Номер провадження: 22-ц/785/8237/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 жовтня 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Суворова В.О.,
Черевка П.М.,

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на заочне рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 05 серпня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Головне
управління Державної міграційної
служби України в Одеській області -
«Про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, зобов'язання вчинити
певні дії», -

ВСТАНОВИЛА:

04.06.2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із
зазначеним позовом, по якому просила
визнати відповідача таким, що втратив
право користування жилою площею в
квартирі АДРЕСА_1, зобов'язавши ГУ ДМС
України в Одеській області зняти з
реєстраційного обліку відповідача.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилалась на те, що відповідач
є її чоловіком та на протязі останніх
трьох років в спірній квартирі не
проживає, тому позивач вважає, що
відповідач втратив право користування
жилим приміщенням зазначеної квартири.

Позивач та її представник позовні
вимоги підтримали, просили їх
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився. Згідно поштового
повідомлення відповідач за місцем
своєї реєстрації не проживає.

Заочним рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси від 05.08.2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було
відмовлено.

22.08.2014 року ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу на вказане заочне рішення суду,
по якій просить рішення районного суду
скасувати, ухвалити у справі нове
рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення
районним судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість заочного
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову,
районний суд виходив із того, що
відповідач набув право власності на
частку квартири за законом, тому не
може вважатися членом сім'ї власника
квартири, а відтак не може бути
позбавлений права користування
квартирою.

По справі встановлені наступні
фактичні обставини.

Позивач з 25.09.1970 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 07.07.2014 року шлюб між
позивачем та відповідачем був
розірваний.

Під час перебування у зареєстрованому
шлюбі, за нотаріально посвідченим
договором купівлі-продажу від 14.08.2002
року ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
придбали і рівних частках квартиру
АДРЕСА_1.

Таким чином, відповідно до ст. 60 СК
України, ? частина вищезазначеної
квартири є спільною сумісною власністю
подружжя позивача та відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Згідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Підстави визнання особи такою, що
втратила право користування житлом,
передбачені ч. 2 ст. 405 ЦК України, яка
визначає, що член сім'ї власника житла
втрачає право користування цим житлом
у разі відсутності члена сім'ї без
поважних на те причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.
Інших підстав для визнання члена сім'ї
власника таким, що втратив право
користування норми ЦК України та норми
ЖК України не передбачають.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з
матеріалів справи не вбачається
доказів того, що спірна частка квартира
є особистою приватною власністю
позивача, або право відповідача у
спільній сумісній власності на частку
квартири було припинено у
встановленому законом порядку.

Отже, колегія суддів погоджується
з висновком районного суду про те, що
відповідач в силу набуття ним права
власності на частку квартири за
законом, у виниклих між сторонами
правовідносинах не може вважатися
членом власника квартири, а тому не
може бути позбавлений права
користування житлом, яка є однієї із
складових частин права власності.

Одночасно, колегія суддів погоджується
з висновком районного суду стосовно
того, що позовні вимоги позивача про
зобов'язання зняти з реєстраційного
обліку були пред'явлені до неналежного
відповідача, у той час як належним
відповідачем мав бути Головне
управління ДМС України в Одеській
області, які були залучені до участі у
справі в якості третьої особи.
Будь-яких клопотань, згідно ст.33 ЦПК
України, яка визначає виключне право
позивача на внесення клопотання про
залучення співвідповідача, позивач та
його представник підчас розгляду
справи районним судом не заявляли.

Крім того, такі вимоги є зайвими, так як
згідно ст. 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» № 1382-ІУ від
11.12.2003р.достатньою правовою підставою
для зняття з реєстрації місяця
проживання є судове рішення, яке
набрало законної сили, про позбавлення
права власності на житлове приміщення
або права користування житловим
приміщенням.

Таким чином, колегія суддів вважає
позовні вимоги позивача
необґрунтованими.

Цивільний інтерес підлягає захисту,
якщо він не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає, що районний суд,
давши оцінку поясненням сторін по
справі та на підставі сукупності
зібраних по справі доказів, прийшов до
правильного обґрунтованого висновку,
що твердження позивача є недоведеними
та непідтвердженими, у зв'язку з чим не
підлягаючими задоволенню.

Висновки суду першої інстанції
відповідають вимогам норм права, на які
посилається суд під час розгляду
справи і фактичним обставинам по
справі, а також підтверджується
зібраними по справі доказами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції,
з'ясувавши обставини справи та давши
належну оцінку зібраним доказам,
дійшов до обґрунтованих висновків про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які мають бути підставами для
скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є
неспроможними, висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
є правильним по суті, відповідає
вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України,
підстави для його скасування та
ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 05 серпня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І.
Сватаненко

В.О. Суворов

П.М. Черевко

08.10.2014 року
м. Одеса