АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2635/2014
інстанції Матвєєва Н.В.
Доповідач: Прокопчук Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року жовтня місяця 01 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Прокопчук
Л.П.Суддів:Полікарпової О.М. Бугрика
В.В.При секретарі: Мироненко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_5, комунального
підприємства «Каховське бюро
технічної інвентаризації» на рішення
Новокаховського міського суду від 25
липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до комунального підприємства
«Каховське бюро технічної
інвентаризації», начальника
комунального підприємства «Каховське
бюро технічної інвентаризації»
Порощай Андрія Васильовича про
поновлення на роботі, виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування матеріальної
і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з зазначеним позовом, посилаючись
на те, що відповідно до наказу №47 від
24.04.2009 року вона була прийнята на посаду
архіваріуса КП «Каховське БТІ» з 28.04.2009
року, а 5.06.2013 року наказом №111 від 29.05.2013
року її звільнено з займаної посади на
підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Вважає своє звільнення незаконним т.я.
відповідачем порушене її переважне
право на залишення на роботі,
враховуючи, що вона є єдиним працюючим
членом сім'ї, на утриманні має двох
неповнолітніх дітей та є інвалідом
третьої групи.

Відповідач ввів її в оману стверджуючи,
що її посада архіваріуса повністю
скорочується, проте лише в травні 2014
року їй стало відомо, що її посаду на
теперішній час обіймає інша особа.

Втративши роботу, вона втратила
заробіток і не змогла своєчасно
погасити кредит, в результаті чого
утворилася заборгованість у сумі 41
839,65грн.

Незаконними діями відповідача крім
матеріальної шкоди їй заподіяна і
моральна шкода, яку позивачка оцінила у
20 000 грн.

Просила суд поновити строк звернення
до суду, поновити її на посаді
архіваріуса, скасувавши наказ про
звільнення, стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу у
розмірі 41 746,20 грн., матеріальну шкоду у
сумі 41 839,65грн. та моральну шкоду у
розмірі 20 000 грн.

Рішенням Новокаховського міського
суду від 25 липня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_5 відмовлено у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, просила його скасувати і
ухвалити нове, яким задовольнити її
позов в повному об'ємі.

У поданій комунальним підприємством
апеляційній скарзі поставлено питання
про зміну судового рішення та
виключення з його мотивувальної
частини висновку суду про незаконність
звільнення ОСОБА_5 Апелянт посилається
на невідповідність висновків суду
обставинам справи т.я. звільнення
позивачки відбулося з дотриманням
вимог та процедури діючого трудового
законодавства.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_5 і її представник
апеляційну скаргу підтримали з
підстав, викладених у ній,та не визнали
доводів апеляційної скарги
комунального підприємства.

Представники КП «Каховське БТІ»
підтримали подану ними апеляційну
скаргу, просили її задовольнити,
змінивши мотивувальну частину рішення,
також не визнали апеляційну скаргу
ОСОБА_5, просили її відхилити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарги ОСОБА_5 і КП «Каховське БТІ»
підлягають частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку зміни в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Право власника або уповноваженого ним
органу визначати чисельність
працівників і штатний розпис
нормативно закріплено щодо
підприємств у ч.3 ст.64 Господарського
кодексу України.

Порядок вивільнення працівників з
зазначених підстав чітко урегульовано
у ст.492 КЗпП України, згідно з якою про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці. При вивільненні
працівників у випадках зміни в
організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством.

Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці.

В той же час закон не встановлює
будь-якої судової санкції за порушення
встановленого строку попередження
працівника про наступне вивільнення,
про що також зазначено і в роз'ясненнях,
даних у абз. 6 пункту 19 постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
01.11.1992 року (зі змінами) «Про практику
розгляду судами трудових спорів».

Із матеріалів справи вбачається, що
наказом №47 від 24.04.2009 року ОСОБА_5 була
прийнята на посаду архіваріуса
комунального підприємства «Каховське
бюро технічної інвентаризації».

У зв'язку зі зменшення обсягу
виробництва на 26% наказом №86 від 29
квітня 2013 року скорочена посада
архіваріуса з 01 липня 2013 року, про що
ОСОБА_5 попереджена письмово в цей же
день.

Також адміністрацією їй запропонована
посада техніка ІІ категорії від якої
позивачка відмовилася.

23 травня 2013 року ОСОБА_5 звернулась до
комунального підприємства із заявою, в
якій просила звільнити її у зв'язку зі
скороченням штатів достроково з 05.06.2013
року за сімейними обставинами /а.с. 50,
т.1/.

Отримавши 28.05.2013 року згоду
профспілкового комітету, відповідач
наказом №111 від 29.05.2013 року звільнив
ОСОБА_5 з посади архіваріуса у зв'язку
зі скороченням штату за п.1 ст.40 КЗпП
України з 05.06.2013 року.

Таким чином, оскільки у відповідача
мало місце скорочення штату, позивачка
була попереджена про звільнення, їй
була запропонована інша робота і
позивачка відмовилася від неї, то
власник мав всі підстави для
розірвання трудового договору, відтак
доводи апеляційної скарги
комунального підприємства «Каховське
бюро технічної інвентаризації» є
обґрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_5
про те, що при звільненні не були
враховані вимоги трудового
законодавства щодо її переважного
права на залишенні на роботі, а саме: те,
що вона була єдиним в сім'ї працівником
з самостійним заробітком; на утриманні
вона має двох неповнолітніх дітей та є
інвалідом третьої групи, то колегією
суддів вони не можуть бути прийняті до
уваги, виходячи з того, що при
звільненні за п.1 ст.40 КЗпП України
перевага на залишення на роботі
надається особам, які мають більш
високу кваліфікацію і продуктивність
праці.

Матеріалами справи підтверджено, що на
час прийняття відповідачем рішення про
скорочення посади архіваріуса, таких
посад на підприємстві було дві.

Висновок суду першої інстанції про те,
що інша посадова одиниця архіваріуса
була вакантною і безпідставно не
запропонована позивачці на думку
колегії є таким, що спростовується
наданими відповідачем доказами, якими
підтверджується, що цю посаду обіймає з
1986 року /а.с. 216-217, т.2/ працівник
підприємства ОСОБА_7

При цьому суд безпідставно вказав в
своєму рішенні про те, що ОСОБА_8
обіймає посаду техніка в архіві, не
звернувши уваги на те, що відповідно до
штатного розпису на 2013 рік така посада
на підприємстві відсутня. Крім того, із
наданих відповідачем апеляційному
суду доказів вбачається, що такої
посади на підприємстві немає з 2004 року
/а.с. 163, т.2/.

А із наданих кадрових наказів щодо
ОСОБА_8 слідує, що вона обіймає посаду
саме архіваріуса, а не техніка архіву
/а.с. 42-65,159,163,216-218, т.2/.

Те, що в трудову книжку ОСОБА_8 не було
внесено цих змін є виною підприємства,
а не працівника і тому згідно з
приписами ч.4 ст.24 КЗпП України
вважається, що трудовий договір з
ОСОБА_8 укладено на зайняття нею саме
посади архіваріуса.

Згідно з посадовою інструкцією
архіваріуса кваліфікаційні вимоги до
цієї посади є такими: повна загальна
середня освіта та професійно-технічна
освіта або повна загальна середня
освіта та професійна підготовка на
виробництві. Без вимог до стажу роботи.

ОСОБА_5 має вищу освіту спеціаліста з
менеджменту організацій /а.с, 295, т.2/, але
працювала у відповідача не за
спеціальністю, ОСОБА_8 також не має
професійно-технічної освіти /а.с. 66, т.2/
однак остання неодноразово
підвищувала свій кваліфікаційний
рівень, проходячи перепідготовку /а.с.
14,15,16,т.2/, має великий стаж роботи - 34
роки на цій посаді, нагороджена
відзнаками /а.с. 71-73,77-78, т1/ і за
висновком всього колективу має більш
високу кваліфікацію і продуктивність
праці, ніж позивачка /а.с. 86-87,т.1/.

Крім того, матеріалами справи
підтверджено, що в липні 2012 року
позивачкою допускались порушення
трудової дисципліни, про що свідчить її
пояснювальна записка /а.с. 81, т.1/, хоч
адміністрацією підприємства вона і не
притягувалася до відповідальності.

Отже, оскільки ОСОБА_8 має більш високу
кваліфікацію і продуктивність праці,
то відповідач обґрунтовано залишив її
на посаді, звільнивши позивачку.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про те, що позивачка без
поважних причин пропустила строк
звернення до суду, передбачений ст.233
КЗпП України, однак відповідно до
роз'яснень, даних у п.4 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів» та у пункті 11
постанови від 18.12.2009 року №14 «Про
судове рішення» у цивільній справі при
необґрунтованості позовних вимог суд
відмовляє у позові з цих підстав без
посилання на строки звернення до суду
т.я вони стосуються захисту порушеного
права, тому рішення суду першої
інстанції, яким відмовлено ОСОБА_5 у
задоволенні позову у зв'язку з
пропуском строку підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення.

Зважаючи на те, що позов ОСОБА_5 про
поновлення на роботі не підлягає
задоволенню, то не підлягають
задоволенню і інші її вимог, бо вони є
похідними і залежать від вирішення
питання про поновлення на роботі.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, в
силу п.1 ч.1 ст.40,42,492 КЗпП України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_5, комунального
підприємства «Каховське бюро
технічної інвентаризації»
задовольнити частково.

Рішення Новокаховського міського суду
Херсонської області від 25 липня 2014 року
скасувати і ухвалити нове.

Відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позову
за необґрунтованістю.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього ж часу може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий: (підпис)

Судді: (два підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя:
Л.П.Прокопчук