Справа № 472/1661/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

"09" жовтня 2014 р.
смт Веселинове

Веселинівський районний суд
Миколаївської області в складі:

головуючого - судді
Тустановського А.О.,

при секретарі
Тарєлкіной Н.М.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду смт
Веселинове Миколаївської області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного
майна подружжя та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
транспортного засобу особистою
приватною власністю і поділ спільного
майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із
зазначеними позовами.

ОСОБА_1 в позові зазначила, що між нею та
відповідачем ОСОБА_2 03.12.1982 року
укладено шлюб, який на даний час не
розірвано, але з відповідачем однією
сім'єю не проживають з липня 2013 року.

У період спільного проживання
сторонами придбано автомобіль ВАЗ 21099,
державний номер НОМЕР_1, який було
зареєстровано у Вознесенському ВРЕВ
ДАІ за ОСОБА_2.

Спірним автомобілем користується
відповідач ОСОБА_2, а тому позивач
звернулася до суду з вимогою про
визнання за кожним із подружжя права
власності по 1/2 частині автомобіля ВАЗ
21099, державний номер НОМЕР_1, як на рівні
частки в спільній сумісній власності
подружжя.

Відповідач ОСОБА_2 подав
зустрічну позову заяву до ОСОБА_1 про
визнання спірного автомобіля
особистою приватною власністю та поділ
майна подружжя, яке складається із
житлового будинку. 14.12.2013 року судом
винесено ухвалу, згідно якої прийнято
до спільного розгляду з первісним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя зустрічну
позовну заяву.

В обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_2 зазначив, що автомобіль ВАЗ 21099
придбано ним у 2007 році за кошти,
отримані від реалізації спадкового
майна, а тому автомобіль не може бути
спільною сумісною власністю подружжя.

Також, ОСОБА_2 зазначив, що у 1990
році йому, як учаснику бойових дій у
республіці Афганістан, від КСП «Колос»
був наданий у власність житловий
будинок з господарськими та побутовими
спорудами, розташований по АДРЕСА_1
Миколаївська область. Зазначене
нерухоме майно є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
а тому підлягає поділу в рівних частках
по ? кожному.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та її представник на задоволені
позовних вимог наполягали повністю та
з підстав, що зазначені у позові.
Зустрічні позовні вимоги визнали
частково, а саме - у задоволенні позову
про визнання автомобіля ВАЗ 21099
особистою приватною власністю ОСОБА_2
просила суд відмовити, у визнані права
власності на нерухоме майно у рівних
частках по ? кожному із подружжя
задовольнити.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_2 та його представник позовні
вимоги ОСОБА_1 не визнали повністю.
Натомість підтримали зустрічну
позовну заяву у повному обсязі.

Суд, заслухавши сторони та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і у
відмові в позовних вимогах ОСОБА_2.

Суд обґрунтовує свою думку
наступним.

В судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 04.12.1982
року, про що Зуйською селищною радою
Білогорського району Кримської
області вчинено запис № 96.

Сторони не проживають разом з липня 2013
року.

За час шлюбу подружжям набуто у
власність рухоме майно. Так, 13.03.2008 року
за ОСОБА_2 зареєстровано автомобіль
марки ВАЗ, модель 21099, на підставі
довідки рахунку ЄГП 415322 від 26.07.2007 року,
виданої ФОП ОСОБА_3, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_2.

Також, згідно договору
купівлі-продажу від 16.08.1993 року колгосп
«Колос» продав, а ОСОБА_2 купив жилий
будинок з надвірними господарчими та
побутовими спорудами, що знаходиться в
с. Зелене Веселинівського району
Миколаївської області.

Рішенням виконавчого комітету
Зеленівської сільської ради народних
депутатів № 11 від 13.06.1995 року вирішено
видати жителям с. Зелене свідоцтва про
право особистої власності на жилі
будинки згідно списків, що додаються.
Також, згідно рішення виконавчого
комітету Зеленівської сільської ради
народних депутатів № 28 від 07.09.2009 року
вирішено присвоїти жителям АДРЕСА_2
будинків, зокрема, ОСОБА_2 - будинок № 9.

Разом з тим, згідно повідомлення
Веселинівської філії ММБТІ за ОСОБА_2
та ОСОБА_1 власність не зареєстрована,
технічна інвентаризація житлового
будинку станом на 28.12.2012 року не
проводилась. Згідно з технічним
паспортом, наданим сторонами під час
розгляду справи, паспорт складений
19.03.2014 року.

Об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, згідно із частиною
першою статті 61 Сімейного кодексу
України (далі - СК України), може бути
будь-яке майно, за винятком виключеного
з цивільного обороту.

Дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу, що встановлено ч. 1 ст.
69 СК України

У разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором, що визначено ч. 1 ст. 70 СК
України.

У разі наявності в майні, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, неподільних речей, то в силу
частини другої статті 71 СК України такі
речі присуджуються одному з подружжя,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними, з присудженням одному з
подружжя грошової компенсації, замість
його частки у праві спільної сумісної
власності на майно, і за змістом частин
четвертої, п'ятої статті 71 СК України
присудження такої грошової
компенсації можливе лише за згодою
того з подружжя, якому вона
присуджується, а також за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

У разі невчинення таких дій, а також
невчинення одним із подружжя дій щодо
припинення права другого з подружжя на
частку у спільному майні, передбачених
статтею 365 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України), а неподільні речі не
можуть бути реально поділені між
подружжям відповідно до їхніх часток,
суд визнає ідеальні частки подружжя в
цьому майні без його реального поділу й
залишає майно в їхній спільній
частковій власності.

Крім того, суд вважає, що оскільки на
житловий будинок, який є предметом
спільної часткової власності подружжя,
відсутнє свідоцтво про право
власності, а отже, власність не
зареєстрована у визначеному законом
порядку, то такий будинок не може бути
об'єктом поділу.

Тобто, оскільки право власності на
жилий будинок не набуте через
відсутність його державної реєстрації,
то об'єктом спільної власності
подружжя є будівельні матеріали,
обладнання, вироби та конструкції, які
були використані в процесі будівництва
будинку та які підлягають поділу.
Натомість сторони вимог про такий
поділ не пред'являли.

Також, суд вважає, що позивач за
зустрічним позовом ОСОБА_2 не довів
суду про те, що автомобіль ВАЗ 21099
придбано ним у 2007 році за кошти,
отримані від реалізації спадкового
майна.

Суд виходить з наступного. ОСОБА_4
отримано свідоцтво про право на
спадщину за законом 03.10.2005 року, згідно
якого спадкоємцем всього майна ОСОБА_4
є його син ОСОБА_2. Спадкове майно
складається з житлового будинку з
надвірними побудовами, розташованого в
смт Зуя Білогірського району АР Крим по
АДРЕСА_3. Зазначене спадкове майно
ОСОБА_2 продано 19.12.2005 року за ціну
встановлену продавцем та покупцем у
сумі 19297,71 грн.. Грошові кошти в сумі 4500
доларів США ОСОБА_2 покладено на
особовий рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк»
06.09.2005 року, тобто до отримання останнім
свідоцтва про право на спадщину, та
знято з рахунку з відсотками в сумі 4678,52
доларів США 17.03.2006 року. В подальшому, в
цей же день ОСОБА_2 знову поклав грошові
кошти вже в більшій сумі 6226,84 доларів
США на інший особистий рахунок в ПАТ КБ
«ПриватБанк» та зняв їх 16.06.2007 року в
сумі 6473,79 доларів США. При цьому
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу автомобіля марки
ВАЗ, модель 21099, видане ОСОБА_2 13.03.2008
року, на підставі довідки рахунку ЄГП
415322 від 26.07.2007 року.

За обставин, зазначених вище, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
обґрунтованими і доведеними, а тому
такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_2 є
недоведеними та необґрунтованими і
такими, що суперечать матеріалам
справи, а тому задоволенню не
підлягають.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, а тому судовий збір, що
сплачений ОСОБА_1 в розмірі 412
(чотириста дванадцять) гривень 57
копійок підлягає стягненню з ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК
України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
право власності на 1/2 частину
автомобіля ВАЗ 21099, державний номер
НОМЕР_1, як на частку в спільній
сумісній власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
право власності на 1/2 частину
автомобіля ВАЗ 21099, державний номер
НОМЕР_1, як на частку в спільній
сумісній власності подружжя.

В зустрічних позовних вимогах
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
транспортного засобу особистою
приватною власністю і поділ спільного
майна подружжя відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в
розмірі 412 (чотириста дванадцять)
гривень 57 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду Миколаївської
області через Веселинівський районний
суд Миколаївської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 10
(десяти) днів з дня його проголошення.

Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області
А. О. Тустановський