Справа № 2/593/427/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2014 р.
Бережанський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючої - судді
Данилів О.М.

при секретарі
Паньків М.М.

з участю прокурора
Смереки І.В.

представника органу опіки та
піклування в особі

служби у справах дітей
Бережанської райдержадміністрації
Були Т.В.

представника органу опіки та
піклування

Літятинської сільської ради
Смаль С.П.

позивача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Бережанах цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третьої особи Органу опіки та
піклування в особі служби у справах
дітей Бережанської
райдержадміністрації та Літятинської
сільської ради Бережанського району
Тернопільської області про відібрання
дитини без позбавлення батьківських
прав та встановлення опіки над
малолітнім, -

В С Т А
Н О В И В :

ОСОБА_3, посилаючись на те, що
відповідачка ОСОБА_4 ухиляється від
виконання своїх обов'язків по догляду і
вихованню свого малолітнього сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та своєю
поведінкою ставить його у небезпечне
для життя і здоров"я становище,
звернувся до суду з позовом про
відібрання від неї дитини без
позбавлення її батьківських прав, а
так як малолітній ОСОБА_5, будучи його
внуком впродовж двох років фактично
проживає з ним і постійно перебуває на
його вихованні та утриманні, привик до
нього, просив суд офіційно закріпити за
ним право на виховання внука,
встановити опіку над малолітнім і
призначити його опікуном.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримав, просить їх
задоволити і відібрати від його дочки
ОСОБА_4 її малолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення її
батьківських прав, передати дитину на
виховання йому та призначити його
опікуном внука, пояснив, що
відповідачка по декілька днів залишала
маленького сина без будь-якого нагляду,
а так залишення дитини у неї було
небезпечним для її життя і здоров"я,
він змушений був дитину від неї
забрати.

Представники третіх осіб - служби у
справах дітей Бережанської РДА та
органу опіки і піклування виконкому
Літятинської сільської ради позовні
вимоги ОСОБА_3 підтримали, просять їх
задоволити, пояснили, що відповідачка,
хоч є матір"ю малолітньогоОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, але ним зовсім не
цікавиться, дитина з двохрічного віку
проживає у свого дідуся - позивача по
справі, а матір не бере жодної участі у
його вихованні і матеріальному
утриманні, її малолітній син до
досягнення ним п"ятирічного віку не мав
навіть свідоцтва про народження,
зазначенийдокументпосприянню служби у
справах дітей позивач виробив внуку
лише в липні 2014 року.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове
засідання не з"явилася, представила
суду належним чином завірену заяву про
розгляд справи у її відсутності, із
заявленими позивачем вимогами згідна,
не заперечує проти їх задоволення.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представників третіх осіб, свідків та
думку прокурора, взявши до уваги
письмову заяву відповідачки і
дослідивши письмові докази по справі,
прийшов до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_3 підлягають до задоволення,
виходячи з таких підстав.

Згідно cт. 170 Сімейного Кодексу
України, суд може постановити рішення
про відібрання дитини від батьків або
одного з них, не позбавляючи їх
батьківських прав, у випадках,
передбачених пунктами 2-5 частини
першої статті 164 Сімейного Кодексу
України, а також в інших випадках, якщо
залишення дитини у них є небезпечним
для її життя, здоров'я і морального
виховання. У цьому разі дитина
передається другому з батьків, бабі,
дідові, іншим родичам за їх бажанням,
або органові опіки та піклування.

Пунктом 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року № 3 "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" передбачено, що
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Судом встановлено, що відповідачка
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є матір"ю двох
дітей: дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та
встановлено, що дочка відповідачки
протягом десяти років перебуває на
виключному вихованні і утриманні свого
батька і проживає з ним у Донецькій
області, а син відповідачки ОСОБА_5 на
протязі двох років перебуває на
вихованні та утриманні свого дідуся -
позивача по справі ОСОБА_3 і проживає в
АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що
відповідачка ОСОБА_4 згідно свідоцтва
про народження серії НОМЕР_1, виданого
18 липня 2014 року відділом реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Бережанського районного
управління юстиції в Тернопільській
області, є матір"ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
але його доглядом, вихованням та
утриманням не займається,
відповідачка не працює, підсобного
господарства не веде, веде аморальний
спосіб життя, квартира, у якій вона
проживала, через несплату боргу від неї
відібрана, а залишаючи свого
малолітнього сина протягом тривалого
часу без догляду, відповідачка своєю
поведінкою ставила дитину у
небезпечне для її життя і здоров'я
становище.

Цей факт підтверджується показами
позивача, який показав, що його дочка,
відповідачка по справі, по кілька днів
залишала маленького сина самого без
будь-якого нагляду, а так як дальше
залишення дитини у відповідачки було
небезпечним для життя та здоров'я її
сина, він змушений був дитину від неї
забрати, і хоч її малолітній син
протягом двох останніх років постійно
проживає з ним, проте відповідачка
його доглядом, вихованням та
утриманням не займається, і зовсім
дитиною не цікавиться, вона не працює,
підсобного господарства не веде, веде
аморальний спосіб життя, квартира, у
якій вона проживала, через несплату
боргу від неї відібрана. Покази
позивача свідчать про те, що хоч
відповідачка приїжджала в село
Літятин і нетривалий час знаходилася в
селі, проте із сином не спілкувалася,
лише спілкувалася із своїм
співмешканцем, вони разом пиячили, а 22
вересня 2014 року вона виїхала у Донецьку
область, навіть не попрощавшись з
дитиною.

Із а кту обстеження
матеріально-побутових умов позивача,
складеного комісією Літятинської
сільської ради 11 серпня 2014 року, видно,
що малолітній син відповідачки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, постійно проживає в
АДРЕСА_2, в господарстві свого дідуся
ОСОБА_3, останнім створені всі умови для
нормального проживання, розвитку і
виховання малолітнього ОСОБА_5, позивач
приділяє своєму внукові багато уваги
та водить його у дитячий садочок.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_7 показала, що вона як
медичний працівник, неодноразово
відвідувала господарство позивача. В
господарстві, і зокрема, в жилому
будинку, завжди чисто, прибрано, внук
позивача ОСОБА_5 завжди охайний,
доглянутий, нагодований і
забезпечений усім необхідним для
нормального розвитку і виховання. Їй
відомо, що вихованням і утриманням
внука займається тільки його дідусь, а
матір ОСОБА_5 хоч приїжджала в село,
проте вона тільки пиячила, а дитиною не
цікавилась.

Аналогічні покази дала в судовому
засіданні свідок ОСОБА_9, і зокрема,
вона показала, що ОСОБА_5 в садочок
приводить лише дідусь ОСОБА_3. Хлопчик
завжди чистенький, доглянутий,
життєрадісний, а матір ОСОБА_5 лише раз
приходила в садочок, то дитина від неї
заховалася у тумбочку, і її звідти не
могли витягнути так вона боялася
матері.

Висновок органу опіки та
піклування Бережанської
райдержадміністрації за № 01-1057/01-16 від
25 вересня 2014 року свідчить про те, що на
даний час вихованням та утриманням
малолітнього сина ОСОБА_5 займається
позивач, а відповідачка ОСОБА_4
ухиляється від виконання своїх
обов"язків по його вихованню, і
поскільки залишення малолітнього у
відповідачки є небезпечним для його
життя, здоров'я і морального виховання,
то Бережанська райдержадміністрація
вважає доцільним відібрання від неї
її малолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення її
батьківських прав щодо нього.

Таким чином, на підставі здобутих в
судовому засіданні доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
поскільки залишення малолітнього
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, із матір"ю ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, є небезпечним для його
життя, здоров'я і морального виховання,
то позовні вимоги ОСОБА_3 слід
задоволити і відібрати у ОСОБА_4 її
малолітнього сина без позбавлення її
батьківських прав.

Крім цього, враховуючи вимоги ст.ст.
243, 244 Сімейного кодексу України, суд
вважає необхідним одночасно
задоволити позовні вимоги ОСОБА_3 про
передачу йому під опіку його
малолітнього внука ОСОБА_5.

Згідно ст. 60 ЦК України, суд
встановлює опіку над малолітньою
особою, якщо при розгляді справи буде
встановлено, що вона позбавлена
батьківського піклування. Малолітній
ОСОБА_5 фактично позбавлений
батьківського піклування, так як
батька він не має, а його матір
самоусунулася від виконання своїх
батьківських обов"язків по вихованню і
утриманню дитини. Протягом останніх
двох років ОСОБА_5 постійно проживає із
позивачем, любить його і дуже
прив"язаний до нього. Позивач є
дієздатною особою, здатною виконувати
обов"язки опікуна, так як має всі
необхідні умови для проживання,
утримання, розвитку і виховання
малолітнього внука, якому він
являється найближчим після матері
родичем, підстав, передбачених ч.3 ст.244
Сімейного Кодексу України, за яких він
не міг би бути опікуном свого внука,
немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 7, 150, 155, 170, 243, 244 СК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України " Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" від 30 березня 2007
року ( із змінами), ст. 12 Закону України
«Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 3
Конвенції " Про права дитини" від 20
листопада 1989 року (ратифікованої
постановою Верховної Ради України
від 27лютого 1991 року № 789-Х11), ст.ст. 58, 60,
62, 63 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 174,
213-215, 292-294 ЦПК України, суд,-

В И Р
І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задоволити.

Відібрати від матері ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, її малолітнього сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення
її батьківських прав щодо нього.

Малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
передати під опіку його дідусеві
ОСОБА_3, жителю АДРЕСА_3, призначивши
останнього його опікуном.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строків на його апеляційне
оскарження.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Тернопільської
області через Бережанський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської
області Данилів
О.М.