Провадження №2/263/1422/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року Жовтневий районний суд
міста Маріуполя Донецької області у
складі головуючого судді Турченка О.В.,
при секретарі Тихій О.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення
факту проживання однією сім'єю та
стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів, уточнивши його в ході
розгляду та вказавши, що з 1987 року він
мешкав разом з ОСОБА_2 однією сім'єю у
цивільному шлюбі в 1-кімнатній
квартирі. Через 2-3 роки вони продали цю
квартиру та придбали 2-кімнатну. В 1990-1991
рр. вони назбирали грошей, продали
2-кімнатну квартиру та придбали
3-кімнатну квартиру АДРЕСА_1. У
теперішній час відповідачі продали
дану квартиру, у зв'язку з чим він
просить встановити факт проживання
його однією сім'єю з ОСОБА_2 та стягнути
з неї грошову компенсацію вартості 1/3
частки спірної квартири в розмірі 100000
грн.

Позивач та його представник ОСОБА_4 у
судовому засіданні позов підтримали у
повному обсязі.

Відповідачі надали заяви про розгляд
справи без їх участі, а їх представник
ОСОБА_5 позов не визнала та
заперечувала проти його задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши
свідків та дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку про
необхідність відмови у позові з
наступних підстав.

Свої вимоги позивач обґрунтовує,
посилаючись на ст.74 СК України,
відповідно до якої якщо жінка та
чоловік проживають однією сім'єю, але
не перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними. На майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення глави 8 цього Кодексу.

Разом з тим слід звернути увагу, що
оскільки СК України набрав чинності з 1
січня 2004 року і зворотної сили не має,
то положення ст.74 цього Кодексу
застосовуються виключно до
правовідносин, які виникли після дати
набрання ним законної сили.

Проте з матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приватизували
квартиру АДРЕСА_1 ще 19.12.2002 р., що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло №24827, виданим
Управлінням міського майна
Маріупольської міської ради.

Таким чином, спірна квартира ні при
яких умовах не може бути об'єктом права
спільної сумісної власності ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, а тому вимоги про її поділ чи
стягнення будь-якої компенсації її
вартості задоволенню не підлягають.

Згідно із ст.ст.256 та 259 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб. У рішенні суду повинна бути
зазначена мета встановлення факту.

Оскільки в даному випадку факт
проживання ОСОБА_1 однією сім'єю з
ОСОБА_2 не тягне за собою будь-яких
юридичних наслідків, тому відсутня
мета його встановлення судом,
внаслідок чого не вбачається
доцільності аналізувати надані
сторонами докази з цього приводу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.8, 10, 11, 58-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про встановлення факту
проживання однією сім'єю та стягнення
грошової компенсації відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Донецької області
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя

О.В. Турченко