Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 жовтня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Готри Т.Ю.,

суддів - Боднар О.В., Джуги С.Д.,

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 09
квітня 2014 року в справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з даним позовом, в
якому вказував на те, що згідно
укладеного 06.05.2006 року кредитного
договору ОСОБА_2 отримав кредит у
розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом. Посилаючись на те, що
відповідач не виконує своїх
зобов'язань за договором, просив
стягнути з нього на користь банку
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 40477,29 грн., яка складається із
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом в сумі 8744,55 грн.
та пені 29495,05 грн., а також судові
витрати в розмірі 404,77 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 09 квітня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість в розмірі
8744,55 грн. та судовий збір у розмірі 243,60
грн. У задоволенні решти позовних вимог
- відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ
«Приватбанк» просить скасувати
рішення суду в частині відмови у
задоволенні решти позовних вимог, як
постановлене з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
і ухвалити нове рішення, яким стягнути
з ОСОБА_2 на користь банку 29495,05 грн.
пені.

У судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_3 апеляційну скаргу
підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з»явився, хоча про час і місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, а тому його неявка
згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не
перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника апелянта, перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Так, відмовляючи банку у вимогах про
стягнення пені, суд першої інстанції
виходив із того, що позивач пропустив
строк позовної давності для звернення
до суду з вимогою про стягнення пені.

Проте, колегія суддів із висновком суду
першої інстанції погодитись не може за
таких обставин.

Судом встановлено, що згідно
укладеного між ПриватБанк
(правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк») і ОСОБА_2 кредитного
договору №MKU7SE00000091 від 06.05.2006 року,
останній отримав кредит у розмірі 5000
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом, з кінцевим терміном
повернення кредиту до 06.05.2009 року.

Судовим наказом Ужгородського
міськрайонного суду від 18 жовтня 2007
року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ЗАТ
«Приватбанк» заборгованість в сумі
7682,10 грн.

Постановою головного державного
виконавця від 22.03.2010 року закінчено
виконавче провадження з примусового
виконання зазначеного судового наказу
у зв'язку з його фактичним повним
виконанням.

Так, згідно наявного у матеріалах
справи розрахунку заборгованості за
договором слідує, що кошти стягнуті за
судовим наказом в сумі 7682,10 грн. були
зараховані 02.04.2010 року на погашення
кредиту в сумі 4664,40 грн. та відсотків в
сумі 3017,70 грн.. З зазначеного розрахунку
також слідує, що станом на 12.11.2013 року у
відповідача наявна заборгованість по
відсоткам в сумі 8744,55 грн. та пеня в сумі
29495,05 грн. Заборгованість за кредитом
відсутня.

Оскільки рішення суду першої інстанції
в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь
банку відсотків в розмірі 8744,55 грн.
сторонами не оскаржується, тому таке
колегією суддів у відповідності до
вимог ч.1 ст.303 ЦПК України не
переглядається.

Стосовно відмови банку у вимогах про
стягнення з ОСОБА_2 29495,05 грн. пені, то в
цій частині рішення суду не можна
визнати законним та обґрунтованим з
огляду на наступне.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України
встановлено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ст.599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно ч.2 ст.258 ЦК України позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу,пені).

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.4 ст.267 ЦК України).

Оскільки сторонами під час розгляду
справи в суді першої інстанції не було
заявлено про сплив позовної давності
до вимог про стягнення пені в розмірі
29495,05 грн., яка позивачем нарахована на
суму заборгованості по відсотках, тому
суд першої інстанції помилково дійшов
висновку про відмову позивачу у
вимогах про стягнення з відповідача
пені у зв'язку зі спливом строку
позовної давності.

Разом з цим, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Оскільки розмір неустойки в сумі 29495,05
грн. значно перевищує розмір
непогашених відсотків, тому колегія
суддів вважає, що розмір неустойки слід
зменшити до 2500 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції в
частині відмови ПАТ КБ «ПриватБанк» у
вимогах про стягнення з ОСОБА_2 пені, у
відповідності до ст.309 ЦПК України, слід
скасувати і позов в цій частині
задовольнити частково, стягнувши з
ОСОБА_2 на користь банку пені у розмірі
2500 грн., а у решті вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» - задовольнити
частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 09
квітня 2014 року в частині відмови ПАТ КБ
«ПриватБанк» у вимогах про стягнення з
ОСОБА_2 пені - скасувати і позов в цій
частині задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» 2500 грн.
пені. У решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено в касаційному порядку
на протязі двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :