Справа № 266/2071/14-ц
Провадженя № 2/266/794/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2014 року
м. Маріуполь

Приморський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого -
судді Федотової В.М.

при секретарі -
Кравцові С.С.

з участю позивача - ОСОБА_1,
відповідачки - ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Маріуполі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі-продажу
земельної ділянки дійсним, суд

В С Т А Н О В И В:

В травні 2014року позивач звернувся
до суду із позовом до відповідачів про
визнання дійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки
АДРЕСА_1, оформленого по біржовому
контракту №3536 від 10 квітня 1995року на
Маріупольській універсальній товарній
біржі .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав, в обґрунтування
заявлених вимог суду пояснив наступне.
10 квітня 1995року між ним та
відповідачами подружжям ОСОБА_2 було
укладено біржовий контракт №3536 ,
предметом якого була передача у
власність (повне господарське
володіння) земельної ділянки АДРЕСА_1,
площею 0,0612га, в межах у відповідності з
планом, цільове призначення -
проведення будівельних робіт. Під час
укладення правочину сторони досягли
домовленості по ціні правочину - 60 000 000
карбованців, передали документи на
об'єкт нерухомості . З 1995 року сторони
не мали претензій стосовно один одного.
За цей час позивач отримав дозвіл на
проведення будівельних робіт на даній
ділянці, побудував будинок. Позивач
вважав, що є повноправним власником
даної земельної ділянки - обробляв дану
земельну ділянку, сплачував витрати
пов'язані з утриманням даної земельної
ділянки. До відповідних органів, які
здійснюють реєстрацію права власності
не звертався, біржовий контракт
нотаріально посвідчений не був, також
не був зареєстрований у відповідних до
вимог закону органах. До подружжя
ОСОБА_2 не звертався з проханням
нотаріально посвідчити правочин. На
даний час має намір подарувати вказану
земельну ділянку своїй дружині, але
зробити це не може оскільки дана
земельна ділянка досі не зареєстрована
на його ім'я. Вважає, що є всі підстави
для визнання даного біржового
контракту дійсним. Просив позов
задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 до суду
з'явилась, позов визнала, не
заперечувала проти його задоволення, в
обґрунтування своїх доводів суду
пояснила наступне. Підтвердила, що
дійсно в 1995році на Маріупольській
універсальній товарній біржі було
укладено біржовий контракт між ОСОБА_1
та її чоловіком ОСОБА_3, предметом якого
була передача у власність позивача
земельної ділянки АДРЕСА_1. Правочин
було оформлено на біржі, та як на той
час це не суперечило вимогам
законодавства. Вона та її чоловік на
заперечують проти того , що передали у
власність ОСОБА_1 вказану земельну
ділянку, але вони не відмовлялись піти
до нотаріальної контори і нотаріально
посвідчити даний біржовий контракт, а
ОСОБА_1 не пропонував їм піти до
нотаріальної контори разом з ним, для
того щоб посвідчити правочин.

Відповідач ОСОБА_3 був повідомлений
про час і дату судового засідання, до
суду не з'явився, заяв про розгляд
справи у його відсутність не надавав.

За згодою позивача та відповідачки
суд розглянув цивільну справу у
відсутність відповідача ОСОБА_3

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
вважає позовні вимоги ОСОБА_1 є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України
- у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Суд вважає, що законних підстав
для задоволення позову у відповідності
до ст.. 174 ч.4 ЦПК України не має з
наступних підстав.

Судом встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що 10
квітня 1995року на Маріупольській
універсальній товарній біржі між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено
біржовий контракт №3536 предметом якого
була передача у власність (повне
господарське володіння» земельну
ділянку АДРЕСА_1, площею 0,0612га, в межах у
відповідності з планом, цільове
призначення - проведення будівельних
робіт. Під час укладення правочину
сторони досягли домовленості по ціні
правочину - 60 000 000 карбованців, передали
документи на об'єкт нерухомості(а.с.6)

Згідно відповіді з Управління
держкомагенства у м. Маріуполі від
02.10.2013р. №2013/4068 - станом на 01.01.2013р.
земельна ділянка, що розташована за
адресою АДРЕСА_1. (а.с.8)

13 березня 1995року ОСОБА_3 Головне
управління архітектури и
градобудівництва м. Маріуполя надало
письмовий дозвіл на проведення
будівельних робіт на присадибній
ділянці АДРЕСА_1, на підставі рішення
виконкому Маріупольської міської ради
від 16 березня 1994року №110/3 (а.с.9)

22 квітня 1995р. ОСОБА_1 Головне
управління архітектури и
градобудівництва м. Маріуполя надало
письмовий дозвіл на проведення
будівельних робіт на присадибній
ділянці АДРЕСА_1, на підставі рішення
виконкому Маріупольської міської ради
від 16 березня 1994року №110/3 (а.с.10)

Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо
сторони договорилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України -
договір, що підлягає нотаріальному
посвідченню, є укладеним з дня такого
посвідчення.

Відповідно до ст.. 657 ЦК України -
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Відповідно до п.13 роз'яснень
постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» - вирішуючи
спір про визнання правочину, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
дійсним, судам необхідно враховувати,
що норма частини другої статті 220 ЦК не
застосовується щодо правочинів, які
підлягають і нотаріальному
посвідченню, і державній реєстрації,
оскільки момент вчинення таких
правочинів відповідно до статей 210 та 640
ЦК пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків для
сторін.

При розгляді таких справ суди
повинні з'ясувати, чи підлягає правочин
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, чому він не був
нотаріально посвідчений, чи дійсно
сторона ухилилася від його посвідчення
та чи втрачена така можливість, а також
чи немає інших підстав нікчемності
правочину.

У зв'язку з недодержанням вимог
закону про нотаріальне посвідчення
правочину договір може бути визнано
дійсним лише з підстав, встановлених
статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо
визнання договорів дійсними, в тому
числі заявлені в зустрічному позові у
справах про визнання договорів
недійсними, не відповідають можливим
способам захисту цивільних прав та
інтересів. Такі позови не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст..334 ч.4 ЦК України -
права на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

Таким чином, судом встановлено, що
договір купівлі-продажу земельної
ділянки підлягає обов'язковій
державній реєстрації та нотаріальному
посвідченню, сторони уклали біржовий
контракт який на час звернення
позивача з позовом не пройшов державну
реєстрацію і нотаріальне посвідчення.
Позивач не довів суду обставин - які
саме перепони існували для
нотаріального посвідчення біржового
контракту, яким було придбано земельну
ділянку. З 1995року - з часу укладення
біржового контракту позивач ОСОБА_1 не
звертався до подружжя ОСОБА_3 з
проханням про нотаріальне посвідчення
біржового контракту. Позивачем не
доведено факт ухиляння відповідачів
від нотаріального посвідчення
біржового контракту, також не доведено,
що втрачена можливість для
нотаріального посвідчення. В зв'язку з
чим у суду відсутня можливість
визнання біржового контракту №3536 від 10
квітня 1995року дійсним.

Керуючись ст.ст. 60, 209, 212, 213, 215, 224-225
ЦПК України, ст. ст. 334, 640,657, 220 ЦК
Украіни, суд-

В И Р
І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання дійсним
договору купівлі-продажу земельної
ділянки по АДРЕСА_1, оформленого по
біржовому контракту №3536 від 10 квітня
1995року на Маріупольській
універсальній товарній біржі -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області, через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-дений строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
Федотова В. М.