати недійсними результати
прилюдних торгів з реалізації
нерухомого майна, які відбулися 15.03.2013
року, протоколу про їх проведення та
акта державного виконавця про
реалізацію предмета іпотеки,
посилаючись виключно на протиправну
бездіяльність державного виконавця.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України,
правочином є дія, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Така дія
повинна бути правомірною, а її
неправомірність є підставою для
визнання правочину недійсним.

Стаття 215 ЦК України встановлює
загальне правило про те, що правочин є
недійсним у зв'язку з недодержанням у
момент його вчинення стороною
(сторонами) загальних вимог, які
необхідні для чинності правочину,
передбачених ст.203 ЦК.

Статтею 203 ЦК України передбачені
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
зокрема, зміст правочину не може
суперечити ЦК України, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам моральним засадам держави і
суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
же норм матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх судів України.

Відповідно до Постанови Верховного
Суду України від 24 жовтня 2012 року у
справі № 6-116цс12, прилюдні торги,
виходячи з аналізу їх правової природи,
яка полягає в продажу майна, тобто в
забезпеченні переходу права власності
на майно боржника, на яке звернуто
стягнення, до покупця - учасника
прилюдних торгів, та, ураховуючи
особливості, передбачені
законодавством щодо проведення
прилюдних торгів, складання за
результатами їх проведення акта про
проведення прилюдних торгів є
оформленням договірних відносин
купівлі-продажу майна на публічних
торгах, а відтак, є правочином.

Враховуючи, те що відчуження майна з
прилюдних торгів відноситься до угод
купівлі-продажу, така угода може
визнаватись недійсною на підставі норм
цивільного законодавства про
недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК
України).

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України,
підставами недійсності укладеного за
результатами прилюдних торгів
правочину є недодержання вимог закону
в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, отже, підставами для
визнання прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
саме Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 27 жовтня 1999 року №
68/5 та зареєстрованого в зазначеному
Міністерстві 2 листопада 1999 року за №
745/4838.

Що стосується порушень, допущених
державним виконавцем при здійсненні
своїх повноважень, передбачених
Законом України "Про виконавче
провадження" № 606-ХІУ від 21 квітня 1999
року, до призначення прилюдних торгів,
у тому числі щодо відкриття
виконавчого провадження, накладення
арешту на майно, визначення вартості чи
оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57
цього Закону), то такі дії
(бездіяльність) державного виконавця
підлягають оскарженню в порядку,
передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7
ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. З спи 32, ч. З ст. 36, ч. 2 ст.
57, ст. ст. 55, 85 Закону).

Отже, дії державного виконавця у
виконавчому провадженні, які не
стосуються правил проведення
прилюдних торгів, мають самостійний
спосіб оскарження й не можуть бути
підставою для визнання прилюдних
торгів недійсними.

З урахуванням зазначеної вище
правової позиції, колегія суддів
доходить висновку, що суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
ухвала Сихівського районного суду
м.Львова від 05.02.2013 року, якою визнано
неправомірними дії відділу ПВР
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області та скасовано
висновок експерта про вартість оцінки
житлового будинку від 17.09.2012 року і
зобов'язанням відділ ПВР управління
ДВС ГУЮ у Львівській області залучити
експерта для повторної оцінки цього
майна, не є правовою підставою для
визнання недійсними результатів
прилюдних торгів, оскільки порушення,
допущені державним виконавцем при
здійсненні своїх повноважень,
передбачених Законом України «Про
виконавче провадження», зокрема,
визначення вартості чи оцінки майна
підлягають оскарженню в порядку,
передбаченому ч.7 ст.24, ч.4 ст.26, ч.3
ст.32,ч.3 ст.36, ч.2 ст.57,ст.ст. 55,85 Закону
України «Про виконавче провадження» і
такі дії не стосуються правил
проведення прилюдних торгів, а мають
самостійний спосіб оскарження.

Відтак, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд, проаналізувавши
та оцінивши наявні докази у їх
сукупності, дійшов правильного
висновку про відсутність правових
підстав для визнання неправомірними
дій виконавчої служби та визнання
недійсними результатів прилюдних
торгів.

Посилання в апеляційній скарзі
представника ОСОБА_9 - ОСОБА_3 на
пропуск позивачем строку звернення до
суду, що є окремою підставою для
відмови у позові з обґрунтуванням
такого посилання нормами ст. 48 Закону
України «Про іпотеку» не заслуговують
на увагу, оскільки спірне нерухоме
майно продавалось 15.03.2013 року на
прилюдних торгах не як предмет іпотеки,
на який звернуто стягнення за рішенням
суду або за виконавчим написом
нотаріуса (ст.41 Закону України «Про
іпотеку» ), а як майно, на яке накладено
арешт під час виконання рішення суду
про стягнення суми заборгованості з
боржника.

Не заслуговують на увагу і доводи
зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_5
щодо неправомірності проведення
торгів у зв'язку зі скасуванням судом
оцінки майна на підставі якої була
здійснена стартова ціна лота, оскільки
ці доводи аналогічні доводам позовної
заяви та їм дано оцінку в рішенні суду.

Щодо доводів, які зазначені апелянтом
ОСОБА_7 у апеляційній скарзі про участь
в торгах одного покупця та інші
порушення, на думку апелянта, процедури
проведення торгів, то на такі обставини
позивач не посилався при обґрунтуванні
своїх позовних вимог, вони не були
предметом розгляду судом першої
інстанції, відтак, суд апеляційної
інстанції позбавлений можливості
давати оцінку цим обставинам.

Рішення суду відповідає матеріалам
справи, доказам та вимогам
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду, підстав
для скасування судового рішення
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1
ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 09 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Курій Н.М.

Судді:
Мельничук О.Я.

Кабаль І.І.