Справа № 162/358/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Глинянчук В.Д. Провадження №
22-ц/773/1517/14 Категорія: 81 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року місто Луцьк
Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Грушицького А.І., Свистун О.В.,

при секретарі Захаровій Н.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
збільшення розміру аліментів, за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_4 на рішення Любешівського
районного суду Волинської області від
27 серпня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л
А:

Рішенням Любешівського районного суду
від 27 серпня 2014 року позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Ухвалено збільшити розмір стягуваних з
ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 аліментів на
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/6 до 1/4 частки
від всіх видів заробітку (доходу), але
не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив його скасувати у
зв'язку з невідповідністю висновків
суду фактичним обставинам справи, та
просив позовну заяву ОСОБА_1 залишити
без розгляду.

В даному судовому засіданні
представник відповідача апеляційну
скаргу підтримала, просила її
задовольнити, позивач та її
представник апеляційну скаргу
заперечили, просили рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін з
таких підстав.

На підставі досліджених доказів судом
першої інстанції встановлено, що
рішенням Любешівського районного суду
Волинської області від 16 січня 2008 року,
батьком дитини ОСОБА_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано відповідача
ОСОБА_4, разом з тим присуджено
стягувати з останнього аліменти на
утримання неповнолітньої ОСОБА_5, які
рішенням апеляційного суду Волинської
області встановлені у розмірі 1/6 частки
від його доходів щомісячно, але не
менше 30% для дитини відповідного віку
(а. с. 5-6,7-8).

Згідно висновку комісійної
судово-медичної експертизи
Волинського обласного бюро
судово-медичних експертиз №43 від 21
липня 2014 року, стан здоров'я
неповнолітньої ОСОБА_5, у порівнянні з
липнем 2008 року погіршився в зв'язку з
прогресуванням наявних у неї хронічних
захворювань різних систем організму (а.
с. 77-82).

З медичної довідки Центру первинної
медико-санітарної допомоги
Любешівського району №289 від 15 березня
2014 року вбачається, що за встановленим
діагнозом: хронічний холецистит,
поширений псоріаз ВСД з цефальгією,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 по стану здоров'я
потребує систематичного амбулаторного
стаціонарного курортного лікування (а.
с. 9)

Ліки за призначенням були придбані у
березні 2014 року позивачем на загальну
суму 830,41 грн., що стверджуються копіями
товарних чеків (а. с. 34-39).

Крім того, з довідки про склад сім'ї
Любешівської сільської ради
вбачається, що разом з позивачкою
проживають дві дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.
с. 42).

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставин, що мають істотне
значення для справи. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Визначений за попередніми рішеннями
суду розмір аліментів 1/6 частки від
доходів відповідача, на час розгляду
справи в 2008 році був визначений судом з
врахуванням дійсних обставин справи на
той час та положень законодавства,
чинним на той час.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

При поданні даного позову ОСОБА_1
мотивувала свої вимоги тим, що
аліментів, які сплачує відповідач не
вистачає, через те, що донька через
хворобу потребує постійного
амбулаторного, стаціонарного та
санаторно-курортного лікування,
дієтичного харчування. Крім того,
дитина виросла, ходить до школи і
відповідно зросли її потреби, а вона не
в змозі забезпечити дитині достатню
матеріальну підтримку, оскільки і її
стан здоров'я суттєво погіршився.

Задовольняючи позов в частині
збільшення розміру аліментів до 1/4
частки від всіх видів заробітку(доходу)
відповідача, суд першої інстанції
вірно врахував, що майновий стан
позивачки змінився, оскільки дочка
сторін стала дорослішою, постійно
хворіє і потребує лікування, то зросли
затрати на її утримання, які несе
позивач ОСОБА_1, стан здоров'я якої
також погіршився, у зв'язку із цим є
потреба у збільшенні розміру аліментів
на дитину, присуджених раніше судом.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, відповідач
одружився, та від шлюбу у нього
ІНФОРМАЦІЯ_4 року народився син ОСОБА_7.
Однак, позивач не надав належних
доказів, які б підтверджували його
доводи про неможливість сплачувати
аліменти на утримання неповнолітньої
дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
визначеному судом розмірі, оскільки
його сукупний дохід з жовтня 2013 року по
березень 2014 року склав 15183,72 грн.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
взяв до уваги наведені обставини і
обґрунтовано дійшов висновку про
часткове задоволення позову про
збільшення розміру аліментів на
користь ОСОБА_1 на утримання доньки
ОСОБА_5 з 1/6 до 1/4 частки зі всіх видів
заробітку відповідача.

Доводи апеляційної скарги є
безпідставними і не спростовують
правильності наведених вище висновків
суду першої інстанції, а тому, виходячи
із визначених ст.303 ЦПК України меж
розгляду справи апеляційним судом,
колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстави для його скасування чи зміни
відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України , колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Любешівського районного суду
Волинської області від 27 серпня 2014 в
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: