У Х В А Л А

Іменем України

09 жовтня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача :Куцина М. М.,

суддів: Бондаренка Ю. О., Павліченка С.
В.,

при секретарі: Маринець Д. М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача ОСОБА_2 на рішення
Рахівського районного суду від 6
травня 2014 року по справі за позовом
публічного акціонерного товариства „
Акціонерний комерційний промислово-
інвестиційний банк" до ОСОБА_2, де третя
особа без самостійних вимог:
Фермерське господарство „Циплин" про
звернення стягнення на предмет
іпотеки,-

в с т а н о в и
л а :

Публічне акціонерне товариство
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк"
звернулося в суд із зазначеним
позовом.

У позові зазначало, що 2 вересня 2008
року між кредитором та Фермерським
господарством „Цилин" укладений
кредитний договір, згідно з яким
позичальниця отримала кредит в розмірі
20 тис. гривень та зобов'язалася
щомісячно сплачувати 17,00 % річних за
користування коштами і повернути
Банку кредит у порядку і на умовах,
зазначених в договорі , з кінцевим
строком погашення до 19 листопада 2010
року.

Відповідач порушила обов'язок щодо
повернення кредитних коштів та сплати
відсотків за користування кредитом.
Станом на 23 липня 2013 року виникла
заборгованість у сумі 24 293, 25 грн., в
тому числі: 12800 грн. - заборгованість по
кредиту; 11 493, 25 грн. - відсотки за
користування кредитом.

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язання за Кредитним
договором, ПАТ "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк" та фізична особа ОСОБА_2 уклали
Іпотечний договір №2082 від 29.11.2007 року,
відповідно до якого останній передав
Банку в іпотеку майно, а саме: будинок
загальною площею 210, 66 кв.м., житловою
площею 43, 17 кв.м., що знаходиться за
адресою: Закарпатська область, м. Рахів,
вул. Кабалюк-Тисянської буд. 9.

Позивач, посилаючись на зазначені у
позовній заяві обставини справи, та з
підстав, передбаченних ст.ст. 525, 526, 543,
554, 599, 612, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,
просив у суді першої інстанції в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором звернути
стягнення на предмет іпотеки
відповідно до Іпотечного договору № 2082
від 29.11.2007 року, а саме: житловий
будинок загальною площею 210, 66 кв.м.,
житловою площею 43,17 кв.м., що
знаходиться за адресою: Закарпатська
область, м. Рахів, вул.
Кабалюк-Тисянської 9, що належить
ОСОБА_2, шляхом продажу предмету
іпотеки на прилюдних торгах у межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України "Про
виконавче провадження" з дотриманням
вимог ЗУ "Про іпотеку" та встановленням
ціни реалізації на підставі оцінки,
проведеної відповідно до
законодавства про оцінку майна і
майнових прав та професійну оціночну
діяльність на момент реалізації
предмета застави, та стягнути судові
витрати по справі.

Рішенням Рахівського районного суду
від 6 травня 2014 року позов публічного
акціонерного товариства „ Акціонерний
комерційний промислово-
інвестиційний банк "- задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за
Кредитним договором № 2082 від 21
листопада 2007 року в розмірі 24 293 гривень
25 копійок звернуто стягнення на
предмет іпотеки відповідно до
Іпотечного договору № 2082 від 29
листопада 2007 року, а саме: житловий
будинок загальною площею 210, 66 кв.м.,
житловою площею 43,17 кв.м., що
знаходиться за адресою: Закарпатська
область, м.Рахів, вул.
Кабалюк-Тисянської 9, що належить
ОСОБА_2, шляхом продажу предмету
іпотеки на прилюдних торгах у межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України "Про
виконавче провадження" з дотриманням
вимог ЗУ "Про іпотеку" та встановленням
ціни реалізації - на підставі оцінки,
проведеної відповідно до
законодавства про оцінку майна і
майнових прав та професійну оціночну
діяльність на момент реалізації
предмета іпотеки.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" 243
гривень судових витрат.

Не погодившись з рішенням місцевого
суду, відповідач оскаржив дане
рішення в апеляційному порядку,
вважаючи, що таке є не об'єктивним, не
обґрунтованим, винесеним із грубим
порушенням норм матеріального права та
не повним з'ясуванням обставин, що
мають істотне значення для справи, а
тому просили дане рішення скасувати і
постановити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі.

Представник позивача в суді
апеляційної інстанції вимоги
апеляційної скарги підтримав у повному
обсязі

Відповідач та третя особа повторно не
з'явилися в судове засідання
апеляційної інстанції. Судова колегія
вважає, що на підставі ч.2 ст.305 ЦПК
України може розглянути справу без їх
участі, тому що вони належним чином
були повідомлені про час та місце
розгляду справи та їх неявка не
перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає до задоволення з
таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд, керуючись
принципом диспозитивності, відповідно
до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та
роз'яснень Верховного Суду України,
викладених в постанові Пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2008 року
№ 12 "Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку", перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, не роблячи висновків
щодо неоскарженої частини судового
рішення.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив із того, що позичальником не
виконано зобов'язання за кредитним
договором по поверненню кредитних
коштів та відсотків за користування
кредитом у строк, зазначений у
кредитному договорі, та допущено
прострочення, а тому у рахунок
погашення заборгованості за Кредитним
договором № 2082 від 21 листопада 2007 року
в розмірі 24 293, 25 гривень звернуто
стягнення на предмет іпотеки.

Судова колегія погоджується з
висновками місцевого суду, який,
розглядаючи заявлений по справі позов,
повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин.

Судом першої інстанції встановлені
наступні факти.

2 вересня 2008 року між Кредитором
та Фермерським господарством „Циплин"
укладений кредитний договір, згідно з
яким позичальниця отримала кредит в
розмірі 20 тис. гривень та зобов'язалася
щомісячно сплачувати 17,00 % річних за
користування коштами, і повернути
Банку кредит у порядку і на умовах,
зазначених у договорі , з кінцевим
строком погашення до 19 листопада 2010
року.

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язання за Кредитним
договором, ПАТ "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк" та фізична особа ОСОБА_2 уклали
Іпотечний договір №2082 від 29.11.2007 року,
відповідно до якого, останній передав
Банку в іпотеку майно, а саме: будинок
загальною площею 210, 66 кв.м., житловою
площею 43, 17 кв.м., що знаходиться за
адресою: Закарпатська область, м. Рахів,
вул. Кабалюк-Тисянської буд. 9.

Відповідач порушив обов'язок щодо
повернення кредитних коштів та сплати
відсотків за користування кредитом.
Станом на 23 липня 2013 року виникла
заборгованість у сумі 24 293, 25 грн., в
тому числі: 12800 грн. - заборгованість по
кредиту, 11 493, 25 грн. - відсотки за
користування кредитом.

Визначений Банком розмір
заборгованості відповідач не оспорює .

Правовідносини, які складися між
сторонами регулюються нормами
Цивільного кодексу України і Законом
України «Про іпотеку».

Згідно із ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Як визначено в ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основними зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

При цьому рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд може
встановити спосіб реалізації предмета
іпотеки: або шляхом проведення
прилюдних торгів, або шляхом
застосування процедури продажу,
встановленої ст. 38 Закону України «Про
іпотеку».

Як визначено в ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України
«Про іпотеку», у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш, ніж
тридцятиденний строк, та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

При цьому невиконання вимог частини
першої статті 35 Закону України «Про
іпотеку» про надіслання іпотекодавцю
та боржнику, якщо він є відмінним від
іпотекодавця, письмової вимоги про
усунення порушення зобов'язання не є
перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду, на відміну від
інших способів звернення стягнення
(частина третя статті 33 цього Закону),
оскільки іпотекодавець у судовому
засіданні має можливість заперечувати
проти вимог іпотекодержателя, що
відповідає положенням статті 124
Конституції України (п. 37 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30.03.2012
року).

За таких обставин, судова колегія
приходить до висновку, що у суду першої
інстанції , у відповідності до
положень 526, 527, 530, 572, 591, 612, 625, 629, 625, 1050-1054,
ЦК України, ст.ст. 33, 35, 38 Закону України
«Про іпотеку», були правові підставі
для звернення стягнення на предмет
іпотеки у рахунок погашення
заборгованості за зазначеним
кредитним договором

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються й не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
- відхилити.

Рішення Рахівського районного суду від
6 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
постановлення і може бути оскаржена в
касаційному порядку на протязі
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді: