Справа № 1527/2-6460/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року Суворовський районний
суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко Г.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_2, яка діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4
третя особа відділ опіки та піклування
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради, про припинення
права власності, стягнення грошової
компенсації за частку в спільному
майні, визнання права власності ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до
Суворовського районного суду міста
Одеси з вказаним позовом. Уточнивши
свої позовні вимоги, просить суд :
припинити право власності ОСОБА_4 яка є
спадкоємицею після смерті ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на 3/8 частки
двокімнатної квартири АДРЕСА_1, у
зв'язку з виплатою їй грошової
компенсації за вказану частку ;
визнати право власності за ОСОБА_3 на 3/8
частки двокімнатної квартири АДРЕСА_1,
яка раніше належала ОСОБА_5, померлому
ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкоємицею якого є
ОСОБА_4; припинити право власності
ОСОБА_3 на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 у
зв'язку з виплатою йому грошової
компенсації; визнати за ОСОБА_4 право
власності на 1/4 частку квартири
АДРЕСА_2, яка раніше належала ОСОБА_3;
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
різницю грошової вартості 3/8 частки в
квартирі АДРЕСА_1 та 1/4 частки в
квартирі АДРЕСА_2, в розмірі 65 537,12
гривень; стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 судові витрати.

Позивачка та її представник в
судове засідання не з'явились.
Представник позивача надала до суду
заяву, за якою підтримала позовні
вимоги, просила їх задовольнити у її
відсутність.

Відповідач ОСОБА_4 в судове
засідання з'явилась, про час та місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином, про причини неявки суд
не повідомила. Раніше відповідач була
присутня у судовому засіданні та
надавала пояснення по справі.

Третя особа відділ опіки та
піклування Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради в
судове засідання з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, надав до суду заяву
про розгляд справі у відсутності його
представника.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного, що позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю.

В судовому засіданні
встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є власником 5/8 частин
квартири АДРЕСА_1 та 1/4 частини
квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до Свідоцтва про право
на спадщину за законом, від 29.10.2011 року,
виданого приватним нотаріусом
одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, № 4502, вбачається, що
ОСОБА_3 належить 1/4 частка квартири
АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_7,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.20).

Відповідно до Свідоцтва про право
на спадщину за законом, від 29.10.2011 року,
виданого приватним нотаріусом
одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, № 4498, вбачається, що 3/8
частки квартири АДРЕСА_1, належить
ОСОБА_3, після смерті ОСОБА_8, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.16)

Також, згідно до Свідоцтва про
право на спадщину за законом, від 29.10.2011
року, виданого приватним нотаріусом
одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, № 4500, 1/4 частка
однокімнатної квартири АДРЕСА_2
належить ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_8,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а. с.27).

Як вбачається з матеріалів справи
та пояснень відповідача ОСОБА_4 за
ОСОБА_5 зареєстроване 3/4 частки
однокімнатної квартири АДРЕСА_2, з
яких: 1/4 частка на підставі Свідоцтва
про право на спадщину за законом, від
29.10.2011 року, виданого приватним
нотаріусом одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, після
смерті його дружини ОСОБА_8, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4 та 1/2 частка, як спільна
сумісна власність подружжя на
підставі договору купівлі продажу
від 06.04.2001 року за № 1393 .

Також за ОСОБА_5 зареєстровано 3/8
частки двокімнатної квартири АДРЕСА_1
на підставі Свідоцтва про право на
спадщину за законом, від 29.10.2011 року,
виданого приватним нотаріусом
одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, після смерті ОСОБА_8,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

З свідоцтва про смерть серія
НОМЕР_1 виданого відділом державної
реєстрації актів цивільного стану у
місті Одесі Одеського міського
управління юстиції 06 лютого 2012 року,
актовий запис 1282, вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 .( а.с. 59)

Відповідач ОСОБА_4 є спадкоємицею
за заповітом після смерті ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заповіт ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
посвідчений приватним нотаріусом
одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 05.02.2011 року, реєстр № 996
( а.с.58) .

Відповідно до витягу про
реєстрацію в Спадковому реєстрі №
29762053 від 29.02.2012 року відповідач ОСОБА_4
звернулась до приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 з заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. 29.02.2012 року
заведена спадкова справа № 04/2012 ( а.с.
61).

З відповіді приватного нотаріуса
одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 № 46/02-14 від 14.02.2014
вбачається Свідоцтво про право
власності на майно померлого ОСОБА_5,
померлого,ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідачу
ОСОБА_4 не видавалось у зв'язку
наявністю заборон зареєстрованих
Четвертою одеською державною
нотаріальною конторою 15.12.2011 року ( а.с.
139).

Відповідач ОСОБА_4 належним
чином спадщину не оформила
посилаючись на неможливість
оформлення спадщини після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 у
зв'язку з накладенням арешту. Суд
вважає, що відповідач ОСОБА_4 зловживає
своїми правами по оформленню
спадщини так відсутні перепони в
оформленні спадщини.

Ухвалою Суворовського районного
суду міста Одеси від 12.12.2011 року по
справі № 2-6460/2011 року був накладений
арешт на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1
та на ? частини квартири АДРЕСА_2 (а.с.
39) .

15.12.2012 року Четвертою одеською
державною нотаріальною конторою
внесено відповідні відомості реєстру
заборон та відчужень реєстр № 11969757
та № 11969727.

19.09.2012 року відповідач ОСОБА_4
звернулась до суду з заявою про зняття
арешту, з майна яке є предметом спору
( а.с. 76) .

Ухвалою Суворовського
районного суду міста Одеси від 26.12.2012
року (а.с. 119) скасований арешт
накладений Ухвалою Суворовського
районного суду м. Одеси від 12.12.2011
року на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 та
на ? частини квартири АДРЕСА_2.

Копію ухвали Суворовського
районного суду м. Одеси від 26.12. 2012
року з відповідними супровідними
документами, відповідач та її
представник отримали, для надання
особисто в реєстраційну службу
одеського міського управління
юстиції .

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_4
зловживає своїми процесуальними
правами, навмисно не надає даних про
зняття арешту зі спірного майна, не
оформлює належним чином спадщину,
таким чином перешкоджає позивачу у
вирішенні питання про поділ майна в
натурі, припинення права власності,
визнання права власності .

Відповідно до ст. 157 ЦПК України
суд розглядає справи протягом
розумного строку, але не більше двох
місяців з дня відкриття провадження.

Відповідно до частини третьої статті 10
ЦПК кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_4
звернулась до нотаріуса у встановлений
законом строк, таким чином вважається
що відповідачу ОСОБА_4 належить
спадщина після смерті ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. Таким чином
ОСОБА_4 належить 3/8 частини квартири
АДРЕСА_1 та на 3/4 частини квартири
АДРЕСА_2,. які раніше належали ОСОБА_5,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК
України, спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину , але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем , має подати
нотаріусу, в строк шість місяців ,
заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її .

Відповідно до ч. 5 ст. 1258 ЦК
України незалежно від прийняття
спадщини вона належить спадкодавцеві
з часу відкриття спадщини.

Ст.1220 ЦК України передбачено, що
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою.

Відповідно ч. 3. ст.1296 ЦК України,
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця
права на спадщину.

Як встановлено у судовому
засіданні позивач з відповідачем,
разом не проживають, мають окремі сім'ї
.

Відповідач користується та
проживає в квартирі АДРЕСА_2.

Позивач користується, проживає
та самостійно сплачує всі витрати
на утримання квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки (виписки з
домової книги про склад сім'ї та
приписку) № 935 від 26.06.2014 року ,
вбачається , що особовий рахунок
відкритий на ім'я ОСОБА_3, відповідач не
зареєстрована у вказаній квартирі (
а.с.164).

Як вбачається з копії технічного
паспорту станом на12.05.2011р. на квартиру
АДРЕСА_2, квартира загальною площею 36,0
кв.м в т.ч. житловою - 17,6 кв.м.
складається з однієї житлової кімнати
площею 17,6 кв.м, підсобних приміщень:
кухні - 7,5 кв.м, санвузол та ванна
кімната - 2,6 кв м, коридору 5,7 кв.м, балкон
1,5 кв.м, комори - 0,6 та 0,6 кв.м . ( а.с. 31-33).

1/4 частка вказаної квартири яка
належить ОСОБА_3 становить - 9,0 кв.м
загальної площі, та відповідно 4,4 кв.м -
житлової площі.

Відповідно до висновків судової
будівельно-технічної експертизи №
002/2-13 від 18.02.2013 року, проведеною ЧП
«Одеський науково-дослідний центр
експертних досліджень ім..
Скибинського С.С.» ( а.с.97-115) виділити
окремо ? частку квартири АДРЕСА_2 ,
неможливо. Таким чином вказана
квартира є неподільною, спільне
користування цією квартирою
неможливе.

Суд вважає, що 1/4 частка квартири в
праві спільної часткової власності,
яка належить ОСОБА_3 є незначною, а
також неможливості виділу із
спільного майна в натурі, частки
квартири яка відповідає його частці у
праві спільної часткової власності.
Суд вважає за можливе припинити право
власності ОСОБА_3, шляхом виплати йому
грошової компенсації .

Ринкова вартість квартири
АДРЕСА_2 відповідно до висновків
судової будівельно-технічної
експертизи № 002/2-13 становить - 278 723,00
гривень, відповідно вартість 1/4 частки
становить 69 680,75 гривень. Цю сума
відповідач ОСОБА_4 повинна сплатити
ОСОБА_3, який згоден на отримання
грошової компенсації.

Суд вважає за можливе визнати за
ОСОБА_4 право власності на 1/4 частку
квартири АДРЕСА_2, яка раніше належала
ОСОБА_3.

Відповідно до ст.364 ЦК України
співвласник має право на виділ у
натурі своєї частки із майна, що є у
спільній частковій власності. Якщо
виділ у натурі із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим , співвласник , який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або
іншої матеріальної компенсації
вартості його частки лише за його
згодою.

Згідно з ч. 1 ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Частина 3 ст. 358 ЦК України
передбачає, що кожен із співвласників
має право на надання йому у володіння
та користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Також відповідно до технічного
паспорту станом на 21.04.2011 року на
квартиру АДРЕСА_1, вбачається, що в
цілому квартира загальною площею 56,2
кв.м в т.ч. житловою - 31,7 кв.м.
складається з двох житлових кімнат
площею 17,8 кв.м та 13,9 кв. м, підсобних
приміщень: кухні - 8,9 кв.м, ванної
кімнати - 2,6 кв м, туалету - 1,0 кв.м.,
коридорів 2,1 кв.м та 7,5 кв.м, балконів
0,6кв.м та 1,8 кв.м . ( а.с. 24-26).

3/8 частки двокімнатної квартири
АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_4
становить 21,07 кв.м загальної площі
квартири в т.ч. 11,88 житлової площі.

Відповідно до висновків судової
будівельно-технічної експертизи №
002/2-13 від 18.02.2013 року, проведеною ЧП
«Одеський науково-дослідний центр
експертних досліджень ім..
Скибинського С.С.» виділити окремо 3/8
та 5/8 частин квартири АДРЕСА_1,
неможливо. Таким чином вказана
квартира є неподільною, спільне
користування цією квартирою неможливе.
(а.с.97-115)

Суд вважає, що 3/8 частки квартири
АДРЕСА_1, в праві спільної часткової
власності, яка належить ОСОБА_4 є
незначною,спільне проживання разом із
відповідачем неможливе, як і виділення
вказаної частки, також припинення
право власності, шляхом виплати
грошової компенсації, не завдасть
істотної шкоди інтересам ОСОБА_4
Відповідачу ОСОБА_4 належатиме в
цілому квартира АДРЕСА_2 що є істотною
обставиною для вирішення спору.

Також суд вважає, що у зв'язку з
тим , що за ОСОБА_5, померлим
ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстроване право
власності на 3/8 частки квартири
АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 ця частка належить в
порядку спадкування, у відповідності
до рекомендацій Постанови № 5 від 07.02.2014
року Пленуму Вищого спеціалізованого
суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав», то
необхідно припинити право власності
ОСОБА_5

Відповідно до Постанови № 5
Пленуму Вищого спеціалізованого суд з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав» п.5,
роз'яснено , що «вирішуючи питання про
правомірність набуття права власності,
суд має враховувати, що воно
набувається на підставах, які не
заборонені законом, зокрема на
підставі правочинів. При цьому діє
презумпція правомірності набуття
права власності на певне майно, яка
означає, що право власності на
конкретне майно вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом
(стаття 328 ЦК).»

П. 6 вищезазначеного Пленуму ВССУ
передбачає , що «незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття спадщини
(частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право
власності на нерухоме майно у разі
прийняття спадщини виникає у
спадкоємця з моменту державної
реєстрації речового права на нерухоме
майно (стаття 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом
із тим суди повинні розмежовувати
право на спадщину як майнове право
(об'єкт спадкування) та виникнення
права власності на спадкове майно як на
об'єкт нерухомого майна. При цьому,
наприклад, спадкоємець має право
звернутися із заявою про державну
реєстрацію переходу права власності до
органу, що здійснює державну
реєстрацію прав на нерухоме майно,
після прийняття спадщини в порядку,
передбаченому законом. Якщо право
власності спадкодавця не було
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно,
правовстановлюючими є документи, що
підтверджують підставу для переходу
права власності в порядку
правонаступництва, а також документи
спадкодавця, що підтверджують
виникнення у нього права власності на
нерухоме майно (стаття 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень»).»

Суд вважає, за можливе визнати
право власності за ОСОБА_3 на 3/8 частки
двокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка
раніше належала ОСОБА_5, померлому
ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкоємицею якого є
ОСОБА_4.

Ринкова вартість квартири АДРЕСА_1
відповідно до висновків судової
будівельно-технічної експертизи №
002/2-13 становить 360 581,00 гривень,
відповідно вартість 3/8 частки
становить 135 217,87 гривень. Цю суму
позивач ОСОБА_3 повинен сплатити
ОСОБА_4

Також згідно роз'ясненням
Постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав», п. 1 ,
якого передбачено, що відповідно до
статті 41 Конституції України та пункту
2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК
ніхто не може бути позбавлений права
власності чи обмежений у його
здійсненні, крім випадків,
встановлених Конституцією та законом.
Ураховуючи, що згідно зі статтею 92
Конституції України правовий режим
власності визначається виключно
законами України, то інші
нормативно-правові акти, які обмежують
права власника і не мають ознак закону,
не підлягають застосуванню. Оскільки
згідно з чинним законодавством суд
вирішує спори співвласників щодо
розпорядження чи користування майном,
то не слід розглядати як неправомірне
позбавлення права власності
присудження грошової або іншої
матеріальної компенсації за частку у
спільній власності за наявності умов,
передбачених пунктами 1- 4 частини
першої та частини другої статті 365 ЦК,
якщо її неможливо виділити або
поділити майно в натурі чи спільно
користуватися ним.

Згідно ст. 365 ЦК України право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників
якщо: частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення
не завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦК України
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Частина 2 цієї ж статті
передбачає, що майно може належати
особам на праві спільної часткової або
на праві спільної сумісної власності.

Частина 1 ст. 356 ЦК України
передбачає, що власність двох чи більше
осіб із визначенням часток кожного з
них у праві власності є спільною
частковою власністю.

На підставі ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ними
права користування та розпорядження
майном .

Згідно з ч. 2 ст. 183 ЦК України
неподільною є річ, яку не можна
поділити без втрати її цільового
призначення.

Пункт 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України
передбачає, що загальними засадами
цивільного законодавства, серед
іншого, є справедливість,
добросовісність та розумність.

Також суд вважає, що у зв'язку з
тим, що позивач ОСОБА_3 має право на
отримання відповідної грошової
компенсації у зв'язку з припиненням 1/4
частку квартири АДРЕСА_2, а також у
зв'язку припиненням права власності на
3/8 частин квартир АДРЕСА_1, які
належать ОСОБА_4 , та необхідності
сплаті їй грошової компенсації , ці
вимоги є однорідними тому можуть бути
зараховані.

Відповідно до ст. 601 ЦК України
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однією із сторін.

Згідно ч. 2 ст. 365 ЦК України, суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному
майні за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Судом встановлено, що відповідно
до висновків судової
будівельно-технічної експертизи №
002/2-13 від 18.02.2013 року, різниця вартості
часток в спільній частковій власності
у зв'язку з припиненням права власності
на 3/8 в квартирі АДРЕСА_1 та на 1/4
частку квартири АДРЕСА_2, становить 65
537,12,00 гривень ( 135 217,87 грн. - 69 680,75 грн. ).

Відповідно квитанції № 5062.226.2 від
16.07.2014 року( а.с.162) позивачем внесено
на депозитний рахунок суду, в якості
забезпечення позову (грошову
компенсацію за частку спільного
майна) відповідно до Ухвали
Суворовського районного суду міста
Одеси від 24.06.2014 року по справі №
1527/2-6460/11 в сумі 65537,12 гривень. Ця сума
підлягаю стягненню ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4, як різниця грошової вартості 3/8
частки в квартирі АДРЕСА_1 та 1/4 частки
в квартирі АДРЕСА_2.

Також підлягають задоволенню і
позовні вимоги стосовно стягненню з
відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
судових витрат в розмірі 5 737,67 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 79та ст.88 ЦПК
України судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи. Стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Позивачем сплачено судовий
збір в розмірі: 94,10гривень, 188,20 гривень
та 800,00 гривень, також позивачем
сплачено витрати пов'язані із
проведенням експертизи в розмірі 4000,00
гривень ( а.с. 129) та сплачені послуги
банку в сумі 655,37 гривень( а.с.162) .Разом
судові витрати становлять 5737,67
гривень.

Відповідно до ст.15 ЦПК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення
, невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства. Ст.
242 ЦК України передбачено, що батьки є
законними представниками своїх
малолітніх та неповнолітніх дітей.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215, 218, 224
- 226 ЦПК України, ст.ст. 3 ч.1, 15, 16, 183, 242, 321,
355, 356, 364, 365, 391,601, 602, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223,
1226, 1268,1269, 1270, 1296, 1297,1298, 1299 ЦК України ,
суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2, яка діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа відділ опіки та піклування
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради, про припинення
права власності, стягнення грошової
компенсації за частку в спільному
майні, визнання права власності,
задовольнити .

Припинити право власності ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкоємицею
якого є ОСОБА_4, на 3/8 частки
двокімнатної квартири АДРЕСА_1, що в
цілому складається з двох житлових
кімнат житловою площею 31,7 кв.м ,
загальною площею 56,2 кв.м , у зв'язку з
виплатою їй грошової компенсації за
вказану частку.

Визнати право власності за ОСОБА_3
на 3/8 частки двокімнатної квартири
АДРЕСА_1, що в цілому складається з двох
житлових кімнат житловою площею 31,7 кв.м
, загальною площею 56,2 кв.м, яка раніше
належала ОСОБА_5, померлому
ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкоємицею якого є
ОСОБА_4.

Припинити право власності ОСОБА_3
на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2, що в
цілому складається з однієї житлової
кімнати житловою площею 17,6 кв.м ,
загальною площею 36,0 кв.м , у зв'язку з
виплатою йому грошової компенсації.

Визнати за ОСОБА_4 право власності
на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2, що в
цілому складається з однієї житлової
кімнати житловою площею 17,6 кв.м ,
загальною площею 36,0 кв.м , яка раніше
належала ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 різницю грошової вартості 3/8
частки в квартирі АДРЕСА_1 та 1/4 частки
в квартирі АДРЕСА_2, в розмірі 65 537,12
гривень (шістдесят п'ять тисяч п'ятсот
тридцять сім гривень 12 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 5737, 67
гривень ( п'ять тисяч сімсот тридцять
сім гривень 67 копійок) .

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржено в загальному порядку, а саме
рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом. У цьому разі
строк на апеляційне оскарження рішення
починається відраховуватися з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Суддя -