Справа № 729/314/14 Провадження №
22-ц/795/1919/2014 Головуючий у I інстанції:
Булига Н. О.Категорія: цивільна
Доповідач: Харечко Л. К.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

09 жовтня 2014 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області
у складі:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Мамонової О.Є., Губар В.С.,

при секретарі - Коваленко Ю.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на рішення Бобровицького
районного суду Чернігівської області
від 08 серпня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та стягнення
боргу за договором купівлі-продажу,

в с т а н о в
и в:

Рішенням Бобровицького районного суду
Чернігівської області від 08 серпня 2014
року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним та стягнення боргу за
договором купівлі-продажу - задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 29000
гривень за договором купівлі-продажу
від 24.02.2013 року з врахуванням 3% річних
за прострочення виконання грошового
зобов'язання в розмірі 757 гривень 97
копійок, судовий збір в сумі 297 гривень
58 копійок та понесені витрати на
правову допомогу в розмірі 1500 гривень,
а всього стягнуто 31555 гривень 55 копійок.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Непогоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_3 звернулася до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
вказане рішення скасувати та ухвалити
нове, яким в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на те, що
рішення було ухвалене без повного та
всебічного з'ясування обставин, на які
посилалися сторони, а також з
порушенням матеріального та
процесуального законодавства.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт вказує на те, що ОСОБА_1
тривалий час не виконує умови договору
купівлі-продажу, зокрема відмовляється
надавати технічну документацію на
куплений контейнер-павільйон, чим
порушує право відповідача на
розпорядження своїм майном. Крім того,
апелянт зазначає, що після виявлених
недоліків у магазині, ОСОБА_1
погодилася на те, що сума договору
купівлі-продажу з її сторони
зменшується і залишається на межі 90 000
грн.

Вислухавши суддю-доповідача, осіб, які
брали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не може бути задоволена,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24 лютого 2013 року
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 дійшли згоди про
продаж торгівельного
контейнера-павільйону, що належав
ОСОБА_1 та який знаходиться на
території Центрального ринку м.
Бобровиця за ціною 119000 гривень, що було
затверджено в письмовій формі. Сторони
погодили, що ОСОБА_3 24.02.2013 року передала
ОСОБА_1 16000 гривень, 25.02.2013 року
зобов'язалась віддати 44000 гривень,
07.03.2013 року - 40000 гривень та 19000 гривень
зобов'язалась віддати не пізніш 25
березня 2013 року.

27.02.2013 року ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_3
90000 гривень та зобов'язалась віддати
ключі, про що написала розписку. Решту
суми боргу у сумі 29000 гривень за
куплений контейнер-павільйон
відповідач у встановлений і погоджений
сторонами строк не повернула.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог в частині стягнення
грошового зобов'язання в сумі 29000
гривень з урахуванням 3% річних від
простроченої суми боргу, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_3
було порушено умови виконання
грошового зобов'язання за договором
купівлі-продажу щодо строків
виконання, а тому позивач мав право
вимагати повернення решти суми боргу у
сумі 29000 гривень за куплений
контейнер-павільйон з урахуванням 3%
річних від простроченої суми боргу.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується апеляційний
суд враховуючи наступне.

За статтею 655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України,
договір може бути укладений у будь-якій
формі, якщо вимоги щодо форми договору
не встановлені законом. Сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства (ч.1 ст.627 ЦК України).

Сторони відповідно до ст.207 ЦК України,
вчинили правочин купівлі-продажу у
письмовій формі.

Згідно норми статті 204 ЦК України,
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним. На вимогу фізичної або
юридичної особи будь-який правочин за
її участю може бути нотаріально
посвідчений (ч.4 ст.209 ЦК України).

Чинним законодавством не визначено
перелік документів необхідних для
підтвердження права власності на МАФ.
Оскільки павільйон є малою
архітектурною формою і не є
нерухомістю та законом не вимагається
обов'язкове нотаріальне посвідчення та
державна реєстрація договору
відчуження чи оренди МАФ, сторони
погодили укласти договір
купівлі-продажу у простій письмовій
формі з додержанням вимог про істотні
умови договору, зазначивши предмет та
ціну.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 527 ЦК України кожна
із сторін у зобов'язанні має право
вимагати доказів того, що обов'язок
виконується належним чином або
виконання приймається належним
кредитором чи уповноваженою на це
особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

За таких обставин, оскільки решту суми
боргу у сумі 29000 гривень за куплений
контейнер-павільйон відповідач у
встановлений і погоджений сторонами
строк не повернула суд першої
інстанції дійшов правильного та
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
щодо стягнення грошового зобов'язання
в сумі 29000 гривень за куплений
контейнер-павільйон, з чим
погоджується апеляційний суд.

Статтею 625 ЦК України передбачено
обов'язок боржника, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом, а тому апеляційний суд
також погоджується з висновком
місцевого суду щодо стягнення 3% річних
від простроченої суми, оскільки
відповідач прострочила виконання
грошового зобов'язання в сумі 29000
гривень, яку відповідач
зобов'язувалася повернути до 25.03.2013
року. Розмір 3% річних за 318 днів до дня
подачі позову до суду складає 757
гривень 97 копійок (29000Х3):100):365Х318=757,97
гривень.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи; роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що позивач не виконує умови
договору купівлі-продажу, зокрема
відмовляється надавати технічну
документацію на куплений
контейнер-павільйон, чим порушує право
відповідача на розпорядження своїм
майном не можуть братися до уваги
апеляційним судом, оскільки в договорі
купівлі-продажу така умова відсутня, а
апелянтом не вказано та не доведено,
які саме документи повинні була і
зобов'язувалась в усній формі передати
їй позивач.

Положеннями ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції, оскільки в
матеріалах цивільної справи відсутні
належні та допустимі докази на
підтвердження виконання грошових
зобов'язань ОСОБА_3, рішення місцевого
суду відповідає вимогам ст. 213 ЦПК
України.

Розглядаючи апеляційну скаргу на
підставі вимог ст. 303 ЦПК України,
апеляційним судом не встановлено
підстав, передбачених ст. 309 ЦПК
України, для ухвалення нового рішення
суду.

За таких обставин, відповідно до ст. 308
ЦПК України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

у х в а л и
в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бобровицького районного суду
Чернігівської області від 08 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Головуючий:
Судді: