Справа №461/2193/14-ц
Провадження № 2/461/1116/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2014 року
м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді
Мисько Х.М.,

при секретарі
Коружинець Н.В.

з участю: представника позивача
Божко Ю.Л.,

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом Львівського
міського комунального підприємства по
обслуговуванню та ремонту житла
«Айсберг» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа: Управління охорони історичного
середовища Львівської міської ради про
зобов'язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Управління
охорони історичного середовища
Львівської міської ради, в якому
просить суд зобов'язати відповідачів
привести самовільно встановлені
віконні заповнення у квартирі АДРЕСА_1
до автентичного вигляду за власні
кошти та стягнути з відповідачів 243,60
грн. судового збору.

В обґрунтування внесеного позову
покликається на те, що відповідачі є
співвласниками вищевказаної квартири
та у 2011 році ними було самовільно
замінено два віконні дерев'яні
заповнення на пластикові без
письмового дозволу відповідного
органу охорони культурної спадщини
(вказаний будинок є пам'яткою
культурної спадщини; охоронний №326/26
згідно з постановою РМ УРСР №970 від 24
серпня 1963 року).

В судовому засіданні представник
позивача підтримав внесений позов із
підстав, викладених у такому та просив
позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти задоволення позову заперечила,
надала письмові заперечення, в яких
вказує, що вона є зареєстрована у
програмі «Реставрація історичних
вхідних дверей та вікон» під №649, яка
реалізовується на території
українсько-німецького проекту
«Муніципальний розвиток та оновлення
старої частини м. Львова» за сприяння
Німецького товариства міжнародного
співробітництва GIZ. У 2004-2005 роках нею
були замінені старі дерев'яні вікна на
металопластикові повторного
використання, як тимчасові, які будуть
демонтовані після реставрації вікон по
вищевказаній програмі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася, хоча належним чином була
повідомлена про час та місце розгляду
справи, а тому суд вважає за можливе
розглядати справу у її відсутності, на
підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, з'ясувавши дійсні обставини
справи, права та обов'язки сторін та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до наступного висновку.

Судом встановлено та не заперечується
сторонами, що відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 є співвласниками квартири
АДРЕСА_1, що підтверджується наявною в
матеріалах справи довідкою з місця
проживання про склад сімї та прописку
№487 від 18 лютого 2014 року (а.с.3).

Вказаний будинок є пам'яткою
культурної спадщини; охоронний №326/26
згідно з постановою РМ УРСР №970 від 24
серпня 1963 року.

Судом встановлено, що відповідачами у
2004-2005 роках було змінено старі
дерев'яні вікна на металопластикові
повторного використання, як тимчасові.

17 червня 2013 року, 26 листопада 2013 року
ЛМКП «Айсберг» були складені
акти-попередження на ОСОБА_2 у зв'язку
із самовільною заміною дерев'яних
вікон на пластикові (а.с.5,6).

27 грудня 2013 року Управлінням охорони
історичного середовища ЛМР було
складено протокол про адміністративне
правопорушення серії ЛВ №000343, на
підставі якого адміністративною
комісією Галицької районної
адміністрації ЛМР 16 січня 2014 року була
винесена постанова №4, якою ОСОБА_2
визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.92 КУпАП (а.с.7,10).

В той же час, як вбачається із листа
Управління охорони історичного
середовища Львівської міської ради від
20 березня 2014 року №04-483, цим листом
Управління підтверджує, що заявка
мешканки АДРЕСА_1 ОСОБА_2, зареєстрована
у програмі «Реставрація історичних
вхідних дверей та вікон» під №649, яка
реалізовується на території
українсько-німецького проекту
«Муніципальний розвиток та оновлення
старої частини м. Львова» за сприяння
Німецького товариства міжнародного
співробітництва (GIZ) ГмбХ (а.с.19).

Відповідно до ч.1 ст.6-1 Закону України
«Про охорону культурної спадщини»
дозволи, погодження і висновки,
передбачені цим Законом, надаються
органами охорони культурної спадщини
безоплатно.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, суд приймає до уваги
пояснення відповідача ОСОБА_2 про те, що
нею були замінені дерев'яні вікна на
пластикові повторного використання, як
тимчасові, оскільки дерев'яні
зберігаються та будуть
відреставровані по програмі
«Реставрація історичних вхідних
дверей та вікон», оскільки нею було
подано заявку до Управління охорони
історичного середовища Львівської
міської ради про заміну вікон.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необґрунтованість та
безпідставність позовних вимог, у
задоволенні яких слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 31, 58, 59, 60, 88, 174, 209, 212,
214, 215 ЦПК України, Законом України «Про
охорону культурної спадщини», суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Львівського
міського комунального підприємства по
обслуговуванню та ремонту житла
«Айсберг» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа: Управління охорони історичного
середовища Львівської міської ради про
зобов'язання до вчинення дій -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а у разі
якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя
Мисько Х.М.