У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 р. м. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого

Горелкіної Н.А.,

суддів:

Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

Касьяна О.П., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до Зазимської
сільської Броварського району
Київської області, терті особи:
Державне підприємство «Київський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою», ОСОБА_7, про
визнання державного акта на право
власності на земельну ділянку
недійсним, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 на
рішення апеляційного суду Київської
області від 17 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з зазначеним позовом,
обґрунтовуючи вимоги тим, що
відповідно до державного акта на право
приватної власності на землю серії КВ
№ 65 від 27 січня 1997 року йому виділено у
власність земельну ділянку розміром
0,352 га, що складається із двох земельних
ділянок, які різні за розміром та за
цільовим призначенням, зокрема: 0,25 га
під будівництво і обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель і споруд та 0,102 га для ведення
особистого підсобного господарства що
розташовані за адресою:
АДРЕСА_1. Вказав, що на ці дві різні за
цільовим призначенням земельні
ділянки необхідно було виготовити два
державні акти, адже рішенням сесії
Зазимської сільської ради від 11.12.1991
року йому було виділено земельну
ділянку розміром 0,25 га для будівництва
будинку, яка розташована у
південно-західній стороні вказаної
ділянки і межує із земельною ділянкою
ОСОБА_9

В подальшому рішенням сесії
Зазимської сільської ради
від 11 листопада 1994 року йому
виділено земельну ділянку розміром
0,11 га для ведення особистого
сільського господарства, яка
знаходиться паралельно АДРЕСА_1 і межує
з північно-східної сторони з вулицею
Деснянська. Проте, в державному акті
про право власності на земельну
ділянку, який оскаржується, і розробкою
якого займався відповідач, допущено
помилку і зазначено, що земельна
ділянка розміром 0,11 га для ведення
сільського господарства розміщена з
південно-західної сторони відносно
земельної ділянки під забудову
розміром 0,25 га та межує із земельною
ділянкою ОСОБА_9

Рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 11 грудня 2013 року позов
задоволено. Визнано недійсним
державний акт серії КВ № 65 від 27 січня
1997 року на право власності на земельну
ділянку, площею 0,352 га, з яких 0,25 га - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд та 0,102 га - для ведення
особистого підсобного господарства
яка знаходиться по АДРЕСА_1, виданого на
ім'я ОСОБА_6

Рішенням апеляційного суду
Київської області від 17 березня
2014 року, рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення, яким у задоволені позову
відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
керуючись положеннями ст. 126, 152 ЗК
України, дійшов висновку про наявність
підстав для задоволення вимог.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції, виходив з того, що підстави
для задоволення вимог, на які
посилається позивач про скасування
державного акта про право власності на
земельну ділянку виданого ОСОБА_6
відсутні.

Судами встановлено, що відповідно до
державного акту на право приватної
власності на землю серії КВ № 65 від 27
січня 1997 року йому виділено у власність
земельну ділянку розміром 0,352га, що
складається із двох земельних ділянок,
які різні за розміром та цільовим
призначенням, зокрема: 0,25 га під
будівництво і обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель і споруд та 0,102 га для ведення
особистого підсобного господарства та
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням сесії Зазимської сільської
ради Броварського району Київської
області від 11.12.1991 року позивачу було
виділено земельну ділянку розміром 0,25
га для будівництва будинку, яка
розташована у південно-західній
стороні вказаної ділянки і межує із
земельною ділянкою ОСОБА_9

Рішенням сесії Зазимської сільської
ради Броварського району Київської
області від 11 листопада 1994 року йому
виділено земельну ділянку розміром 0,11
га для ведення особистого сільського
господарства, яка знаходиться
паралельно АДРЕСА_1 і межує з
північно-східної сторони з вулицею
Деснянська.

Проте, в державному акті про право
власності на земельну ділянку, який
оскаржується, і розробкою якого
займався відповідач, допущено помилку
і зазначено, що земельна ділянка
розміром 0,11 га для ведення сільського
господарства розміщена з
південно-західної сторони відносно
земельної ділянки під забудову
розміром 0,25 га та межує із земельною
ділянкою ОСОБА_9

З матеріалів справи вбачається, що на
запит про роз'яснення причин
розбіжностей між змістом рішення сесії
Зазимської сільської ради
від 11 грудня 1991 року, від 11 листопада
1994 року та схемою виносу в натурі меж
земельних ділянок, що зазначені в
державному акті, відповідач ДП
«Київський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою» надав
відповідь, та пояснив, що під час
виготовлення технічної документації
із землеустрою була допущена технічна
помилка у визначенні місця
розташування частини земельної
ділянки для ведення особистого
підсобного господарства площею 0,102 га,
оскільки розміщена вказана земельна
ділянка з північно-східної сторони
земельної ділянки площею 0,25
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, і межує з
північно-східної сторони з
вулиці Деснянська.

Дану помилку підтвердила і
виготовлена ПП «Інститут правового
консалтингу та інвестиційного
проектування» технічна документація
від 2012 року із
землеустрою по інвентаризації та
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості). В зв'язку з
вищенаведеним, просив суд визнати
недійсним з моменту його видачі
Державний акт на право приватної
власності на землю серії КВ № 65 від 27
січня 1997 року.

Відповідно до вимог ст. 158 ЗК України
виключно судом вирішуються земельні
спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування
територій сіл, селищ, міст, районів та
областей.

В порушення зазначених вище вимог,
суд першої інстанції не розглянув
позовні вимоги по суті та не з'ясував чи
є позов обґрунтованим та чи підлягає
захисту порушене право, у зв'язку з чим
прийшов до передчасного висновку про
задоволення повних вимог.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення
процесуальних дій, сприяє здійсненню
їх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У порушення ст. 10 ЦПК України, суд не
встановив усіх фактичних обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи, не врахував усіх
позовних вимог, які підлягають
вирішенню.

Суд апеляційної інстанції належним
чином не з'ясував характер і суть
заявлених позовних вимог, норми права,
якими вони регулюються, не дав належної
правової оцінки зібраним у справі
доказам.

Від встановлення вказаних фактичних
обставин залежить результат вирішення
спору.

Колегія суддів, враховуючи
вищевикладене, дійшла висновку, що
судом апеляційної інстанції допущено
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що є
підставою для скасування судового
рішення з направленням справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6
- ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 17 березня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А.
Горелкіна

Судді:

О.І. Євтушенко

Ю.Г. Іваненко

О.П. Касьян

О.М. Ситнік

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ

З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ

Справа № 6-15980св14Головуючий у першій
інстанції: Пухна О.М. Доповідач:
Іваненко Ю.Г.