АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7044/14
Справа № 638/6299/14ц
Головуючий 1 інст. - Задорожний М.І.
Категорія : відшкодування шкоди
Доповідач - Бобровський В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в
Кокоші В.В.,

Шевченко Н.Ф.,

при секретарі
Чемерис Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Державної казначейської служби
України на рішення Дзержинського
районного суду м.Харкова від 14 липня
2014року

по справі за позовом ОСОБА_3 до
Державної казначейської служби
України, апеляційного суду Полтавської
області про компенсацію моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до Держаної
казначейської служби України та
апеляційного суду Полтавської області
про відшкодування моральної шкоди,
заподіяної безпідставним притягненням
до кримінальної відповідальності,
затриманням під час перебування на
стаціонарному лікуванні та обранням у
якості запобіжного заходу тримання під
вартою у слідчому ізоляторі м.Полтава
постановою Жовтневого районного суду
м.Полтава від26 листопада 2010 року за
злочин, який ним не було скоєно.

На обґрунтування заявленого позову
ОСОБА_3 посилався на те, що у листопаді
2010 року перебував на стаціонарному
лікуванні у медичному закладі
м.Харкова та 26 листопада 2010 року
співробітниками міліції «Беркут»
УМВСУ в Полтавській області із
застосуванням фізичної сили був
доставлений із лікарні в м.Полтава та
за відсутністю об'єктивних даних
постановою суду, без врахування стану
здоров'я , його розміщено у слідчий
ізолятор на два місяці, апеляція на
постанову суду 9 грудня 2010 року ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
безпідставно була залишена без
задоволення.

Зазначивши, що постановою слідчого СУ
УМВСУ в Полтавській області від 21 липня
2011 року кримінальне провадження
стосовно нього закрито у зв'язку з
відсутністю у його діях однак злочинів,
ОСОБА_3 на підставах ст..ст.23, 1176 ЦК
України, Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, заподіяної
громадянину незаконними діями органів
дізнання, досудового слідства,
прокуратури та суду» , просив на
відшкодування моральної шкоди
стягнути 986580 грн. компенсації.

Рішенням Дзержинського районного суду
м.Харкова від 14 липня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 зДержавної
Казначейської служби України за
рахунок Державного бюджету України
шляхом списання коштів у розмірі 328860
грн. з єдиного казначейського рахунку
на відшкодування моральної шкоди,
заподіяної органами досудового
слідства та суду.

В апеляційній скарзі представник
Державної казначейської служби
України з посиланням на
безпідставність позовних вимог до них,
порушення норм та вимог процесуального
права та норм матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини,
рішення районного суду просить
скасувати, новим рішенням у позові
ОСОБА_3 відмовити.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
заперечення проти них, колегія,
відповідно до положень ст..308 ЦПК
України, вирішила апеляційну скаргу
відхилити, рішення районного суду
залишити без змін, виходячи із
наступного.

Судом встановлено та не оспорюється по
справі те, що постановою старшого
слідчого СУ УМВСУ в Полтавській
області від 21 липня 2011 року закрито
кримінальну справу відносно ОСОБА_3,
порушену постановою від 13 вересня 2010
року , у зв'язку з відсутністю в його
діях ознак злочинів, передбачених
ст..ст. 190 та 358 КК України - заволодіння
чужим майном або придбання права на
майно шляхом обману або зловживання
довірою та підроблення з метою
використання офіційних документів, а
також виготовлення підробних печаток
та використання завідомо підроблених
документів.

Одночасно скасовано запобіжний захід у
вигляді підписки про невиїзд.

Згідно постанови Жовтневого районного
суду м.Полтави від 26 листопада 2010 року.
на підставі подання слідчого,
затвердженого заступником прокурора
Полтавської області, стосовно ОСОБА_3
обрано запобіжний захід у вигляді
перебування під вартою у слідчому
ізоляторі м.Полтава, з мотивів
перебування його у розшуку,
відсутності грошей для закладу та
можливості отримати медичну допомогу в
амбулаторних умовах.

Вказана постанова суду ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 9 грудня 2010 року залишена без зміни.

Згідно довідки Полтавського слідчого
ізолятора ОСОБА_3 звільнено з-під варти
26 січня 2011 року.

Відповідно до висновку
судово-психологічної експертизи
Харківського ХДІСЕ імені Бокаріуса від
18 квітня 2014 року ретроспективний
аналіз матеріалів справи, поведінки та
емоційного стану ОСОБА_3 в
досліджуваній ситуації з урахуванням
його індивідуально-психологічних
особливостей, ситуація, в якій він
опинився, є психотравмуючою та такою,
що завдала фізичні та душевні
страждання (моральна шкода), розмір
компенсації якої залежить від ступені
вини органів досудового слідства та
суду.

За таких обставин, задовольняючи
частково позовні вимоги та стягуючи на
його користь 328860 грн. на відшкодування
моральної шкоди, на підставах положень
ст..ст.23, 1167 ч.2 п.2, 1176 ЦК України про
відшкодування шкоди, завданої
незаконними діями органів досудового
слідства, прокуратури і суду, у
відповідності до положень ст..ст.1-4
Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди,завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду, з
урахуванням глибини фізичних і
душевних страждань, погіршення
здібностей та позбавлення його
можливостей їх реалізації, у зв'язку з
безпідставним порушенням кримінальної
справи, перебуванням під вартою
протягом двох місяців та підписку про
невиїзд до закриття кримінальної
справи, суд дійшов підставного та
обґрунтованого висновку про
відшкодування моральної шкоди у
зазначеному розмірі компенсації за
рахунок Державного бюджету України.

Доводи апеляційної скарги
представника Державної Казначейської
служби України про відсутність їх вини
у заподіянні позивачу моральних
страждань, колегія вважає
безпідставними та такими, що не
спростовують правильності висновків
суду, оскільки згідно п.п.5, 4 Положення
про Державну казначейську службу
України , затвердженого Указом
Президента України від 13 квітня 2011 року
№ 460/2011 на цю службу покладено завдання
здійснювати безспірне списання коштів
державного бюджету на підставі рішення
суду.

З огляду на викладене, переглядаючи
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія не вбачає
підстав до його скасування або зміни і
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
Казначейської служби України
відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м.Харкова від 14 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді