Справа №585/888/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Очиргораєва О. М.Номер
провадження 22-ц/788/1516/14 Суддя-доповідач -
Ільченко О. Ю. Категорія - 20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Попруги С. В.

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 16 липня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5

про визнання договору недійсним та
стягнення безпідставно отриманих
коштів,

в с т а н о
в и л а:

06 березня 2014 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду з зазначеними
вимогами, які обґрунтував тим, що 2007
року відповідач ОСОБА_6 видав на його
ім'я довіреність і уповноважив
користуватись та продати автомобіль
марки ГАЗ 2752 2001 року випуску належного
ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу.

Проте, між ними був укладений цей
договір купівлі-продажу, так-як він
сплатив 7 300 доларів США.

В вересні 2009 року автомобіль був
затриманий органами міліції. На його
вимогу про повернення автомобіля і
коштів, було відмовлено, тому просив на
підставі статей 203, 215-216 ЦК України
визнати недійсним укладений усній
формі договір купівлі-продажу
автомобіля.

Крім того, посилаючись на ст. 1212 ЦК
України просив стягнути на його
користь кошти в гривневому виразі сумі
72 944 грн. передані відповідачу як оплата
за автомобіль, оскільки відпала
підстава їх отримання

Рішенням Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 16 липня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування та порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить зазначене рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким визнати
недійним договір купівлі-продажу
автомобіля та стягнути 72944,52 грн.
отриманих кошів. При цьому зазначає, що
суд першої інстанції необґрунтовано
відмовив у задоволенні заяви про допит
свідка та, що він безпідставно не взяв
до уваги визнання відповідачем факту
укладення договору та отримання
коштів, але у зв'язку з підробкою
ідентифікаційного номера кузова
транспортного засобу він не може ним
розпорядитись.

Відмовляючи у позові суд першої
інстанції виходить з того, що позивачем
не надано правових підстав для
визнання недійсним фактично
укладеного договору купівлі-продажу
автомобілю, та що не доведено факт
продажу йому транспортного засобу з
підробленими номерами кузова.

Колегія суддів не може погодитись з
висновками суду оскільки вони не
відповідають фактичним матеріалам
справи, у зв'язку з неповнотою
з'ясування всіх прав і обов'язків
сторін та доказів, що відповідно до п.1,3
ст.ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення,
яким позов задовольнити частково.

Із матеріалів справи вбачається, що 17
лютого 2007 року відповідач ОСОБА_5 видав
на ім'я позивача ОСОБА_3 довіреність з
правом керування транспортним засобом
марки ГАЗ 2752 випуску 2001 року кузов
861 та надав право вчиняти інші дії
пов'язані із виконанням довіреності зі
строком дії по 18 листопада 2016 року, на
підставі чого ОСОБА_3 отримав
тимчасовий реєстраційний талон (а.с.9-10).

16 вересня 2009 року згідно протоколу
інспектора МВС транспортний засіб був
затриманий у зв'язку з підробленням
номера кузова, та була порушена
кримінальна справа за ст. 290 КК України
по факту підробки, а постановою від 11
березня 2010 року провадження по
кримінальній справі було зупинено за
п.3 ст. 206 КПК України.

Із огляду матеріалів кримінальної
справи №10150083 Роменського МВ УМВС
України в Сумській області вбачається,
що позивачу ОСОБА_3 постанова про
зупинення дізнання не направлялась. В
письмовій заяві від 14 серпня 2013 року на
ім'я начальника Роменського МВ УМВС
ОСОБА_3 просив повернути йому
затриманий автомобіль однак йому
листом від 18 серпня 2013 року було
відмовлено (а.с.11-13).

14 лютого 2014 року позивач
рекомендованим листом направив
відповідачу ОСОБА_5 письмову вимогу про
повернення 7 300 доларів США , у зв'язку з
неможливістю використання автомобіля
(а.с.14).

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг строку
позовної давності починається від дня,
коли особа дізналась або могла
дізнатись про порушення свого права,
або про особу, яка його порушила.

Враховуючи ту обставину, що позивачу
про порушення його права стало відомо з
часу отримання відповіді з органів
УМВС, а саме 14.01.2013 року, тобто ним не
порушено строк звернення до суду з
позовом про повернення коштів.

Крім того в матеріалах справи відсутня
заява відповідача ОСОБА_5 про
застосування строку позовної давності.

При прослуховуванні носія інформації,
на який здійснено запис судового
засідання суду першої інстанції від 15
травня 2014 року колегія суддів не
встановила наявність клопотання
відповідача про застосування строку
позовної давності до заявлених вимог.

Таким чином, позовні вимоги про
стягнення безпідставно отриманих
коштів не обмежуються спливом строку
позовної давності.

Встановлено, що згідно довіреності від
17 лютого 2007 року позивач отримав від
відповідача у користування
транспортний засіб, за висновком
експерта НДЕКЦ від 27 березня 2010 року
ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1
автомобіля ГАЗ 27-52 сірого коляру з
номерними знаками є підробленими.

В справі відсутні докази про те, що
підробка номера була зроблена під час
використання автомобіля позивачем. Сам
він не взмозі використовувати
автомобіль на умовах і в строки
зазначені у довіреності, тобто він не
має можливості реалізувати своє право,
як володілець, а тому вимоги позивача
щодо повернення безпідставно
отриманих коштів в відповідачем у
заявленому розмірі підлягають
задоволенню. Положення ст. 1212 ЦК
України, передбачають обов'язок
повернути потерпілому майно і тоді
коли підстава, на якій воно було набуто
згодом відпала.

Із матеріалів цивільної справи
вбачається, що факт отримання коштів
від позивача відповідачем не
спростовувався.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами мають
бути фактичні дані на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин. Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб
допитаних як свідків, письмових
речових доказів.

В протоколі допиту свідка від 16
березня 2010 року в кримінальній справі,
відповідач ОСОБА_5 визнав факт що він
отримав по домовленості від ОСОБА_3 7 300
доларів США. за автомобіль, які
витратив на власні потреби, і ці
пояснення засвідчені його особистим
підписом (а.с.51-52 кримінальної справи №
10150083).

Таким чином, відповідач визнав факт
отримання ним коштів від позивача.

Згідно ст. 31 ЦПК України позивач має
право протягам усього часу розгляду
скарги збільшити або зменшити розмір
позовних вимог, а відповідач визнати
позов повністю або частково.

В уточнених позовних вимогах (а.с.41)
позивач просив стягнути на його
користь 72 944,52 грн. (7300 доларів США х 0.992,4)
станом на 04.03.2014 року. На стягненні
коштів у визначеному розмірі позивач
настоює і в доводах апеляційної скарги,
а тому підлягають стягненню з
відповідача безпідставно набуті кошти
у заявленому розмірі.

Враховуючи викладені обставини доводи
апеляційної скарги про стягнення
безпідставно набутих коштів
підлягають задоволенню.

Стосовно доводів представника
позивача, про визнання недійсним
укладеного 17 лютого 2007 року між
сторонами у усній формі договір
купівлі-продажу автомобіля то ці
вимоги не підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції у своїх висновках
зазначив, що між сторонами досягнуто
було згоди щодо ціни автомобіля та усіх
істотних умов договору, що свідчить про
наміри укладення договору купівлі
продажу.

Однак цей висновок не ґрунтується на
законі. Як вбачається із матеріалів
справи договір купівлі-продажу між
сторонами не укладався. ОСОБА_5 який не
був власником автомобіля, видав ОСОБА_3
довіреність, якою надав право продати
транспортний засіб з правом керуванням
ним, тобто власником автомобіля
залишається інша особа.

Згідно ст. 244 ЦК України довіреність є
письмовий документ, що видається
однією особою іншій особі для
представництва перед третіми особами,
тобто права та обов'язки визначені
умовами в змісті довіреності.

Відповідно до Постанови Кабінету
міністрів України №1388 від 07 вересня 1998
року «Про затвердження Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів» цим порядком
встановлюється єдина на всій території
України процедура Державної
реєстрації, зняття з обліку
автомобілів, оформлення та видачі
реєстраційних документів, а за п. 8
вказаного порядку Державна реєстрація
(перереєстрація) транспортних засобів
проводиться на підставі заяв
власників, поданих особисто і
документів, що посвідчують особу та
підтверджують правомірність придбання
автомобіля.

А документами, що підтверджують
правомірність придбання є договори,
угоди укладені на товарних біржах
договори купівлі-продажу транспортних
засобів оформлені в Державтоінспекції
та інші засвідчені документи.

Оформлення автомобіля ГАЗ 2752 у
визначеному порядку не здійснювалося,
позивач керував на підставі
довіреності, а тому відсутні правові
підстави для визнання цього правочину
недійсним відповідно до положень ст.ст.
203,218 ЦК України.

Судом першої інстанції вищевикладені
обставини не були враховані, і тому
рішення суду підлягає скасуванню, а
позовні вимоги слід задовольнити
частково.

У зв'язку з частковим задоволенням
позовних вимог підлягає стягненню на
користь позивача судовий збір в сумі 729
грн. 50 коп. по вимогам про стягнення
коштів та 50 % від суми за апеляційний
розгляд справи, що складає 243 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 2 ч. 1
ст. 309, ч. 2 ст. 314, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати рішення Роменського
міськрайонного суду Сумської області
від 16 липня 2014 року, та постановити нове
рішення, яким позов задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
безпідставно отримані кошти в сумі 72944
грн. 52 коп., а також судовий збір в
розмірі 729 грн. 50 коп. та за апеляційний
розгляд справи 243 грн. 40 коп.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -