Справа № 682/2617/14-ц
Провадження № 2/682/815/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2014 року

Славутський міськрайонний суд
Хмельницької області у складі:

головуючого судді
Мацюка Ю.І.,

при секретарі
Захарчук С.П.,

з участю представника
позивача ОСОБА_1,

представника відповідачки
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Славутського
міськрайонного суду Хмельницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя
особа Славутська державна нотаріальна
контора, про визнання свідоцтва про
право на спадщину частково недійсним,
визнання права власності на 5/6 частини
квартири,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя
особа Славутська державна нотаріальна
контора, про визнання свідоцтва про
право на спадщину частково недійсним,
визнання права власності на 5/6 частини
квартири.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач вказує про те, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його дружина
ОСОБА_7, з якою він перебував у шлюбі з 21
січня 1962 року по день її смерті. Дружині
позивача на підставі договору
купівлі-продажу належала квартира
АДРЕСА_1. Оскільки дана квартира була
придбана під час шлюбу, вона є об'єктом
спільної власності подружжя.

На день смерті дружини позивач ОСОБА_3
став спадкоємцем першої черги та був
непрацездатною особою, оскільки йому
виповнилося 65 років.

Позивач вказує про те, що на початку 2014
року він побачив у свого сина
відповідача ОСОБА_6 свідоцтво про право
на спадщину за заповітом від 16 серпня
2011 року, в якому вказано, що квартира
АДРЕСА_1 належить відповідачам по 1/3
частини кожному. Позивач наполягає на
тому, що даним свідоцтвом про право на
спадщину за заповітом його позбавили
права власності на квартиру, крім того,
оскільки він був непрацездатним на
момент відкриття спадщини, йому
належить обов'язкова частка у
спадковому майні.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не
з'явився, направив до суду свого
представника.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав з підстав викладених в
позовній заяві, крім того вказує, що
ОСОБА_3 має право на ? частку квартири,
оскільки квартира була придбана під
час шлюбу та є спільною власністю
подружжя. Крім того, в зв'язку з
непрацездатним віком позивача на день
смерті його дружини, він має право на
обов'язкову частку в спадковому майні
подружжя, оскільки вступив в
управління спадковим майном -
квартирою, здійснював там ремонт та
сплачував комунальні послуги. Просить
позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_6
позовні вимоги визнав, вказує про те, що
його батько ОСОБА_3 здійснював ремонт у
спірній квартирі та давав кошти на
оплату комунальних послуг.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилася, направила до суду свого
представника ОСОБА_2

В судовому засіданні представник
відповідачки ОСОБА_2 позовні вимоги
визнав частково, в частині визнання
права власності на ? частину квартири
за позивачем як частку в спільному
майні подружжя. В задоволенні позовних
вимог в частині визнання обов'язкової
частки в спадковому майні просить
відмовити. Вказує про те, що позивач
ОСОБА_3 не вступив в управління
спадковим майном після смерті дружини,
в квартирі не проживав.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні
позовні вимоги визнав частково,
підтримавши позицію представника
ОСОБА_2 крім того, пояснив, що проживав у
спірній квартирі разом з батьками,
підтвердив, що декілька років тому в
квартирі проводився ремонт.

Представник третьої особи -
Славутської державної нотаріальної
контори в судове засідання не з'явився,
направив на адресу суду клопотання про
розгляд справи у відсутності їх
представника.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються доводи сторін,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що з
21 січня 1962 року позивач ОСОБА_3
перебував в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_7, що підтверджується даними
копії свідоцтва про одруження, серії
НОМЕР_1.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що
підтверджується даними копії
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2.

За даними копії договору
купівлі-продажу серії НОМЕР_3,
посвідченого приватним нотаріусом,
ОСОБА_7 11 вересня 1997 року придбала
трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

На моменту укладення договору
купівлі-продажу квартир ОСОБА_7 та
позивач ОСОБА_3 перебували у
зареєстрованому шлюбі.

Суд вважає, що правовий режим спірного
майна має визначатись за нормами КпШС
України та СК України, оскільки СК
України не має зворотної сили і
поширюється на відносини, що виникли
після введення його в дію, а час
придбання спільно нажитого подружжям
майна має враховуватись при вирішенні
спору.

Так, згідно ст. 22 КпШС України, майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном.

Відповідно до ст.ст. 60, 70 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя. Частки
майна дружини та чоловіка є рівними.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 67 СК
України дружина, чоловік мають право
скласти заповіт на свою частку у праві
спільної сумісної власності подружжя
до її визначення та виділу в натурі.

ОСОБА_7 склала заповіт, посвідчений
приватним нотаріусом 16 січня 2002 року та
зареєстрований в реєстрі за № 60,
відповідно до якого заповіла належну
їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в рівних частках
кожному, а все інше майно, з чого б воно
не складалося, і де б воно не
знаходилося своєму чоловіку ОСОБА_3.

Спадщина після смерті ОСОБА_7
відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року під час
дії Цивільного Кодексу Української РСР
редакції 1963 року.

Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК України (в
редакції Закону 1963 року), який був
чинним на час виникнення спірних
відносин, спадкоємство здійснюється за
законом і за заповітом.

У відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК України
(в редакції Закону 1963 року) при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до вимог ст.548 ЦК УРСР
редакції 1963 року для прийняття
спадщини необхідно щоб спадкоємець її
прийняв. Прийнята спадщина
визначається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини.
Визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини
(стаття 549 ЦК УРСР).

Відповідно до ст.553 ЦК УРСР вважається,
що відмовився від прийняття спадщини
той спадкоємець, який не вчинив жодної
з дій, що свідчать про прийняття
спадщини.

Позивач ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_7
постійно проживали та вели спільне
господарство в АДРЕСА_2, хоча ОСОБА_7
була зареєстрована в АДРЕСА_1, що
підтверджується актом квартального
комітету № 17 від 11 вересня 2014 року. За
даними пояснень відповідача ОСОБА_6
після купівлі квартири його батько
позивач ОСОБА_3 дозволив йому проживати
разом зі своєю сім'єю в спірній
квартирі, проводив в квартирі ремонт та
передавав кошти на сплату комунальних
послуг за квартиру.

Аналізуючи обставини справи в їх
сукупності, судом встановлено, що
позивач ОСОБА_3 після смерті дружини
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року,
вступив в управління та володіння
спадковим майном, а отже відповідно до
вимог діючого на той час Цивільного
Кодексу Української РСР редакції 1963
року вважається таким, що прийняв
спадщину після смерті дружини.

Оскільки квартира була придбана під
час зареєстрованого шлюбу, з
врахуванням положення ст.60 СК України,
встановлено, що позивачу ОСОБА_3
повинна належати на праві особистої
приватної власності ? частини спірної
квартири.

Судом встановлено факт порушення права
позивача ОСОБА_3 на частку у спільному
майні подружжя після смерті дружини, а
тому суд приходить до висновку про
необхідність визнання за позивачем
права власності на ? частину спірної
квартири та задовольнити вимогу про
визнання свідоцтва про право на
спадщину частково недійсним.

Щодо вимоги позивача ОСОБА_3 про
визнання за ним права власності на 1/3
частки спадкового майна - квартири
після смерті дружини, як його
обов'язкової частки у спадщині, суд
вважає, що дана вимога не підлягає
задоволенню з наступних підставі.

Відповідно до ст. 535 ЦК УРСР
неповнолітні або непрацездатні діти
спадкодавця (в тому числі усиновлені), а
також непрацездатні дружина, батьки
(усиновителі) і утриманці померлого
успадковують, незалежно від змісту
заповіту, не менше двох третин частки,
яка належала б кожному з них при
спадкоємстві за законом (обов'язкова
частка). При визначенні розміру
обов'язкової частки враховується і
вартість спадкового майна, що
складається з предметів звичайної
домашньої обстановки і вжитку.

Позивач ОСОБА_3 на день відкриття
спадщини 21 лютого 2002 року досяг 65 років,
а отже був непрацездатною особою.

Відповідно до пп. д п. 11 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №2 від
31.01. 1992 року "Про судову практику в
справах за скаргами на нотаріальні дії
або відмову в їх вчиненні" при
вирішенні питання про додержання вимог
про право на обов'язкову частку в
спадщині враховуються всі спадкоємці
за законом, які могли бути закликані до
спадкування (і ті, що не прийняли
спадщину або відмовилися від неї) і
незаповідане майно, що перейшло до
особи, яка має право на цю частку як до
спадкодавця за законом, в тому числі
предмети домашньої обстановки та
вжитку.

Відповідно до пункту 5.9. Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України № 296/5 від
22 лютого 2012 року, право на обов'язкову
частку у спадщині виникає у спадкоємця,
передбаченого частиною першою статті
1241 Цивільного кодексу України, у
випадках, якщо у заповіті містяться
положення про усунення його від
спадкування або цьому спадкоємцеві
заповідана частка спадщини, яка є
меншою від належної йому обов'язкової
частки.

Оскільки ОСОБА_7 зробила розпорядження
на користь свого чоловіка ОСОБА_3 на все
інше майно, крім спірної квартири, до
такого спадкового майна після смерті
ОСОБА_7 слід віднести ? частину
житлового будинку по АДРЕСА_2 яка
належала померлій на підставі ст. 60 СК
України на праві спільної сумісної
власності подружжя, оскільки будинок є
об'єктом спільного майна подружжя,
оскільки був побудований під час
перебування подружжя у
зареєстрованому шлюбі.

Оскільки неможливо встановити
вартість житлового будинку по
АДРЕСА_2станом на 2002 рік, суд приймає до
уваги те, що будинок має загальну площу
95 кв.м, а спірна квартира має загальну
площу 67,4 кв.м, крім того, після смерті
ОСОБА_7 відкрилася спадщина на грошові
вклади в філії Славутського відділення
Ощадбанку 2906/020, які належали
спадкодавцю особисто.

При визначенні розміру обов'язкової
частки у спадщині, суд враховує всіх
спадкоємців після смерті ОСОБА_7 за
законом, які могли б бути закликані до
спадкування: чоловіка ОСОБА_3, синів
ОСОБА_6 та ОСОБА_8, та приходить до
висновку, що спадкоємцю - позивачу
ОСОБА_3 за заповітом дружини припала
частка більша від обов'язкової, а саме ?
частина житлового будинку по АДРЕСА_2
та грошові вклади. Оскільки частка
спадкового майна є більшою і
перекриває обов'язкову частку у
спадщині - квартирі, суд вважає, що така
вимога не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, таким чином з
відповідачів підлягає стягненню на
користь позивача судові витрати в
розмірі 611,25 гривень.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 14, 15, 61, 88, 158, 209, 212-215
ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за заповітом,
видане державним нотаріусом
Славутської державної нотаріальної
контори 16 серпня 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, та зареєстроване в реєстрі за
номером 60.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1, як частку у спільному майні
подружжя.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_3 611,25 гривень судових
витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку, шляхом подачі
апеляційної скарги до апеляційного
суду Хмельницької області через
Славутський міськрайонний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення терміну подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано; після розгляду справи
апеляційним судом, якщо його не
скасовано.

Суддя
Мацюк Ю.< Б >.