Справа № 187/583/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"04" вересня 2014 р.
смт. Петриківка

Петриківський районний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Говорухи В.О., при
секретарі Горбулі М.В., за участю
сторін, розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди та
зобов'язання вчинити певні дії, треті
особи: Петриківська селищна рада
Петриківського району
Дніпропетровської області і
Царичанське міжрайонне управління
Головного управління
Держсанепідслужби у Дніпропетровській
області,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2014 року до Петриківського
районного суду Дніпропетровської
області звернувся ОСОБА_1 з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди та зобов'язання вчинити певні
дії, треті особи: Петриківська селищна
рада Петриківського району
Дніпропетровської області і
Царичанське міжрайонне управління
головного управління
Держсанепідслужби у Дніпропетровській
області.

Уточнивши свої позовні вимоги ОСОБА_1
просить суд зобов'язати ОСОБА_2 вчините
певні дії, а саме:

- перенести сарай для домашніх
тварин на відстань не менше 15 метрів на
територію огорода відповідача, що
знаходиться за його будинком;

- перемістити свиней та інших
домашніх тварин разом з сараєм на
відстань не менше 15 метрів на територію
огорода відповідача, що знаходиться за
його будинком;

- здійснити комплекс заходів з
вивозу фекалій і інших продуктів
життєдіяльності свиней та іншої
домашньої тварини, сміття з власних
будівель (споруд) та прибудинкової
території, здійснити повне
обеззараження даної території з
залученням Царичанського міжрайонного
управління головного управління
Дсржсанепідслужби у Дніпропетровській
області, яке має підтвердити
санітарно-епідеміологічну безпеку
домоволодіння (будівель та споруд)
відповідача з прибудинковими
територіями;

- відновити поламану відповідачем
огорожу, розташовану між його
домоволодінням та домоволодінням
позивача та прибудинковими
територіями;

- постійно вчиняти необхідні дії з
вивозу, обеззараження та утилізації
фекалій та інших продуктів
життєдіяльності належної відповідачу
тварини.

Заборонити ОСОБА_2 порушувати
санітарно-епідеміологічну безпеку
належного йому домоволодіння (будівель
та споруд) з прибудинковими
територіями, а саме: не вчиняти
будь-яких дій щодо випуску належних
йому тварин на його прибудинкову
територію, за власний кошт побудувати
на території його домоволодіння
внутрішню огорожу з тим, щоб його
домашня тварина не наближалась до меж
домоволодіння позивача менш, ніж на 15
метрів.

Крім того, ОСОБА_1 просить стягнути з
ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в
сумі 10000 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_1 зазначив, що 24.02.2014 року було
складено акт Петриківською селищною
радою про обстеження домогосподарства
за адресою АДРЕСА_1 громадянина ОСОБА_3
в якому було встановлено, що під час
обстеження домоволодіння громадянина
ОСОБА_3 на предмет антисанітарного
утримання підсобного господарства -
домашнього поголів'я свиней.

Під час обстеження домогосподарства
було встановлено, що на зазначеному
вище подвір'ї утримуються в
антисанітарних умовах поголів'я
свиней, що вільно і відкрито
переміщуються. При ньому характерно те,
що вся ділянка двору засмічена
біологічними життєвими продуктами -
фекаліями та сечовиною.

Таким чином відповідно до акту
Петриківської селищної ради
громадянина ОСОБА_3 було зобов'язано у
15-дений термін привести до належного
санітарного стану подвір'я, на якому у
вільному проживанні перебувають усі
свині господаря.

Відповідно до довідки Державної
санітарно-епідеміологічної служби
України ВСП «Царичанське міжрайонне
управління Головного управління
Держсанєпідслужби у
Дніпропетровській області» за
результатами перевірки було
встановлено наступні правопорушення
санітарною законодавства, а саме;
присадибна ділянка за адресою АДРЕСА_1
утримується у незадовільному
санітарному стані, все подвір'я
«вислане» перегноєм. По території
подвір'я бігає домашня худоба, загін
для яких не облаштований та не виділене
спеціальне місце для їх утримання на
території подвір'я, що є порушення ст. 22
Закону України «Про забезпечення
санітарного епідемічного благополуччя
населення».

Крім того, у Довідці встановлено:
порушення п. 3.31 ДБН 360-92** «Планування та
забудова міських та сільських
поселень».

На даний час відповідачем його
домоволодіння не приведено до
належного санітарного стану.

Діями відповідача йому завдана
моральна шкода, що полягає у моральних
стражданнях, пов'язаних з настанням
негативних наслідків через які він і
його родина вимушені постійно жити у
смороді, що виробляється у процесі
життєдіяльності свиней відповідача,
постійно знаходитись під загрозою
інфекційних захворювань, що є
наслідком антисанітарії на подвір'ї
відповідача.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги та пояснив, що він з його
родиною проживає в будинку по АДРЕСА_2
який належить ОСОБА_4 Він неодноразово
намагався умовити відповідача
привести своє подвір'я до належного
санітарного стану, але відповідач не
реагує. Після його звернення до
органів місцевого самоврядування,
представниками Петриківської селищної
ради складено акт порушення санітарних
правил відповідачем, та встановлено
термін для їх усунення, що виконано
ОСОБА_2 не було. Оскільки тварини з
підсобного господарства відповідача
перебувають на подвір'ї останнього в
бездоглядному стані, це привело до
пошкодження його паркану та створює
нестерпні умови для проживання
позивача через постійний нестерпний
сморід і потрапляння біологічних
відходів на територію його
домоволодіння та спричиняє постійний
дискомфорт, чим йому завдано фізичні та
душевні страждання. Необхідність
вчинення дій, про які він просить в
позові, обумовлена необхідність
приведення санітарних умов подвір'я
позивача до належного стану.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечуючи проти позову зазначив, що
його підсобне господарство не створює
жодного дискомфорту для проживання
позивача та дії останнього пов'язані з
намаганням заволодіти його земельною
ділянкою. Підтвердив, що з 2000 року він
має не вирішений конфлікт з позивачем,
щодо утримання його підсобного
господарства. Дійсно у нього на
подвір'ї тварини переміщуються без
обмежень та мають вільний доступ до
його житлового будинку, який перебуває
в аварійному стані. Стверджує, що
біологічні продукти життєдіяльності
свиней з його господарства він
прибирає та використовує як перегній.
Акт обстеження його домогосподарства
представниками Петриківської селищної
ради з вимогою про усунення порушень,
йому не надавали. Він не є власником
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1,
при цьому постійно проживає там, як
спадкоємець померлої матері.

Представник Царичанського
міжрайонного управління Головного
управління Держсанепідслужби у
Дніпропетровській області Гаркавенко
І.В. в судовому засіданні підтримала
позовні вимоги ОСОБА_1 та пояснила, що
вона в складі комісії здійснювала
обстеження домоволодіння відповідача
на предмет антисанітарного утримання
підсобного господарства та виявила
порушення вимог Закону України «Про
забезпечення санітарного та
епідеміологічного благополуччя
населення», що полягало в
незадовільному санітарному стані
подвір'я відповідача. Відповідач при
обстеженні його подвір'я присутній не
був. Дійсно продукти життєдіяльності
свиней та інших тварин розміщені на
всій території домоволодіння ОСОБА_2 та
під час дощу потрапляють на територію
домоволодіння де проживає позивач.
Навкруги подвір'я відповідача
відчутний досить неприємний запах
біологічних відходів тварин, з
господарства останнього. Вважає, що
тварини з господарства ОСОБА_2 можуть
нести епідеміологічну небезпеку, при
цьому свині з господарства
відповідача, оскільки не мають жодного
загородження, можуть нести
безпосередню небезпеку здоров'ю та
життю людини і можуть завдати тілесні
ушкодження.

Представник Петриківської селищної
ради Петриківського району
Дніпропетровської області в судове
засідання не з'явився та надав суду
заяву про розгляд справи без їх участі
та зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1
підтримує.

Заслухавши пояснення сторін, свідка та
дослідивши матеріали справи суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково. Так судом встановлено такі
обставини та відповідно до них
правовідносини.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснив, що дійсно на території
домоволодіння відповідача
бездоглядно, без жодного загородження
переміщуються тварини з підсобного
господарства ОСОБА_2, в тому числі
свині, поголів'я яких постійно
збільшується. Дійсно поблизу подвір'я
відповідача постійно чутно сморід від
тварин, при цьому продукти
життєдіяльності тварин не прибрані та
через опади потрапляють на територію
домоволодіння ОСОБА_4, де проживає
позивач з родиною. На неодноразові
зауваження, щодо приведення
домоволодіння до належного
санітарного стану та припинення
бездіяльності, що спричиняє
незручності іншим громадянам, ОСОБА_2
не реагує. Дійсно в лютому 2014 року
комісією Петриківської селищної ради
перевірялося домогосподарство
відповідача. Місцевих правил щодо
ведення підсобного господарства на
території Петриківської селищної ради,
органами місцевого самоврядування не
приймалося.

Згідно акту від 24.02.2014 року було
обстежено домогосподарство за адресою
АДРЕСА_1 громадянина ОСОБА_3 в якому
було встановлено, що під час обстеження
даного домоволодіння встановлено, що
на зазначеному повір'ї утримуються в
антисанітарних умовах поголів'я
свиней, що вільно та відкрито
переміщуються. При цьому характерно те,
що вся ділянка двору засмічена
біологічними життєвими продуктами -
фекаліями та сечовиною. Це породило
законні скарги сусідів ОСОБА_4-ОСОБА_1,
будинок яких розміщений на відстані до
4 м. Комісійне обстеження проходило за
відсутності ОСОБА_2

З метою усунення виявлених недоліків
рекомендовано у 15-денний термін ОСОБА_2
привести до належного санітарного
стану подвір'я, на якому у вільному
проживанні перебувають усі свині
господаря.

У разі недотримання вимог щодо
створення належних санітарних умов
утримання поголів'я свиней дільничному
інспектору Р.А. Рудоволу вжити заходів
для притягнення до адміністративної
відповідальності за порушення правил
санітарії (а.с. 5).

Відповідно до довідки Державної
санітарно-епідеміологічної служби
України ВСП «Царичанське міжрайонне
управління Головного управління
Держсанєпідслужби у
Дніпропетровській області» за
результатами перевірки було
встановлено наступні правопорушення
санітарною законодавства, а саме;
присадибна ділянка за адресою АДРЕСА_1
утримується у незадовільному
санітарному стані, все подвір'я
«вислане» перегноєм. По території
подвір'я бігає домашня худоба, загін
для яких не облаштований та не виділене
спеціальне місце для їх утримання на
території подвір'я, що є порушення ст. 22
Закону України «Про забезпечення
санітарного епідемічного благополуччя
населення». Крім того, у Довідці
встановлено: сарай для домашніх тварин
розміщений поблизу господарської
ділянки ОСОБА_4, фактична відстань 3
метра, що є порушенням п. 3.31 ДБН 360-92**
«Планування та забудова міських та
сільських поселень», нормативна
відстань згідно якого встановлена не
менше 15 метрів (а.с. 6).

Обставини викладені в акті обстеження
домогосподарства відповідача від
24.02.2014 року та довідці підтверджуються
фотознімками наданими сторонами.

За загальними правилами
добросусідства, закріпленими
законодавцем у ст. ст. 103 - 109 ЗК
України, додержання правил
добросусідства є обов'язком власників
та землекористувачів земельних
ділянок, які мають обирати такі способи
використання земельних ділянок
відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам та
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдасться щонайменше
незручностей.

Згідно ст. 22 Закону України «Про
забезпечення санітарного епідемічного
благополуччя населення», громадяни
зобов'язані утримувати надані в
користування чи належні їм на праві
власності жилі, побутові та інші
приміщення відповідно до вимог
санітарних норм.

Стаття 270 ЦК України визначає, що
відповідно до Конституції України
фізична особа має право на життя, право
на охорону здоров'я, право на безпечне
для життя і здоров'я довкілля, право на
свободу та особисту недоторканність,
право на недоторканність особистого і
сімейного життя, право на повагу до
гідності та честі, право на таємницю
листування, телефонних розмов,
телеграфної та іншої кореспонденції,
право на недоторканність житла, право
на вільний вибір місця проживання та на
свободу пересування, право на свободу
літературної, художньої, наукової і
технічної творчості.

Згідно ст. 276 ЦК України фізична особа,
рішеннями, діями або бездіяльністю
яких порушено особисте немайнове право
фізичної особи, зобов'язані вчинити
необхідні дії для його негайного
поновлення. Якщо дії, необхідні для
негайного поновлення порушеного
особистого немайнового права фізичної
особи, не вчиняються, суд може
постановити рішення щодо поновлення
порушеного права, а також
відшкодування моральної шкоди,
завданої його порушенням.

Правилами ст. 1166 та 1192 ЦК України
визначено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. З урахуванням
обставин справи суд за вибором
потерпілого може зобов'язати особу, яка
завдала шкоди майну, відшкодувати її в
натурі (передати річ того ж роду і такої
ж якості, полагодити пошкоджену річ
тощо) або відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення.

При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини.

Як вбачається з матеріалів справи,
пояснень сторін і показів свідка,
сторони є користувачами суміжних
земельних ділянок: позивач як член
сім'ї власника житлового будинку,
відповідач - як спадкоємець власника
домоволодіння. Подвір'я відповідача
утримується у незадовільному
санітарному стані, що є порушенням
санітарного благополуччя населення. Як
встановлено в судовому засіданні вид і
характер такого порушення не є
локальним, не обмежений лише
територією домоволодіння відповідача
та його негативні наслідки поширюються
на сусідні земельні ділянки, у вигляді
потрапляння біологічних відходів та
постійного не приємного запаху, в тому
числі на територію домоволодіння, де
проживає позивач. З зазначеного суд
вважає доведеним порушення з боку
відповідача правил добросусідства та
особистих немайнових прав позивача, а
саме права на безпечне для життя і
здоров'я довкілля, що потребує судового
захисту.

В той час суд зауважує, що позивачем
згідно принципів змагальності та
обов'язку доказування, передбачених ст.
10 та 60 ЦПК України не доведено та не
знайшло в суді свого підтвердження
співрозмірність та відповідність,
обраного позивачем способу захисту
своїх прав: шляхом зобов'язання
відповідача вчинити певні дії, способу
порушення його прав.

Так позивачем не доведено
необхідність, спосіб та технічну
можливість перенесення відповідачем
сараю й для домашніх тварин на відстань
не менше 15 метрів на територію огорода
відповідача, що знаходиться за його
будинком; переміщення відповідачем
свиней та інших домашніх тварин разом з
сараєм на відстань не менше 15 метрів на
територію огорода відповідача, що
знаходиться за його будинком.
Позивачем не доведено в судовому
засіданні необхідність здійснення
відповідачем комплексу заходів з
вивозу фекалій і інших продуктів
життєдіяльності свиней та іншої
домашньої тварини, сміття з власних
будівель (споруд) та прибудинкової
території, здійснити повне
обеззараження даної території з
залученням Царичанського міжрайонного
управління головного управління
Дсржсанепідслужби у Дніпропетровській
області, яке має підтвердити
санітарно-епідеміологічну безпеку
домоволодіння (будівель та споруд)
відповідача з прибудинковими
територіями і не доведено необхідність
постійно вчиняти відповідачем
необхідні дії з вивозу, обеззараження
та утилізації фекалій та інших
продуктів життєдіяльності належної
відповідачу тварини. Крім зазначеного,
позивачем не доведено, що в разі
вчинення таких дій відповідачем, його
порушені права будуть відновленні. З
наведеного суд вважає в даній частині
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити через
їх недоведеність та безпідставність.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо
відновлення поламаної відповідачем
огорожі, суд вважає відмовити, оскільки
обставини, що позивачу пошкоджено
огорожу і вказане вчинено з вини
відповідача, не знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо заборони
ОСОБА_2 порушувати
санітарно-епідеміологічну безпеку
належного йому домоволодіння (будівель
та споруд) з прибудинковими
територіями, а саме: не вчиняти
будь-яких дій щодо випуску належних
йому тварин на його прибудинкову
територію, за власний кошт побудувати
на території його домоволодіння
внутрішню огорожу з тим, щоб його
домашня тварина не наближалась до меж
мого домоволодіння менш, ніж на 15
метрів, суд вважає не доведеними та
безпідставними тому в їх задоволенні
слід відмовити.

Суд вважає доведеним порушення
відповідачем особистих немайнових
прав позивача, а саме погіршенні його
умов проживання через постійний сморід
та небезпеку інфекційних хвороб, що має
негативні наслідки для останнього та
тягне за собою завдання йому моральної
шкоди.

Враховуючи характер правопорушення,
глибину фізичних та душевних
страждань та враховуючи інші обставини
справи, виходячи із засад
справедливості та розумності, суд
вважає заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги
про стягнення з відповідача моральної
шкоди в розмірі 10000 грн. завищеними,
можливим задовольнити дані вимоги
часткового, вважаючи достатнім
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 2000 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України якщо позов
задоволено частково, судові витрати
присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Враховуючи, що позовні вимоги
задоволено частково, судові витрати
понесені та документально
підтверджені позивачем (а.с. 2),
підлягають стягненню із відповідача
пропорційно до задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного та
керуючись статтями 23, 1167, 1168 ЦК України
і статтями 10, 11, 60, 212 та 214 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди та
зобов'язання вчинити певні дії, треті
особи: Петриківська селищна рада
Петриківського району
Дніпропетровської області і
Царичанське міжрайонне управління
головного управління
Держсанепідслужби у Дніпропетровській
області, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1,
2000 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок) в
рахунок відшкодування завданої
моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1,
судові витрати в розмірі 24,36 грн.
(двадцять чотири гривень 36 копійок).

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: В. О. Говоруха