АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6882/14
Справа № 428/8002/13/13ц
Головуючий 1 інст. - Александрова Н.В.
Доповідач - Бобровський
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в
Кокоші В.В.,

Шевченко Н.Ф.,

при секретарі
Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 18 серпня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до Приватного акціонерного товариства
«Сєвєродонецьке об'єднання Азот»,
Управління пенсійного фонду України в
м.Сєвєродонецьк Луганської області та
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Луганській області про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, а
також стягнення судових витрат, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до ПрАТ
«Сєвєродонецьке об'єднання «АЗОТ»
(далі ПрАТ «Азот»), Управління
пенсійного Фонду України у
м.Сєвєродонецьку Луганської області
(далі УПФУ) про солідарне відшкодування
матеріальної і моральної шкоди,
заподіяної неправомірною відмовою
ПрАТ «Азот» у видачі довідки про
підтвердження факту роботи з 4 липня 1999
року по 22 травня 2000 року в особово
шкідливих умовах праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, зайнятість в яких дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах
та протиправним незарахуванням УПФУ
цього стажу роботи.

За клопотанням представника УПФУ
ухвалою суду від 21 листопада 2013 року у
якості співвідповідача залучено
Головне Управління Державної
Казначейської служби України в
Луганській області.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3
посилався на те, що в цей час працював
слюсарем-ремонтником ЦЦР-2 п'ятого
розряду у ПрАТ «Азот» та його робота
була віднесена до зазначеного списку №
1 виробництв, але через те, що
підприємством атестація робочих місць
була проведена у липні 1994 року та
повторно лише 23 травня 2000 року з вини
керівництва та те, що рішенням
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 19 березня 2013
року у цивільній справі та постановою
цього суду від 29 серпня 2013 року у
адміністративній справі за його
позовними заявами до відповідачів
задоволені вимоги до ПрАТ «Азот» про
зобов'язання надати довідку про роботу
за цей період в умовах за списком №1, та
про визнання протиправними дій УПФУ з
урахуванням уточнення позову про
розмір відшкодування моральної шкоди у
5000 грн. та клопотання про залишення
його позову про відшкодування майнової
шкоди без розгляду, представник
позивача просив вказану суму
компенсації моральної шкоди стягнути
солідарно з відповідачів та
співвідповідача.

Представники відповідачів та
співвідповідача заперечували проти
позову, з посиланням на його
безпідставність за відсутності їх вини
у несвоєчасності призначення ОСОБА_3
пенсії та перерахування на його
рахунок сум належним до оплати.

Рішенням Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 18 серпня 2014
року позов задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «Азот» на користь
ОСОБА_3 на відшкодування моральної
шкоди 1000 грн. та 436,87 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_4 з посиланням на
солідарне заподіяння відповідачами та
співвідповідачами моральних страждань
ОСОБА_3, підставність позову та
неправильне застосування судом норм
матеріального права й порушення вимог
процесуального права при розгляді
справи, рішення суду першої інстанції
просить скасувати, новим рішенням
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія відповідно до положень ст..308
ЦПК України вирішила апеляційну скаргу
представника ОСОБА_3 відхилити, рішення
міського суду залишити без змін з
наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст..61 цього
Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України,
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, інших осіб, які беруть участь у
справі.

Судом, згідно наданих доказів
встановлено, що ОСОБА_3 працював у
Сєвєродонецькому державному
виробничому підприємстві «Об'єднання
АЗОТ» правонаступником якого є ПрАТ
«Азот» з 4 липня 1999 року по 22 травня 2000
року слюсарем-ремонтником, зайнятим на
ремонті, профілактиці та
обслуговуванні технологічного
обладнання ЦЦР-2 в умовах хімічного
виробництва, виробництва добрів,
кислот, та каталізаторів, повний
робочий день.

Відповідно наказу № 437 від 4 липня 1994
року робоче місце було атестовано та
підтверджено, що воно відповідає
особливо шкідливим умовам праці за
списком №1 та надає право на пенсію за
пільговими умовами, але по завершенню
п'ятирічного строку, чергова атестація
проведена та оформлена лише наказом №
396 від 2000 року.

На підставі рішення суду від 19 березня
2013 року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ПрАТ «Азот» по завершенню
строку на його апеляційне оскарження
підприємством надано позивачу довідка
від 28 березня 2013 року про його стаж
роботи за списком № 1 у спірній період
та згідно листа УПФУ від 11 червня 2014
року на підставі постанови міського
суду від 29 серпня 2013 року у
адміністративній справі ОСОБА_3
призначена пенсія з 5 квітня 2013 року та
перерахована сума на його рахунок
пенсії з 5 квітня 2013 року по 30 квітня 2014
року.

Відмовляючи у позові до УПФУ про
відшкодування моральної шкоди, з яким
ОСОБА_3 звернувся до суду на підставах
норм ст.ст. 23, 1167 ЦК України, суд з
посиланням на те, що цей відповідач,
який входить в структуру органів
виконавчої влади України та
зобов'язаний діяти за ч.2 ст.19
Конституції України лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, з урахуванням норми ст..13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за якою пенсії за віком
на пільгових умовах призначаються лише
на підставах атестації робочих місць,
контроль за якістю проведення яких на
підприємствах, підготовка пропозиції
щодо вдосконалення списків
виробництва покладено на органи
Державної експертизи умов праці та
відсутність підстав за нормою ст..1167 ЦК
України про покладання на цього
відповідача відповідальності за
заподіяну моральну шкоду позивачу у
зв'язку з відмовою у задоволенні його
заяви від 21 вересня 2012 року, суд дійшов
підставного і обґрунтованого висновку
про залишення таких вимог без
задоволення.

Колегія також вважає правильним
висновок суду про стягнення з ПрАТ
«Азот» на користь позивача 1000 грн.
компенсації моральної шкоди у
відповідності до ст..237-1 КЗпП України та
норми ст..23 ЦК України з урахуванням
доведеності ступеня вини підприємства
у несвоєчасності проведення чергової
атестації робочого місця позивача та
глибини душевних страждань, яких він
зазнав внаслідок недотримання
підприємством вимог законодавства.

Доводи апеляційної скарги про
невідповідність висновку суду про
визначення розміру компенсації
моральної шкоди у 1000 грн. замість 5000
грн., що заявлені та безпідставність
звільнення інших відповідачів від
такої відповідальності, колегія вважає
необґрунтованими, оскільки у діях
кожного із відповідачів відсутній
солідарний обов'язок за нормою ст..541 ЦК
України, як підстава до солідарного
зобов'язання перед позивачем та
відсутність належних та допустимих
доказів про глибину душевних страждань
крім його характеристики за місцем
проживання.

Правомірними колегія вважає висновки
суду про стягнення на користь позивача
й судових витрат, з урахуванням
часткового задоволення позову та
обсягів розгляду справи.

З огляду на викладене, керуючись
ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України,
колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 18 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді