АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7765/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Самсонова В. В. Доповідач - Максюта
Ж.І. Категорія 81
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів :
Кочкової Н.О., Григорченко Е.І.,

при секретарі: Кулику О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу Красногвардійського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції

на ухвалу Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
30 квітня 2014 року

за поданням Красногвардійського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України до виконання аліментних
зобов'язань, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року до суду надійшло
подання Красногвардійського відділу
Державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України до виконання аліментних
зобов'язань, в якому вказав на те, що у
них на примусовому виконанні перебуває
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-1619,
виданого 25.04.2005 року
Красногвардійським районним судом м.
Дніпропетровська, про стягнення
аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 у
розмірі 1/4 частини зі всіх видів
заробітку (доходу), але не менше одного
неоподаткованого мінімуму доходів на
утримання дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Заборгованість по виплаті аліментів
станом на 01.03.2014 року за виконавчим
листом складає 62258,60 грн. У зв'язку з цим,
КрасногвардіЙський відділ Державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції просить
оголосити заборону на виїзд за кордон
ОСОБА_2.

Ухвалою Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 30 квітня
2014 року в задоволені подання -
відмовлено.

В апеляційній скарзі
Красногвардійський ВДВС ДМУЮ,
посилаючись на чисельні порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просив ухвалу
суду скасувати, та ухвалити нову про
задоволення його подання у повному
обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарга підлягає
відхиленню, а ухвала суду залишенню без
змін, з наступних підстав.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі від 30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України вирішується при виконанні
судових рішень, ухвалених зокрема, за
позовами, що випливають із кредитних
правовідносин, у порядку,
передбаченому статтею 11 Закону України
«Про виконавче провадження» та статтею
377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 ЗУ «Про
виконавче провадження» державний
виконавець має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи за межі
України - до виконання ним зобов'язань
за рішенням.

Відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свободі пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції «Про захист прав людини і
основоположних свобод» встановлено, що
кожен є вільним залишати свою країну,
на здійснення цього права не можуть
бути встановлені жодні обмеження, крім
тих, що є необхідними в демократичному
суспільстві в інтересах національної
чи громадської безпеки, для
підтримання публічного порядку,
запобігання злочину, для захисту
здоров'я чи моралі або з метою захисту
прав і свобод інших осіб. Забезпечення
майнових прав не може здійснюватись
шляхом обмеження основоположних
свобод.

Згідно п.5, ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»,
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, в тому числі якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

Розглядаючи подання державного
виконавця, суд першої інстанції
встановив, що суду не було надано
будь-яких достовірних даних про зміну
прізвища боржника, місце проживання та
реєстрації боржника, його
громадянство, наявність звернень
боржника до відповідних органів з
питань видачі паспорту, що дає право
виїзду за кордон, фактичну видачу йому
такого паспорта, місцезнаходження
такого паспорта, вжиття будь-яких
заходів примусового виконання рішення
суду державним виконавцем, а також
даних про можливість виїзду боржника
за кордон. Також, з подання не
вбачається обґрунтованості
припущення, що вирішення питання про
заборону боржникові виїзду за кордон
сприятиме виконанню рішення суду.

Суд, оглянувши матеріали справи, дійшов
вірного висновку про відсутність
дійсних обставин, що утруднюють
виконання рішення суду, та давали б
достатні підстави для обмеження права
боржника на виїзд за кордон в якості
способу забезпечення виконання
зобов'язань.

Доводи Красногвардійський ВДВС ДМУЮ в
апеляційній скарзі про те, що ухвала
суду винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
безпідставні, оскільки відповідно до
вимог п.5, ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»,
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, в тому числі якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
тобто за вказаною нормою необхідно
довести винні дії особи про ухилення
від виконання покладеного на нього
судовим рішенням обов'язку, однак
подання не містить доказів про те, що
боржник ускладнює виконання судового
рішення.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги є необґрунтовані, а
ухвала суду відповідає вимогам закону
та матеріалам справи та підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 312 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Красногвардійського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції - відхилити.

Ухвалу Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 30 квітня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному
порядку оскарженню не підлягає.

Судді:
Ж.І. Максюта

Н.О. Кочкова

Е.І. Григорченко