Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"06" жовтня 2014 р.Дніпровський районний
суд м.Києва у складі:

головуючого-судді Марцинкевича В.А.,

при
секретарі Бовкун О.М..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя
особа: орган опіки та піклування
Дніпровської районної державної
адміністрації в м. Києві про
позбавлення батьківських прав, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її
батьківських прав відносно їх
неповнолітнього сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Свої вимоги мотивує
тим, що відповідачка ніяких взаємин з
дитиною не підтримує, не бере участі в
її вихованні, не цікавиться станом
здоров'я, фізичним, духовним та
моральним розвитком. З травня 2012 року
відповідачка ОСОБА_2 проживає окремо.
Син весь час проживає з батьком , який
займається його вихованням та
матеріальним забезпеченням. Позивач
стверджує, що відповідачка
самоусунулась від виконання
батьківських обов'язків, а тому вона
має бути позбавлена батьківських прав
відносно малолітнього сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2 року в судовому порядку.

В судове засідання позивач не з'явився,
проте надав суду заяву, в якій просить
слухати справу у його відсутність.
Проти винесення заочного рішення не
заперечував.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилася , про день, час та місце
розгляду справи була повідомлена судом
належним чином, про причини неявки суд
не повідомила.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Дніпровської районної
державної адміністрації в м. Києв в
судове засідання не з'явився, про день,
час та місце розгляду справи був
повідомлений судом належним чином.

У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК
України, суд вважає можливим
розглянути справу на підставі наявних
в ній даних та доказів - в порядку
заочного розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України
батьківські права не можуть
здійснюватись всупереч інтересам
дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право
дитини на належне батьківське
виховання забезпечується системою
державного контролю, що встановлена
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток.

Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу
України право на звернення до суду з
позовом про позбавлення батьківських
прав мають один з батьків, опікун,
піклувальник, особа, в сім'ї якої
проживає дитина, заклад охорони
здоров'я, навчальний або інший дитячий
заклад, в якому вона перебуває, орган
опіки та піклування, прокурор, а також
сама дитина, яка досягла чотирнадцяти
років.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного
кодексу України мати, батько можуть
бути позбавлені судом батьківських
прав, якщо вона, він ухиляються від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 30
березня 2007 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» особи можуть бути
позбавлені батьківських прав лише щодо
дитини, яка не досягла вісімнадцяти
років, і тільки з підстав, передбачених
статтею 164 СК. Ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 було розірвано, що
підтверджується заочним рішенням
Дніпровського районгог суду м. Києва
від 15.04.2013 року (а.с. 7) яке набрало
законної сили. Від шлюбу сторони мають
малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2
року, що підтверджується свідоцтвом
про народження (а.с. 6). Відповідачка не
займається вихованням та утриманням
сина.

Відповідно до висновку органу опіки та
піклування Дніпровської районної в м.
Києві держаної адміністрації № 1917/41/2/103
від 26.03.2014 року вбачається, що орган
опіки та піклування вважає за доцільне
позбавити батьківських прав ОСОБА_2
відносно її сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачу було надано строк у
півроку з метою налагодження контакту
з сином, можливість спілкування , однак
дана можливість нею була
проігнорована.

Суд вважає висновок Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації обґрунтованим та таким,
що відповідає інтересам малолітнього
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та узгоджується з
дослідженими в суді матеріалами
справи.

З огляду на викладене, суд вважає
встановленим, що відповідачка
самоусунулась від виконання свої
батьківських обов'язків відносно
малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи викладене, суд приходить
до висновку про обґрунтованість
заявлених вимог позивача, а тому позов
підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 88 ЦПК України, судові
витрати належить стягнути з
відповідачки на користь позивача..

Керуючись Постановою Пленуму
Верховного Суду України №3 від 30
березня 2007 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав», ст. ст. 150, 152, 155, 164, 165
Сімейного Кодексу України, ст. ст. 3, 4,
10-11, 57-60, 88, 174, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України,
суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа:
орган опіки та піклування Дніпровської
районної державної адміністрації в м.
Києві про позбавлення батьківських
прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав
відносно сина

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м.Києва через Дніпровський районний
суд м.Києва. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: