ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4257/14-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"01" жовтня 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.

при секретарі - Цибулюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди, завданої внаслідок ДТП,
мотивуючи свої вимоги тим, що 25.07.2012
року о 08 год. 40 хв. в м. Бровари Київської
обл. сталося ДТП за участю автомобіля
“Опель-кадет”, д.н.з. НОМЕР_4, яким
керував ОСОБА_3 та автомобіля
"Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_2, який
належить ОСОБА_2. Постановою
Дарницького районного суду м. Києва від
26.09.2012 року ОСОБА_3 визнано винним у
скоєнні правопорушення, передбаченого
ст. 124 КУпАП. Цивільно - правова
відповідальність ОСОБА_3 була
застрахована в Відкритому
акціонерному товаристві "Страхова
компанія "Нова", яка відшкодувала
позивачеві суму матеріального збитку,
спричиненого автомобілеві
"Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_2, який за
результатами проведеної експертної
оцінки склав 1 422, 30 грн. Так як франшиза,
яка становить 1000 грн. відшкодована не
була, цю суму позивачем було заявлено
до суду та з урахуванням індексу
інфляції позивач просив стягнути з
відповідача 11000 грн. суми прямого
збитку, неустойку в розмірі 60,00 грн.,
упущену вигоду у розмірі 300, 52 грн. та
кошти, які були витрачені на явку до
суду у розмірі 300 грн.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, подав до суду
заяву про розгляд справи без його
участі, позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити, не заперечуючи проти
винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
проживання у відповідності до вимог
ЦПК України, про що свідчать відповідні
зворотні поштові повідомлення, які
містяться в матеріалах справи, про
причини його неявки суду не відомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст.
169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача
суд постановив ухвалу про заочний
розгляд справи на підставі наявних у
справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши
наявні у справі докази, судом
встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 25.07.2012 року о
08 год. 40 хв. в м. Бровари Київської обл.
сталося ДТП за участю автомобіля
“Опель-кадет”, д.н.з. НОМЕР_4, яким
керував ОСОБА_3 та автомобіля
"Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_2, який
належить ОСОБА_2.

Постановою Дарницького районного суду
м. Києва від 26.09.2012 року ОСОБА_3 визнано
винним у скоєнні правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.11).

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно - правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Згідно з практикою Європейського Суду
з прав людини у питанні стосовно
правової певності та відповідно до
рішення Європейського Суду з прав
людини від 25 липня 2002 року у справі
„Совтрансавто-Холдинг" проти України
(заява №48553/99) суд наголошує, що
відповідно до його прецедентної
практики право на справедливий судовий
розгляд, гарантований ст. 6 параграф 1 та
повинне тлумачитися в світлі преамбули
Конвенції, яка проголошує верховенство
права як елемент спільної спадщини
держав-учасниць. Одним з основних
елементів верховенства права є принцип
правової певності, який серед іншого
передбачає, що у будь-якому спорі
рішення суду, яке вступило в законну
силу, не може бути поставлене під
сумнів ( „Брумареску проти Румунії",
параграф 61).

Таким чином, вина відповідача у скоєнні
ДТП є підтвердженою.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 була застрахована у Відкритому
акціонерному товаристві "Страхова
компанія "Нова" згідно полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів АВ/0217117. Розмір франшизи
складає 1 000 грн. (а.с. 10).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до копії калькуляції
дефектів № УР -8986 від 31.07.2012 року ВАТ
"Страхова компанія "Нова" 02.08.2013 року
відшкодувала ОСОБА_2 страхову суму у
розмірі 422, 30 грн.

Позивач просить стягнути з
відповідача суму прямого збитку, яка з
урахуванням індексу інфляції та
простроченням виплати у 550 днів складає
11 000 грн.

Згідно зі ст.9 Закону України "Про
страхування" від 07 березня 1996 року №
85/96-ВР франшиза - частина збитків, що не
відшкодовується страховиком згідно з
договором страхування.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочки.

Виходячи з положень зазначеної норми
та з практики Верховного Суду України
(справа №6-113 цс 14), наслідки
прострочення боржником грошового
зобов'язання у вигляді інфляційних
нарахувань виступають способом
захисту майнового права та інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних витрат стягувача від
знецінення грошових коштів унаслідок
інфляційних процесів.

Таким чином, суд вважає за необхідне
стягнути суму прямого збитку, яка
складається з франшизи, індексу
інфляції та кількості прострочених
днів у сумі 11000 грн. з винної у
спричиненні матеріальної шкоди
позивачу особи, а саме з відповідача
ОСОБА_3

Що стосується вимог позивача по
стягненню неустойки у розмірі 60,00 грн.
та упущеної вигоди у розмірі 300, 52 грн.,
то дані вимоги задоволенню не
підлягають з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Так, вимоги в частині стягнення
фінансових санкцій (пені) за наслідками
невиконання умов договору щодо виплати
страхового відшкодування не можуть
бути задоволені з тих підстав, що вони
не засновані на вимогах чинного
законодавства, оскільки положення п. 37.2
ст. 37 Закону України "Про обов"язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", регулює
правовідносини страховика і
страхувальника за договором
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, а позивач не є
суб"єктом цього договору, а тому
правових підстав щодо стягнення з
відповідача пені немає.

Таку позицію сформував Верховний Суд
України при розгляді справи про
стягнення пені за полісом страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 26 вересня 2012 року.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є: 1)
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Для визначення збитків у формі
упущеної вигоди обов'язковою умовою є
наявність причинно-наслідкового
зв'язку між діями заподіювача шкоди і
виникненням у потерпілого збитків, а
заявляючи вимогу про відшкодування
збитків у вигляді упущеної вигоди,
позивач повинен довести, що за
звичайних обставин він мав реальні
підстави розраховувати на одержання
певного доходу, при цьому, дії
відповідача є причиною, а збитки, які
виникли - наслідком таких дій.

Оцінюючи критично доводи позивача
щодо отримання збитків у вигляді
втраченої вигоди, суд зазначає, що
позивач на підтвердження цього не
надав жодних доказів.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином за змістом даної норми
закону однією з умов здійснення
компенсації судових витрат, понесених
стороною, яка виграла цивільну справу,
є документальне підтвердження того, що
сторона, на користь якої ухвалено
рішення, дійсно понесла ці судові
витрати.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема, питання як розподілити між
сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України до
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать: витрати на правову
допомогу; витрати сторін та їх
представників, що пов'язані з явкою до
суду; витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладали та
проведенням судових експертиз;
витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів за місцем їх знаходження та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи; витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача.

У зв'язку з тим, що суду не надано
доказів того, що підтверджують витрати
Позивача по явці до суду підстав для
задоволення вимог про стягнення витрат
на явку до суду у розмірі 300 грн. немає.

Відповідно до ч.ч. 3 і 4 ст.10 ЦПК
України на сторони покладається
обов`язок доведення обставин, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених законом. Суд сприяє
всебічному і повному з`ясуванню
обставин справи: розґяснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов`язки, попереджає про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінюючи належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок в їх сукупності за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженню наявних у справі доказів
приходить до висновку, що позовна
вимога позивача про стягнення з
відповідача відшкодування шкоди в
розмірі 11 000 грн. 00 коп., знайшла своє
доведення в судовому засіданні, є
такою, що ґрунтується на вимогах
чинного законодавства, а позов
підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, ст.ст.1187, 1192, 1194
ЦК України, ЗУ "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", керуючись ст.ст.
10, 11, 60, 88, 208, 209, 213-215, 223 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на
користь ОСОБА_2 відшкодування завданої
шкоди в розмірі 11 000 (одинадцять тисяч)
гривень 00 копійок.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення
шляхом подання апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

СУДДЯ
О.Р. ЛУЖЕЦЬКА