Провадження №2/193/394/14
Р І Ш Е Н Н Я

01 жовтня 2014 року Софіївський районний
суд Дніпропетровської області в
складі: головуючого
судді Шумської О.В.
при секретарі Палій Л.Г.
особи, що беруть
участь у справі:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_5

представник відповідача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в сел. Софіївка цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа - Софіївський районний сектор
Головного управління департаменту
міграційної служби України в
Дніпропетровській області, про
визнання такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

7 липня 2014 року до Софіївського
районного суду звернувся позивач з
вищевказаним позовом, мотивуючи його
тим, що відповідач ОСОБА_5 являється
колишньою дружиною позивача. Шлюб між
ними зареєстрований 03 листопада 1984
року, що підтверджується свідоцтвом
про укладення шлюбу НОМЕР_1 видане
Софіївським відділом запису актів
громадянського стану
Дніпропетровської області 3 листопада
1984 року. За час
перебування в зареєстрованому шлюбі у
них народилось троє дітей - син ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Під час
шлюбу позивач придбав 19 лютого 1992 року
у колгоспі «Ленінський шлях» житловий
будинок АДРЕСА_1, що підтверджується
договором купівлі-продажу цього
будинку та зареєстрував 06.06.1992 року
своє право власності на цей будинок в
Жовтоводському БТІ, що підтверджується
реєстраційним посвідченням.
Відповідачка
ОСОБА_5 (ОСОБА_4 - за шлюбом з позивачем)
зареєстрована в належному позивачу
будинку з 05.02.1996 року, що
підтверджується даними домової книги.
10 вересня 2001 року шлюб між
ними було розірвано, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 11 жовтня 2001
року. Після
розірвання шлюбу, 30.09.2001 року
відповідачка ОСОБА_5 разом з дітьми
покинула помешкання позивача та
виїхала на проживання до своєї матері
за адресою АДРЕСА_2, де проживає по
теперішній час. З реєстраційного
обліку в будинку АДРЕСА_1 ні вона, ні
діти не знялись і зареєстровані до
цього часу.
Питання про поділ майна спільно
набуто в період шлюбу не вирішувалось.
З 30.09.2001 року відповідачі не
проживають в житловому будинку АДРЕСА_1
і ні разу не з'являлись в ньому. Тобто
понад один рік, що підтверджується
довідкою депутата Софіївської
селищної ради ОСОБА_7 та свідками
ОСОБА_8 та ОСОБА_1. Ніяких домовленостей
з ними відповідно користування
житловим приміщенням не було і не має.
Членом сім'ї позивача вони не
являється.

Відповідачка ОСОБА_5 створила нову
сім'ю, зареєструвала шлюб з іншим
чоловіком, змінила прізвище і постійно
проживає за адресою АДРЕСА_2.

Незважаючи на те,що відповідачі
ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_4 довгий
час, а саме з 30.9.2001 року і по теперішній
час не проживають в будинку АДРЕСА_1,
вони з реєстраційного обліку не
знялись. На неодноразові прохання
знятись з реєстраційного обліку в
будинку позивача добровільно, вони не
реагує. Письмові вимоги від 24.09.2008 року
та 04.06.2014 року про зняття з
реєстраційного обліку в моєму будинку
в термін до 01 жовтня 2008 року та до 20
червня 2014 року, відповідачі залишили
без уваги.

Через те, що відповідачі числяться
зареєстрованими в будинку АДРЕСА_1, де
позивач проживаю разом зі своєю сім'єю,
він не може оформити субсидію, а
утримувати житло на доходи не має
можливості. Коли він звернувся в
Софіївську селищну раду з проханням
зняти ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з
реєстраційного обліку в будинку, йому
було відмовлено в цьому.
В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_5 та її
представник ОСОБА_2ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
судовому засіданні 08.08.2014 року проти
позову заперечували, в інші судові
засідання 22.08.2014 року, 10.09.2014 року, 25.09.2014
року, 1.10.2014 року не з»явилися про
причини неявки суд не увідомили.

Третя особа Софіївський районний
сектор Головного управління
департаменту міграційної служби
України в Дніпропетровській області в
судове засідання не з»явилися,
прохають розглядати справу без їх
участі, про що надали відповідну заяву.

Відповідно до письмових пояснень
свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідачі
дійсно після розірвання шлюбу 30.09.2001
року залишили будинок і більше там не
з»являлися.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши думку учасників, приймаючи
до уваги заяву третьої особи та
пояснення свідків дійшов висновку про
задоволення позову з наступних
підстав.

Відповідно до положень статей 55, 124
Конституції України та статті 3 ЦПК
кожна особа має право в порядку,
встановленому вказаним Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за заявою осіб, зазначених у
п. 5 Цього кодексу в межах заявлених
ними вимог і на підставі наданих
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі доказів.

Під час розгляду даної цивільної
справи судом були створені всі умови
для реалізації прав та обов'язків
учасниками судового розгляду, у тому
числі й в частині подання ними доказів
та клопотань, проведення експертиз.
Однак, учасники судового розгляду,
розпорядившись своїми правами на
власний розсуд, відмовились від
надання суду інших доказів у
підтвердження своїх вимог та
заперечень і вважали, що наявні всі
документи для вирішення справи по суті,
тому суд розглядає справу на
підставі тих доказів що містяться у
справі і вважає що в ній міститься
достатньо документів для правильного
та об'єктивного розгляду.

В судовому засіданні та за матеріалами
справи встановлено:

відповідач ОСОБА_5 являється колишньою
дружиною позивача ОСОБА_1. Шлюб між ними
зареєстрований 03 листопада 1984 року, що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу НОМЕР_1 видане
Софіївським відділом запису актів
громадянського стану
Дніпропетровської області 3 листопада
1984 року. За час
перебування в зареєстрованому шлюбі у
них народилось троє дітей - син ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Під час шлюбу позивач придбав 19 лютого
1992 року у колгоспі «Ленінський шлях»
житловий будинок АДРЕСА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу цього будинку та
зареєстрував 06.06.1992 року своє право
власності на цей будинок в
Жовтоводському БТІ, що підтверджується
реєстраційним посвідченням.
Відповідачка
ОСОБА_5 (ОСОБА_4 - за шлюбом з позивачем)
зареєстрована в належному позивачу
будинку з 05.02.1996 року, що
підтверджується даними домової книги.
10 вересня 2001 року шлюб між
ними було розірвано, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 11 жовтня 2001
року. Після
розірвання шлюбу, 30.09.2001 року
відповідачка ОСОБА_5 разом з дітьми
покинула помешкання позивача та
виїхала на проживання до своєї матері
за адресою АДРЕСА_2, де проживає по
теперішній час. З реєстраційного
обліку в будинку АДРЕСА_1 ні вона, ні
діти не знялись і зареєстровані до
цього часу.
Питання про поділ майна спільно
набуто в період шлюбу не вирішувалось.
З 30.09.2001 року відповідачі не
проживають в житловому будинку АДРЕСА_1
і ні разу не з'являлись в ньому. Тобто
понад один рік, що підтверджується
довідкою депутата Софіївської
селищної ради ОСОБА_7 та свідками
ОСОБА_8 та ОСОБА_1. Ніяких домовленостей
з ними відповідно користування
житловим приміщенням не було і не має.
Членом сім'ї позивача вони не
являється.

Відповідачка ОСОБА_5 створила нову
сім'ю, зареєструвала шлюб з іншим
чоловіком, змінила прізвище і постійно
проживає за адресою АДРЕСА_2.

Незважаючи на те, що відповідачі
ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_4 довгий
час, а саме з 30.9.2001 року і по теперішній
час не проживають в будинку АДРЕСА_1,
вони з реєстраційного обліку не
знялись. На неодноразові прохання
знятись з реєстраційного обліку в
будинку позивача добровільно, вони не
реагує. Письмові вимоги від 24.09.2008 року
та 04.06.2014 року про зняття з
реєстраційного обліку в моєму будинку
в термін до 01 жовтня 2008 року та до 20
червня 2014 року, відповідачі залишили
без уваги.

Через те, що відповідачі числяться
зареєстрованими в будинку АДРЕСА_1, де
позивач проживаю разом зі своєю сім'єю,
він не може оформити субсидію, а
утримувати житло на доходи не має
можливості. Коли він звернувся в
Софіївську селищну раду з проханням
зняти ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з
реєстраційного обліку в будинку, йому
було відмовлено в цьому.
Відповідно зі ст.71 ЖК України,
відповідач не проживає у спірному
житлі більш шести місяців без поважних
причин, тому втратив право
користування цим житлом.

Згідно статті 405 Цивільного кодексу
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Частиною 2 цієї
ж статті передбачено, що член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.
Таким чином, оскільки Відповідачі
тривалий час не проживають в квартирі
Позивача, де він зареєстрований, суд
вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги щодо визнання
Відповідачів такими, що втратили право
користування житлом. На
підставі викладеного, керуючись ст..405
ЦК України, ст.ст. 57,60,61,169,209, 212- 215 ,218 ЦПК
України , суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити

2.Визнати ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8,
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_9 такими, що втратили
право на користування житловою площею
в належному ОСОБА_1на праві приватної
власності житловому будинку АДРЕСА_1

3.Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено 6
жовтня 2014 року.

Суддя