Провадження № 2/487/414/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2014 року

Заводський районний суд м. Миколаєва
у складі головуючого судді Павлової
Ж.П., секретаря Сочивко І.О.,
представника позивача Корнєвої
А.Ю.,представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради до ОСОБА_3 та третьої
особи КП СКП "Гуртожиток" про визнання
особи такою, що втратила право на
користування жилим приміщенням

В С Т А Н О В И В

23.12.2013року Виконком Миколаївської
міської ради звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_3 та третьої особи КП
СКП "Гуртожиток" про визнання його
таким, що втратив право на користування
кімнатою в гуртожитку по АДРЕСА_1
м.Миколаєва.

Свій позов мотивували тим, що
відповідача було зареєстровано у
вказаному гуртожитку , але ордер на
його заселення не видавався.
Відповідно до акту, складеного
працівниками КП "СКП "Гуртожиток"
відповідач у вказаному гуртожитку не
проживає більше шести місяців, що є
підставою для визнання відповідача
таким, що втратив право на користування
гуртожитком по АДРЕСА_1 в м.Миколаєві.

Представник позивача в судовому
засіданні просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала, в його
задоволенні просила відмовити з тих
підстав, що позивач вселився в кімнату
АДРЕСА_1 на законних підставах,
проживає за вказаною адресою та
сплачує витрати на комунальні послуги.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача та представника
відповідача, показання свідка ,
дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Ст.ст.47,48 Конституції України гарантує
кожному право на житло. Ніхто не може
бути позбавлений житла.

Згідно зі статтями 6, 127 ЖК жилі будинки
і жилі приміщення призначаються для
постійного проживання громадян, а
також для використання у
встановленому порядку як службових
жилих приміщень і гуртожитків.
Гуртожитки можуть використовуватися
для проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших
громадян у період роботи або навчання.
Постановою Ради Міністрів УРСР від 3
червня 1986 року № 208 затверджене
Примірне положення про гуртожитки,
яким відповідно до ст. 131 ЖК,
визначається порядок користування
останнім.

Як вбачається із матеріалів справи,
гуртожиток по АДРЕСА_1 переданий у
комунальну власність територіальної
громади м.Миколаєва відповідно до акту
приймання-передачі від 10.06.2012р. та
перебуває на балансі КП "СКП
"Гуртожиток"

В зазначеному гуртожитку відповідач
проживає та зареєстрований із 15.09.2011р.,
де займає кімнату № 4. Іншого житла
він не має.

Право на заселення цієї кімнати було
надано позивачу на підставі договору
№61 від 15.09.2011р., укладеного між ТОВ
"Корабел-ПромстроЙ", на балансі якого на
той час знаходився вказаний
гуртожиток, з однієї сторони та ОСОБА_3
з другої сторони.

В подальшому , між ОСОБА_3 та КП СКП
«Гуртожиток» на право зайняття кімнати
в гуртожитку було укладено договір від
17.10.2012р.

Таким чином відповідач, на законній
правовій підставі був вселений в
приміщення гуртожитку та має право
користування житловим приміщенням в
ньому відповідно до ст.ст.128, 129 ЖК
України.

Згідно зі ст. 9 ЖК ніхто не може бути
виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням ,інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Згідно рішення Європейського суду з
прав людини від 02 грудня 2010 року
«Справа Кривіцька і Кривіцький проти
України», у контексті Конвенції,
поняття «Житло»не обмежується
приміщеннями, в яких проживають на
законних підставах або які були у
законному порядку встановлені, а
залежить від фактичних обставин, а саме
існування достатніх і тривалих зв
язків з конкретним місцем. Втрата житла
будь-якою особою є самою крайньою
формою втручання у права на житло.

Як встановлено судом ,відповідно до
наявних в матеріалах справи та показів
свідка ОСОБА_3 проживає у
вищезазначеному гуртожитку в кімнаті
№4, там знаходяться його речі , а також
він сплачує витрати на комунальні
послуги за проживання в гуртожитку.

Оскільки в судовому засіданні
встановлено , що ОСОБА_3 до вказаного
жилого приміщення кімнати №4
гуртожитку він ставиться як до свого
основного і постійного місця
проживання , зв'язок із приміщенням не
втрачав, суд вважає , що за вказаних
обставин позов виконкому
Миколаївської міської ради є таким , що
не знайшов свого підтвердження в
судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 10,60,212,213,215 ЦПК
України, суд-

В И
Р І Ш И В:

В задоволені позову виконкому
Миколаївської міської ради до ОСОБА_3
та третьої особи КП СКП "Гуртожиток" про
визнання особи такою, що втратила право
на користування жилим приміщенням
відмовити.

Рішення вступає в законну силу через
10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до Миколаївського апеляційного
суду через Заводський районний суд
м.Миколаєва в порядку, визначеному
ст.ст. 294, 295 ЦПК України.

Суддя:
ПАВЛОВА Ж.П