Справа № 626/1543/14-ц
Провадження № 2/626/556/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

03.10.2014 року Красноградський
районний суд Харківської області в
складі:

головуючого судді:
Дудченка В.О.

при секретарі
Зінченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Краснограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання договору
довічного утримання у зв'язку з
неналежним його виконанням з
зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про розірвання договору
довічного утримання у зв'язку
неможливістю його подальшого
виконання набувачем, -

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про
розірвання договору довічного
утримання, який укладений 02.07.2013 року
між ним та відповідачем ОСОБА_2
(зареєстрований в реєстрі за № 2452) у
зв'язку з неналежним його виконанням.

ОСОБА_4 пред'явила до ОСОБА_1 зустрічний
позов про розірвання договору
довічного утримання від 02.07.2013 року у
зв'язку з неможливістю його подальшого
виконання набувачем з підстав, що мають
істотне значення, стягнувши з ОСОБА_1 на
її користь 24000 грн. як за 1/3 частину
майна набувача за час протягом якого
вона належним чином виконувала свої
обов'язки за договором. В процесі
розгляду справи ОСОБА_2 уточнила
позовні вимоги та просила залишити за
нею право власності на 1/3 частину
житлового будинок з надвірними
будівлями, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_5 позов підтримала та
пояснила суду, що 02.07.2013 року ОСОБА_1
уклав з відповідачкою договір
довічного утримання, який вони
засвідчили у приватного нотаріуса
Красноградського нотаріального округу
Харківської області. Відповідно до
умов договору ОСОБА_2 зобов'язалась
довічно утримувати ОСОБА_1, а також
надавати йому необхідну допомогу
матеріального характеру в вигляді
продуктів харчування, лікарських
засобів і виборів медичного
призначення, інших предметів першої
необхідності, шанобливо ставитись до
нього, регулярно відвідувати його,
організовувати прогулянки, брати
участь у догляді за ним, оселею,
оплачувати за свій рахунок комунальні
послуги, надавати допомогу в
оформленні житлових субсидій. Замість
цього ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 у
власність належний йому на праві
власності житловий будинок з
надвірними будівлями, що розташований
АДРЕСА_1. Вартість відчуженого майна
становить 73000 грн. Незважаючи на взяті
на себе зобов'язання, відповідачка
порушує свої зобов'язання передбачені
п. 6 договору довічного утримання. Не
забезпечує його належним доглядом та
не доглядає за оселею, продуктами
харчування купувала лише за гроші
ОСОБА_1, а коли його пенсія
закінчувалась, він залишався голодним,
комунальні послуги також сплачувала за
його рахунок. Крім того ОСОБА_1 є тяжкою
хворою людиною, перебуває на обліку в
Красноградській ЦРЛ з рядом хронічних
захворювань. За станом його здоров'я
ОСОБА_1 рекомендовано дієтичне
харчування, незважаючи на це ОСОБА_2
приносила їсти йому один раз у день, їжа
весь час була одноманітна, а саме: борщ,
каша, іноді суп. Починаючи з 07.06.2014 року
ОСОБА_2 зовсім перестала відвідувати
позивача та виконувати взяті на себе
зобов'язання, зазначені обставини є
підставою для розірвання укладеного
між сторонами по справі договору
довічного утримання.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позов про
розірвання договору довічного
утримання, який був укладений між ним
та ОСОБА_2 02.07.2013 року у зв'язку з
неналежним його невиконанням
підтримав та просив його розірвати.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_6 позов ОСОБА_1 не визнала,
зустрічний позов підтримала та
пояснила суду, що відповідно до умов
договору довічного утримання
укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
остання зобов'язалась довічно
утримувати ОСОБА_1 надати йому житловий
будинок з надвірними будівлями для
довічного в ньому проживання, а також
необхідну допомогу матеріального
характеру у вигляді продуктів
харчування, лікарських засобів і
виробів медичного призначення, інших
предметів першої необхідності,
регулярно відвідувати його, брати
участь у догляді за ним, оселею
оплачувати за свій рахунок комунальні
послуги, надавати допомогу в
оформленні житлових субсидій. Вартість
матеріального забезпечення визначена
сторонами в сумі мінімальної пенсії на
місяць. В свою чергу ОСОБА_2 отримала
право власності на житловий будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який
належав на праві власності ОСОБА_1
Відносини які склалися між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 щодо його догляду виникли
задовго до оформлення договору
довічного утримання, спочатку мати
ОСОБА_2 доглядала за ним, а потім вона.
Рік тому ОСОБА_1 переніс мікроінсульт і
ОСОБА_2 здійснювала догляд за ним, що
підтверджується свідками та довідкою
сімейного лікаря. Потім сам ОСОБА_1
звернувся до ОСОБА_2 з пропозицією
укласти договір довічного утримання,
хоча має доньку. ОСОБА_2 довго вагалась
але потім погодилась, весь цей час з
моменту укладання договору вона
добросовісно виконувала свої
обов'язки, готувала їжу, доглядала за
позивачем, його будинком, посадила
огород, сплачувала комунальні послуги,
а також оплачувала оформлення спадщини
та договору довічного утримання,
відвідувала його щодня, доглядала коли
хворів, купувала ліки. Весь цей час
ОСОБА_2 витрачала свої кошти оскільки
вона є підприємцем та має стабільний
заробіток. Пенсію ОСОБА_1 вона ніколи не
отримувала, і ніколи нею не
розпоряджалась. В червні місяці 2014 року
в будинку без дозволу ОСОБА_2
посилилась онука позивача, яка почала
перешкоджати здійснювати їй
передбачені договором довічного
утримання обов'язки, у зв'язку з чим
вона звернулась з відповідною заявою
до правоохоронних органів. ОСОБА_2
продовжувала виконувати свої обов'язки
здійснюючи переказ ОСОБА_1 грошових
коштів в розмірі мінімальної пенсії.
Оскільки ОСОБА_1 відмовляється від
подальшого продовження виконання
договору довічного утримання, крім
того його виконанню перешкоджають інші
особи, у зв'язку з чим ОСОБА_2 не може
продовжувати виконувати вказаний
договір то просила залишити за нею
право власності на 1/3 частину житлового
будинок з надвірними будівлями, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, у
зв'язку з неможливістю виконання
договору довічного утримання
набувачем з підстав, що мають істотне
значення.

ОСОБА_2 в судовому засіданні зустрічну
позовну заяву підтримала про
розірвання договору довічного
утримання від 02.07.2013 року у зв'язку з
неможливістю його подальшого
виконання набувачем та просила
залишити за нею право власності на 1/3
частину житлового будинку з
господарськими спорудами за адресою:
АДРЕСА_1 з урахуванням часу, протягом
якого вона виконувала свої обов'язки за
договором.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши письмові
докази, що є в матеріалах справи, суд
вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає
частковому задоволення та зустрічний
позов ОСОБА_2 теж таким, що підлягає
частковому задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересі.

Відповідно до статей 744, 745 ЦК України за
договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужувач)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно.

Договір довічного утримання (догляду)
укладається у письмовій формі та
підлягає нотаріальному посвідченню.

Договір довічного утримання (догляду),
за яким передається набувачеві у
власність нерухоме майно, підлягає
державній реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що
02.07.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був
укладений договір довічного утримання,
посвідчений приватним нотаріусом
Красноградського районного
нотаріального округу Харківської
області, зареєстрований у реєстрі за
№2452 (а.с.5-6).

Згідно умов вище зазначеного договору
ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2
належний йому на праві власності
житловий будинок з надвірними
будівлями, що розташований в АДРЕСА_1.

В свою чергу, набувач ОСОБА_2
зобов'язалась довічно утримувати
відчужувача ОСОБА_1, надати йому
житловий будинок з надвірними
будівлями для довічного в ньому
проживання, а також - необхідну
допомогу матеріального характеру у
вигляді продуктів харчування,
лікарських засобів і виробів медичного
призначення, інших предметів першої
необхідності, крім того, шанобливо
ставитись до ОСОБА_1, регулярно
відвідувати його, толерантно ставитись
до окремих недоліків його характеру,
організовувати прогулянки, брати
участь у догляді за ним, оселею,
оплачувати за свій рахунок комунальні
послуги, надавати допомогу в
оформленні житлових субсидій.

Вартість матеріального забезпечення
визначена сторонами в сумі мінімальної
пенсії на місяць.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
вимогами про розірвання вище
зазначеного договору довічного
утримання, посилаючись на те, що
набувач порушує свої зобов'язання
передбачені пунктом 6 договору, а
починаючи з 07.06.2014 року взагалі не
виконує взяті на себе обов'язки.

При цьому, набувач - ОСОБА_2 проти
розірвання договору у зв'язку з
неналежним його виконанням заперечує,
мотивуючи тим, що зобов'язання вона
перестала виконувати у зв'язку з
неможливістю подальшого його
виконання, оскільки позбавлена такої
можливості, так як сам ОСОБА_1 не бажає
подальшого виконання договору
довічного утримання, а також його
виконанню перешкоджають його дочка та
онука.

Статтею 755 ЦК України передбачено, що
договір довічного утримання (догляду)
може бути розірваний за рішенням суду:

1) на вимогу відчужувача або третьої
особи, на користь якої він був
укладений, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов'язків, незалежно від його вини;

2) на вимогу набувача.

Відповідно до статті 756 ЦК України у
разі розірвання договору довічного
утримання (догляду) у зв'язку з
невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов'язків за
договором, відчужував набуває право
власності на майно, яке було ним
передане, і має право вимагати його
повернення.

У цьому разі витрати, зроблені
набувачем на утримання та (або) догляд
відчужувача, не підлягають поверненню.

У разі розірвання договору у зв'язку з
неможливості його подальшого
виконання набувачем з підстав, що мають
істотне значення, суд може залишити за
набувачем право власності на частину
майна, з урахуванням тривалості часу,
протягом якого він належно виконував
свої обов'язки за договором.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Особливості правової природи договору
довічного утримання та положення ст.ст.
610,614 ЦК України покладають на набувача
обов'язок щодо доведення обставин
належного виконання умов цієї угоди.

Судом встановлено, що відносини які
склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 щодо його
догляду виникли задовго до оформлення
договору довічного утримання, спочатку
мати ОСОБА_7 доглядала за ним, а потім і
сама вона після того як ОСОБА_1 переніс
мікроінсульт, потім сам позивач
звернувся до ОСОБА_2 з пропозицією
укласти договір довічного утримання,
от же ініціатором укладення договору
довічного утримання був позивач
ОСОБА_1, який не спілкувався зі своїми
рідними, а після хвороби потребував
сторонньої допомоги.

Дані обставини визнаються сторонами по
справі, а отже відповідно до положень
ст. 61 ЦПК України доказуванню не
підлягають.

Починаючи з червня 2014 року ОСОБА_1
налагодив відношення із дочкою та
онукою, почали перешкоджати ОСОБА_2 у
виконанні своїх обов'язків за
договором, з приводу чого відповідачка
зверталась до правоохоронних органів,
при цьому намагалась виконувати
договір довічного утримання і в
подальшому, шляхом переказу грошових
коштів у мінімальному розмірі пенсії,
які позивач отримав, все це є
істотними умовами у зв'язку з чим,
ОСОБА_2 не може виконувати свої
обов'язки за договором.

Факт добросовісного виконання ОСОБА_2
обов'язків передбачених договором
довічного утримання, а саме: що вона
готувала їжу, доглядала як за самим
ОСОБА_1 так і його будинком, посадила
огород, сплачувала комунальні послуги,
відвідувала його щодня, купувала ліки,
в судовому засіданні підтвердив і сам
ОСОБА_1 та свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7,
ОСОБА_10, що також підтверджується
наданими товарними чеками про купівлю
продуктів, та сплату комунальних
послуг.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за клопотанням
ОСОБА_1 щодо обставин укладення та
виконання оспорюваного договору з
цього приводу конкретно пояснити
нічого не змогли.

Відповідно до Акта обстеження
матеріально-побутових умов від 12.06.2014
року, складеного комісією у складі
депутата міської ради та помічника
депутата, за місцем проживання ОСОБА_1
за адресою: АДРЕСА_1 соціально побутові
умови не задовільні, умови в яких він
проживає не відповідають
санітарно-гігієнічним нормам, в
будинку не придбано, зі слів ОСОБА_1 не
виконуються умови договору довічного
утримання, протягом неділя ОСОБА_2 не
з'являється, не прибирає, їсти
приносить один раз на день.

При цьому, суд оціню критично надані
ОСОБА_1 докази на підтвердження того, що
ОСОБА_2 не належно виконувались
обов'язки передбачені договором
довічного утримання, оскільки вище
зазначений акт складений вже після
того як, він відмовився від отримання
послуг ОСОБА_2, а в цей час разом з ним в
будинку проживала його онука, а час
коли було зроблено фотографії, які
долучено до матеріалів справи, взагалі
встановити не можливо.

Крім того не знайшло свого
підтвердження те, що ОСОБА_2 купувала
продукти харчування та сплачувала
комунальні послуги за рахунок пенсії,
яку їй давав ОСОБА_1, оскільки з цього
приводу жодних доказів суду також не
надано.

От же відмовляючи ОСОБА_1 у розірванні
договору довічного утримання у зв'язку
з неналежним його виконання, суд
виходить із того, що позивачем не
надано доказів на підтвердження факту
невиконання відповідачкою умов
договору, а ОСОБА_2 була позбавлена
можливості виконувати умови договору з
незалежних від неї причин, тому мала
місце одностороння відмова від
договору, а не порушення відповідачкою
умов договору довічного утримання.

Оскільки в суді доведено, що договір за
викладених вище обставин не може
виконуватися в подальшому з підстав, що
мають істотне значення, є підстави для
його розірвання за вимогою ОСОБА_2
відповідно до п.2 ч.1 ст. 755 ЦК України із
застосуванням наслідків розірвання
договору.

Договір довічного утримання слід
розірвати з визнанням за ОСОБА_2 право
власності на 1/4 частину житлового
будинку з надвірними будівлями за
адресою: АДРЕСА_1, застосувавши таким
чином правові наслідки розірвання
договору, передбачені ч.2 ст. 756 ЦК
України, при цьому визначаючи частку в
будинку, яку слід залишити за
набувачем, суд виходить з тривалості
часу, протягом якого ОСОБА_2 належно
виконувала свої обов'язки та
здійснювала за ОСОБА_1 догляд, як до
укладання договору так і після
укладання договору довічного
утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві
-пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Отже необхідно стягнути з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 документально
підтверджені судові витрати, які
понесені на оплату правової допомоги
та сплату судового збору, пропорційно
до задоволених позовних вимог у
розмірі 1307,70 грн., а з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 необхідно стягнути
документально підтверджені судові
витрати, які понесені на оплату
правової допомоги та сплату судового
збору, пропорційно до задоволених
позовних вимог у розмірі 257,50 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 755, 756 ЦК України, 3, 4, 57-60 ЦПК України
суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Договір довічного утримання, який
укладений 02.07.2013 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 (зареєстрований в реєстрі за
№2452) - розірвати у зв'язку з
неможливістю його подальшого
виконання набувачем.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1, право
власності на ? частину житлового
будинок з надвірними будівлями, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_2, право
власності на ? частини житлового
будинку з надвірними будівлями, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судові витрати які понесені на оплату
правової допомоги та сплату судового
збору у розмірі 1307,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати які понесені на оплату
правової допомоги та сплату судового
збору у розмірі 257,50 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення в апеляційний суд
Харківської області через
Красноградський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Дудченко В.О.