Справа № 357/4161/14 Головуючий у І
інстанції Шовкопляс О.П,Провадження №
22-ц/780/4855/14 Доповідач у 2
інстанції Воробйова Н.С.Категорія 18
УХВАЛА

Іменем України

06 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Верланова С.М., Березовенко Р.В.

при секретарі Черепинець А.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українська Боргова Компанія" на
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 11 червня 2014 року за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська Боргова
Компанія" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Білоцерківський
міськбуд", ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з названим
позовом, посилаючись на те, що 01.07.2008р.
між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Українська
лізингова компанія» (лізингодавець) та
Відповідачем 1 (далі - лізингоодержувач)
було укладено договір № 01-173/08-ОБЛ
фінансового лізингу, відповідно до п. 1.1
якого лізингодавець на підставі
договору купівлі-продажу (поставки)
зобов'язався набути у свою власність і
передати на умовах фінансового лізингу
у тимчасове володіння та користування
майно (предмет лізингу), визначене в
Додатку № 2 до Договору лізингу, а
лізингоодержувач зобов'язався
прийняти предмет лізингу та сплачувати
лізингові платежі на умовах цього
Договору. Згідно п.1.1, 3.1 Договору
лізингу, Лізингоодержувач
зобов»ячався здійснювати лізингові
платежі за користування Предметом
лізингу, починаючи з дати підписання
сторонами Акту прийому-передачі
Предмету лізингу. Кількість та розмір
лізингових платежем визначено в
Додатку №1 до Договору лізингу. Згідно
Додатку №2 до Договору лізингу,
загальна вартість предмету лізингу (з
ПДВ) становить 929 200,00 грн. 01.07.2009 року між
Лізингодавцем та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Білоцерківський Міськбуд» було
укладено додаткову угоду до Договору
фінансового лізингу №01-173/08 -обл.,
відповідно до якої викладено Графік
сплати лізингових платежів.

На забезпечення зиконання зобов'язань
за Договором лізингу №01-173/08-обл, 19.08.2009
року між Лізингодавием та ОСОБА_2 було
укладено Договір поруки № 08-77/09,
відповідно до якого Поручитель
зобов'язався перед Лізингодавцем
відповідати за виконання Відповідачем
у повному обсязі усіх з»обов'язань, що
виникли з Договору фінансового лізингу
№ 01-70/08-обл.

Відповідно до п. 1.3 договору поруки №
08-15/08, поручитель відповідає перед
лізингодавцем у тому ж обсязі, що і
боржник. Згідно з п. 1.4. Договору поруки
№ 08-15/08, відповідальність боржника і
поручителя є солідарною ( а.с.22)..

Згідно з положеннями ст. 8 Додатку
№4 до Договору фінансового лізингу №
01-70/1/08-обл від 24.04.2008 року, в редакції
Додаткової угоди до Договору лізингу
від 01.07.2009 року, Лізингодавець має право
вилучити предмет лізингу, зокрема у
випадку несплати (частково або в
повному обсязі) Лізингоодержувачем
лізингового платежу, визначеного в
Додатку 2 до Договору лізингу, при чому
таке прострочення повинно становити
більше 30 днів з дня настання строку
платежу.

У зв'язку з тим, що Боржник не виконував
взяті на себе зобов'язання 04.08.2010 року
приватним нотаріусом Коростишівського
районного нотаріального округу
Житомирської області було вчинено
виконавчий напис, зареєстрованого в
реєстрі за № 950, яким було вилучено
предмет лізингу.

25.08.2010 року старшим державним
виконавцем міського відділу державної
виконавчої оітужби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Гуменюком 1.1, було відкрито виконавче
провадження №20947475 з примусового
Виконання виконавчого напису 950 від
04.08.2010 року.

29.10.2010 року державним виконавцем
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Гуменюком 1.1, було
вилучено предмет лізингу, про що
складено Акт вилучення АА 019055 від 29.10.2010
року.

29.03.2013 року між ТОВ «Українська
лізингова компанія» та ТОВ «АНСУ» було
укладено Договір факторингу № 29-13 від
29.03.2013 року, відповідно до якого
відбулося відступлення права вимоги до
боржників, в тому числі і до
відповідачів.

01.04.2013 року між ТОВ АНСУ» та ТОВ
«УБК» було укладено Договір
відступлення права вимоги № 04/2013-1,
згідно з яким відбулося відступлення
права грошової вимоги за договорами
фінансового лізингу, в тому числі і
право грошової вимоги до відповідачів.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього
Кодексу під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

В силу ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказується
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Відповідно ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

В силу ст. 514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом. З системного
аналізу ст. 512, 514 ЦК України вбачається,
що до ТОВ «Українська боргова
компанія» (надалі - Позивач) перейшли
всі права кредитора, що випливають з
Договору фінансового лізингу, в тому
числі і право на пред'явлення позову.

Відповідно до Реєстру боржників до
Договору відступлення права вимоги
№04/2013-1 від 01.04.2013 року, загальна
заборгованість Відповідача- 1 за
Договором лізингу становить 623410.91 грн.,
що складається з : 184 874,54 грн. -
заборгованість за простроченими
платежами по відшкодуванню предмету
лізингу; 438 536,37 грн. - заборгованість за
винагородою (в т.ч. штрафи), а тому
просив стягнути солідарно з ТОВ
«Білоцерківський міськбуд» та ОСОБА_2
суму заборгованості в розмірі 623 410,91
грн. та суму сплаченого судового збору.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду від 11 червня 2014
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просив
скасувати рішення суду з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи та порушення вимог
закону та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

По справі встановлено, що 01.07.2008 р. між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Українська
лізингова компанія» (лізингодавець) та
Відповідачем 1 (далі - лізингоодержувач)
було укладено договір № 01-173/08-ОБЛ
фінансового лізингу , відповідно до п.
1.1 якого лізингодавець на підставі
договору купівлі-продажу (поставки)
зобов'язався набути у свою власність і
передати на умовах фінансового лізингу
у тимчасове володіння та користування
майно (предмет лізингу), найменування,
модель, рік випуску, ціна одиниці,
кількість і загальна вартість якого
наведені в Специфікації і умовах
передачі предмета лізингу (додаток № 2
до Договору, Специфікація), а
лізингоодержувач зобов'язався
прийняти предмет лізингу та сплачувати
лізингові платежі на умовах цього
Договору, що підтверджується договір №
01-173/08-ОБЛ від 01.07.2008 року (а.с.6)

Згідно Специфікації відповідачу було
передано колісний екскаватор JS160 W 2008
року випуску в кількості 1 шт., вартістю
929 200,00 грн., у тому числі ПДВ (20 %) -154 866,67
грн.; строк передачі - 01.08.2008 року, що
підтверджується додатком до договору
№01-173/08-ОБЛ від 01.07. 2008 року (а.с.9).

Відповідно до п. 1.2 Договору строк
користування лізингоодержувачем
предметом лізингу складається з
періодів (місяців) лізингу, зазначених
в Графіку сплати лізингових платежів
(додаток № 1 до Договору, Графік), та
починається з дати підписання
сторонами акта приймання- передачі
предмета лізингу, але в будь-якому
випадку не може бути менше одного року.

На виконання умов Договору № 01-173/08-ОБЛ
від 01.07.2008 р. сторонами було підписано
акт приймання-передачі предмета
лізингу, відповідно до якого ТОВ було
передано колісний екскаватор JS160 W 2008
року випуску, в кількості - 1 шт.,
вартістю 929 200,00 грн., у тому числі ПДВ (20
%) - 154 866,67 грн, що стверджується Актом
приймання-передачі від 10.07.2008 року (а.с.
19).

Згідно п. 3.1 Договору лізингоодержувач
виплачує лізингодавцю лізингові
платежі відповідно до Графіку та умов
ст. З Загальних умов. Лізингові платежі
складаються з авансового лізингового
платежу, який включає суму, яка
відшкодовує (компенсує) частину
вартості предмета лізингу, а також
чергових лізингових платежів кожен з
яких включає: суму, яка відшкодовує
(компенсує) частину вартості предмета
лізингу (пп. 3.1.1 п. 3.1); винагороду
(комісію) лізингодавцю за отриманий у
лізинг предмет лізингу (пп З.І п. 3.1).

В подальшому, між Товариством з
обмеженою відповідальністю «АНСУ»
(фактор) та лізингодавцем за договором
№ 01-173/08-ОБЛ фінансового лізингу від
01.07.2008 року (клієнт) було укладено
договір факторингу № 29-13 від 29.03.2013.
Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору в
порядку та на умовах, визначених в
цьому Договорі, фактор зобов'язався
передати грошові кошти в розпорядження
клієнта за плату, а клієнт зобов'язався
відступити факторові право вимоги за
договорами фінансового лізингу,
визначеними в додатку № 1. Фактор
набуває права на всі суми (весь борг),
які він одержить від боржника на
виконання вимоги, включаючи, але не
обмежуючись правом вимоги на основні
суми, та на інші суми до сплати, та
будь-які інші права за договором
фінансового лізингу, а клієнт не
відповідатиме перед фактором, якщо
одержані ним суми будуть меншими від
суми, сплаченої фактором клієнту. Сума
фінансування, що надається фактором
клієнту під відступлення прав вимоги,
складає 0,95 % від суми прав вимоги,
визначеної в Реєстрі боржників та
дорівнює 155 605,40 грн.

01.04.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «АНСУ» (первісний
кредитор) та позивачем у даній справі
(новий кредитор) було укладено договір
відступлення права вимоги № 04/2013-1,
згідно з п.п. 2.1, 2.2 якого в порядку та на
умовах, визначених в цьому Договорі
новий кредитор зобов'язався передати
грошові кошти в розпорядження
первісному кредитору, а первісний
кредитор зобов'язався відступити
новому кредитору право вимоги за
договорами фінансового лізингу,
визначеними в додатку № 1. Сторони
розуміють та погоджуються з тим, що
згідно з цим Договором новий кредитор
набуває права на всі суми (на весь
борг), які він одержить від боржника на
виконання вимоги, включаючи, але не
обмежуючись, основні суми та на інші
суми до сплати, та будь-які інші права
за Договорами фінансового лізингу, а
первісний кредитор не відповідатиме
перед новим кредитором, якщо одержані
ним суми будуть меншими від суми,
сплаченої новим кредитором первісному

кредитору. Ціна продажу, що надається
новим кредитором первісному кредитору
під відступлення права вимоги складає
157 000.00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за
договором лізингу одна сторона
(лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ГК України
лізинг - це господарська діяльність,
спрямована на інвестування власних чи
залучених фінансових коштів, яка
полягає в наданні за договором лізингу
однією стороною (лізингодавцем) у
виключне користування другій стороні
(лізингоодержувачу) на визначений
строк майна, що належить лізингодавцю
або набувається ним у власність
(господарське відання) за дорученням чи
погодженням лізингоодержувача у
відповідного постачальника (продавця)
майна, за умови сплати
лізингоодержувачем періодичних
лізингових платежів.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України "Про
фінансовий лізинг" за договором
фінансового лізингу лізингодавець
зобов'язується набути у власність річ у
продавця (постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону
України "Про фінансовий лізинг" сплата
лізингових платежів здійснюється в
порядку, встановленому договором, а п. З
ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий
лізинг" передбачено, що
лізингоодержувач зобов'язаний
своєчасно сплачувати лізингові
платежі.

Як видно з матеріалів справи
згідно Додатку № 1 до Договору лізингу
сторони погодили Графік сплати
лізингових платежів, які сплачуються у
відповідності до ст.3та складаються з
авансового лізингового платежу, який
включає суму, яка відшкодовує
(компенсує) частину вартості предмета
лізингу, а також чергових лізингових
платежів кожен з яких включає: суму, яка
відшкодовує (компенсує) частину
вартості предмета лізингу (пп. 3.1.1 п. 3.1);
винагороду (комісію) лізингодавцю за
отриманий у лізинг предмет лізингу (пп
З.І п. 3.1).

Відповідно до змісту позову ТОВ
«Українська боргова компанія», у
зв»язку з невиконання відповідачем ТОВ
«Білоцерківський міськбуд» своїх
зобов'язань, щодо належної сплати
відшкодування вартості майна та
винагороди за отримання у лізинг
предмета лізингу, останній станом на
05.08.2013р. має заборгованість у розмірі 623
410,91 грн.

Проте, обґрунтовуючи позовні
вимоги, позивач не взяв до уваги, що у
зв'язку з невиконанням лізингодавцем
умов Договору № 01-173/08-ОБЛ фінансового
лізингу від 01.07.2008 р. приватним
нотаріусом Коростишівського районного
нотаріального округу Житомирської
області 04.08.2010 р. було вчинено
виконавчий напис за № 950, яким вилучено
предмет лізингу.

На підставі вказаного виконавчого
напису Відділом ДВС Білоцерківського
МРУЮ 25.08.2010 року було відкрито
виконавче провадження та 29.10.2010 р.
вилучено предмет лізингу, про що
складено Акт вилучення № АА019055 від
29.10.2010 р. (а.с.24)

На момент укладання договору
факторингу від 29.03.2013 року між ТОВ
«АНСУ» та ТОВ «Українська лізингова
компанія» та договору відступлення
права вимоги від 01.04.2013 року, укладеним
між ТОВ «АНСУ» та ТОВ «Українська
боргова компанія(позивачем по даній
справі) предмет лізингу був вилучений
ще 29.10.2010 року.

Як вже зазначалося, у відповідності
до п. 8.5 додатку № 4 Договору № 01-173/08-ОБЛ
фінансового лізингу від 01.07.2008 р., у
випадку вилучення лізингодавцем
предмета лізингу, зобов'язання
лізингоодержувача по сплаті
лізингових платежів припиняються з
моменту вилучення предмету лізингу,
окрім сплати простроченої та поточної
заборгованості за лізинговими
платежами до моменту вилучення
предмета лізингу.

У зв»язку з чим, після вилучення
предмету лізингу та передачі його
лізингодержателю, нарахування
лізингових платежів є противоправним.

У даному випадку лізингодавець
вправі був на стягнення заборгованості
за лізинговими платежами до моменту
вилучення предмета лізингу.

Як встановлено судом, такі вимоги
лізингодавець до ТОВ «Білоцерківський
міськбуд» не заявляв, в судовому
порядку даний спір не вирішувався. З
вимогами про стягнення зазначених
платежів звернулося ТОВ «Українська
боргова компанія» лише 02.04.2014 року.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позовних вимог в частині стягнення з
відповідачів нарахованих лізингових
платежів після 29.10.2010 р.( після
повернення відповідачем ТОВ
«Білоцерківський міськбуд») предмета
лізингу лізингодавцю, суд виходив з
обставин справи та умов договору
лізингу ( з відповідними додатками) та
дійшов правильного висновку про
необґрунтованість вимог в цій частині
позову.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду про те, що позивачем не
надано належних доказів та розрахунків
щодо розміру простроченої та поточної
заборгованості відповідача за
лізинговими платежами, що мали місце
до моменту вилучення предмета лізингу,
не підтверджено яка сума була
нарахована і яка була сплачена за
умовами договору, не обґрунтовано, з
яких підстав нараховано
заборгованість за простроченими
платежами по відшкодуванню предмету
лізингу, а також не надано доказів на
підтвердження того, з яких сум і за який
період утворилася заборгованість в
розмірі 623 410,91 грн.

Так, згідно п.2.2. Договору
відступлення права вимоги від 01.04.2013
року ціна продажу, що надається новим
Кредитором Первісному кредитору під
відступлення прав вимоги складає 157000
грн.

Згідно з реєстром Боржників до
договору відступлення права вимоги від
01.04.2013 року (позиція17) по договору
лізингу з ТОВ «Білоцерківський
міськбуд» загальна заборгованість по
договору включає в собі у т.ч. і
прострочені платежі по відшкодуванню
вартості об»єкту лізингу, який було
вилучено 29.10.2010 року на користь
лизингодавця - ТОВ «Українська
лізингова компанія» (а.с.31,35 зв., а.с.24)).

Колегія вважає обґрунтованим
також висновок суду про відсутність
підстав для задоволення вимог позивача
в частині стягнення штрафу (пені) за
неналежне виконання зобов»язань по
сплаті лізингових платежів.

Як вже наголошувалося, відповідно
до матеріалів справи нарахування
лізингових платежів мало бути
припинено з 29.10.2010 р. у зв'язку з чим,
лізингодавець мав право з 30.10.2010 р.
вимагати у відповідача 1 сплатити
заборгованість. Проте, у визначені
законом строки вимоги такі не заявляв,
а 29.03.2013 року уклав договір факторингу з
ТОВ «АНСУ», який у свою чергу, 01.04.2013
року уклав договір відступлення права
вимоги з ТОВ « Українська боргова
компанія», яка лише 02.04.2014 р. звернулася
до суду про стягнення заборгованості, у
т.ч. штрафу (пені) з ТОВ Білоцерківський
міськбуд» за неналежне виконання
зобов»язань за договором фінансового
лізингу від 01.07.2008 року.

В силу ст..514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов»язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Позовна давність, це строк - у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила. Щодо зобов'язань з
визначеними строками виконання,
перебіг позовної давності починається
зі спливом строку виконання (п. 1, п. 5 ст.
261 ЦК України).

Відповідно до положень ч.6 ст..232 ГК
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов»язання мало бути виконано. При
реалізації в судовому порядку
відповідальності за правопорушення у
сфері господарювання застосовуються
загальний та скорочені строки позовної
давності, передбачені Цивільним
кодексом України, якщо інші строки не
встановлено цим кодексом (ч. 1 ст. 223 ГК
України).

Відповідно до п.1 ст.258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1
ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Таким чином, лізингодавець мав право
звернутися до суду з позовом про
стягнення штрафу та пені на протязі
року після їх нарахування, а саме до
30.10.2011 р., що не було ним зроблено.

За таких обставин, суд правомірно
вважав, що позивачем безпідставно, з
порушеннями строків позовної давності,
проведено нарахувавання штрафних
санкцій (штраф,пеня) за неналежне
виконання лізингоотримувачем за
договором фінансового лізингу, у т.ч.
після вилучення лізингодавцем
предмету лізингу.

Посилання позивача на те, що вилучення
предмету лізингу не свідчить про
розірвання договору фінансового
лізингу, а тому ТОВ «Білоцерківський
міськбуд» зобов»язаний був сплачувати
платежі, що включали в себе оплату за
майно без сплати винагороди
лізингоодержувачу, про що свідчить п.4.1
договору фінансового лізингу не
заслуговують на увагу та
спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, п.8.5 додатку №4 договору
фінансового лізингу від 01.07.2008 року та
п.8.3-8.4 додаткової угоди №1 до договору
фінансового лізингу від 01.07.2009 року у
випадку вилучення лізингодавцем
предмета лізингу, зобов»язання
лізингоодержувача по сплаті
лізингових платежів припиняється з
моменту вилучення предмету лізингу.
Вилучення Предмета лізингу не звільняє
Лізингоодержувача від сплати всіх
несплачених платежів до дати вилучення
предмета лізингу, передбачених
договором, в т.ч. несплаченої суми
комісій, штрафних санкцій і
відшкодування заподіяної шкоди.

Посилання позивача в апеляційній
скарзі про невідповідності висновків
суду дійсним обставинам справи, на
думку колегії, є необґрунтованими.

З урахуванням обставин та матеріалів
справи, суд правомірно зазначив в
рішенні, що позивачем не надано
належних доказів щодо розміру
заборгованості відповідача 1 по
зобов»язанням, що випливають із
договору лізингу, оскільки наданий
позивачем « реєстр боржників» таким
доказом не являється.

Позивачем до апеляційної скарги
долучено «Розрахунок заборгованості
по договорам щодо Білоцерківського
Міськбуду, який відповідно не був
предметом розгляду та дослідження в
суді першої інстанції (а.с.97).

Відповідно до вказаного розрахунку
заборгованість відповідача 1 перед
позивачем станом на 05.10.2010 року ( до
вилучення предмета лізингу) становила
627 801,47 грн. (п.47 розрахунку). Після
вилучення предмету лізингу, вартість
якого на момент вилучення становила
928700 грн. , будь-які платежі
лізингоодержувачем не проводилися.
Проте, в розрахунку (п.48) позивач, з
посиланням на акт вилучення, зазначив
вартість майна станом на 29.10.2010 року в
розмірі 649980 грн., що не відповідає
змісту Акта (а.с.97, а.с.24).

Разом з тим, згідно п.п.50-82 вказаного
розрахунку, за період з 05.12.2010 року по
05.08.2013 року позивач по даній справі
нараховує заборгованість
лізингоодержувача в сумі 623 410,91 грн.( у
т.ч. лізингові платежі). Будь-які
обґрунтування щодо розміру саме даної
суми позивачем не наведено.

Щодо посилання позивача на п.4.1
договору, то даним пунктом
передбачено, що якщо в результаті
невиконання або неналежного виконання
Лізингоодержувачем умов цього
договору порушені майнові інтереси
Лізингодавця, Лізингоодержувач
відшкодовує заподіяні збитки в повному
обсязі. Оскільки предметом позову
позивача є стягнення заборгованості за
лізинговими платежами, а не
відшкодування збитків, вони не можуть
бути покладені в основу доведеності
позовних вимог позивача.

У зв»язку із зазначеним, висновки суду
про відсутність підстав для
задоволення вимог позивача - ТОВ
«Українська боргова компанія» про
стягнення з відповідача ТОВ
«Білоцерківський «Міськбуд»
заборгованості за договором лізингу,
укладеним між ТОВ «Українська
лізингова компанія» та ВАТ «Міськбуд»
(правонаступник ТОВ «Білоцерківський
«Міськбуд» від 01.07.2008 року
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

З урахуванням викладених вище обставин
справи колегія погоджується також з
висновками суду про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
в частині стягнення заборгованості з
солідарного відповідача ОСОБА_2, який є
поручителем за договором поруки №08-77/9
від 19.08.2009 року, укладеним на
забезпечення зобов»язань ТОВ
«Білоцерківський «Міськбуд перед ТОВ
«Українська лізингова компанія».

Як вже зазначалося, на забезпечення
виконання зобов'язань за Договором
лізингу №01-173/08-обл, 19.08.2009 року між
Лізингодавием та ОСОБА_2 було укладено
Договір поруки № 08-77/09, за умовами якого
Поручитель зобов'язався перед
Лізингодавцем відповідати за
виконання Відповідачем у повному
обсязі усіх з»обов'язань, що виникли з
Договору фінансового лізингу №
01-70/08-обл. Пунктом 1.3 договору поруки №
08-15/08 передбачено, що поручитель
відповідає перед лізингодавцем у тому
ж обсязі, що і боржник. Згідно з п. 1.4.
Договору поруки № 08-15/08,
відповідальність боржника і
поручителя є солідарною ( а.с.22).

Судом встановлено, що нарахування
лізингових платежів мало бути
припинено з 29.10.2010 р. у зв'язку з чим,
лізингодавець мав право з 30.10.2010 р.
вимагати у відповідача 1 сплатити
заборгованість. Після вилучення
предмета лізингу та повернення його
лізиногодавцеві жодних оплат
лізингоотримувач-ТОВ Білоцерківський
міськбуд» не здійснював, проте вимоги
щодо стягнення заборгованості по
несплаченим платежам, передбачених
договором, що мала місце до дати
вилучення предмета лізингу не заявляв.

Матеріали справи також не містять
даних, що лізингодавець надсилав та
звертався з відповідними вимогами до
поручителя. З позовом до поручителя
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором фінансового лізингу позивач
ТОВ « Українська боргова компанія»
звернувся лише 02.04.2014 року.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

В апеляційній скарзі не приведено
доводів, які б спростували висновки
суду, викладені в рішенні. Підстав до
скасування рішення суду при
апеляційному розгляді справи не
встановлено.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК України,
колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українська Боргова Компанія" -
відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 11 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді