Справа №
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховській
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 24.01.2014 року звернулась з
позовом, в якому просила стягнути на її
користь з відповідача понесених нею
додаткові витрати на лікування
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 6171,00 грн. та
стягувати щомісячно до 26.02.2015 року у
розмірі 500,00 грн.

Під час судового розгляду справи
позивачка 19.05.2014 року збільшила позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача на її користь понесених
додаткових витрат на лікування
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 8160,14 грн., тобто ?
частину витрат на лікування дитини, які
були витрачені нею за період з грудня
2012 року по травень 2014 року.

В частині вимог про стягнення
щомісячно по 500,00 грн. додаткових витрат
на лікування до досягнення дитиною
повноліття ухвалою Солом'янського
районного суду м. Києва від 07.07.2014 року
за заявою позивачки залишено без
розгляду.

Представник відповідача проти позову
заперечувала, просила повністю
відмовити у його задоволенні,
зазначаючи, що на частину препаратів
відсутні рецепти, частина препаратів
не призначалась саме для лікування
сина ОСОБА_3. В той же час, відсутня
систематизація та визначення частини
препаратів, призначених сину ОСОБА_3, та
підтвердження здійснення на них
витрат.

Таким чином, судом було встановлено, що
даний позов не відповідає вимогам ст.119
ЦПК України, оскільки в позовній заяві
та матеріалах до неї не викладено
обставин щодо розрахунку вимог
позивача, тобто не надано чітко
визначених витрат (грошових коштів),
які були фактично понесені позивачем
на лікування дитини із зазначенням
конкретних цільових сум за певний
товар або послугу із посиланням на
фіскальний документ, який
підтверджував його придбання
позивачем, а також підстави його
придбання за призначенням.

Протягом судового засідання суд
намагався з'ясувати обставини, тобто ті
юридичні факти, якими мають
обґрунтовуватись правові підстави
позову, з яких виник спір,оскільки
відповідач, котрий як і позивачка має
право на судових захист, має буде
обізнаний, які вимоги до нього
заявлені, з яких підстав і якими
доказами це підтверджується, що також
суттєво відобразилось на тривалості
розгляду справи.

Через неможливість їх з'ясування
шляхом надання пояснень позивакою та
її представником ухвалою
Солом'янського районного суду м.
Києва від 29.07.2014 року позивачці був
наданий строк для виправлення
недоліків з урахуванням вимог,
викладених в ухвалі, до наступного
судового засідання 11.08.2014 року,
оскільки розгляд справи проводиться в
межах заявлених вимог в на підставі
поданих доказів за зазначених
позивачем обставин в обґрунтування
правових підстав позову, а тому суди
повинні вимагати від осіб, що подали
заяву, повного та чіткого викладення
обставин, якими обґрунтовуються
заявлені вимоги, з посиланням на засоби
їх доказування, тобто зазначити те
право, захисту якого він вимагає.

При цьому прецедентна практика
Європейського суду з прав людини
виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду кожна
держава-учасниця цієї Конвенції праві
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальної
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух.

У зв'язку з наведеним, надання строку на
усунення недоліків через, зокрема,
невідповідність позовної заяви
вимогам щодо її змісту, не є порушенням
права на справедливий судовий захист.

11.08.2014 року позивачка подала позовну
заяву в новій редакції, якою вказані
недоліки не усунула, оскільки в
обґрунтування позовних вимог
розрахунок витрат складений
рукописним текстом в такому вигляді,
який позбавляє суд можливості його
перевірити. Разом з тим, для усунення
недоліків позивачка та її представник
просили в судовому засіданні додатково
продовжити строк до наступного
судового засідання, яке було
призначено на 29.09.2014 року.

Отже, позивачці був наданий достатній
строк для усунення недоліків позовної
заяви в частині призначення лікування
та понесених на нього витрат, виходячи
з вартості регулярно використовуваних
ліків.

Між тим, в судове засідання позивачка
не з'явилась та просила про його
перенесення, пославшись на погіршення
стану сина ОСОБА_3, але підтвердження
цьому не надала. Представник позивачки
також з'явилась без зазначення
будь-яких поважних причин.

При цьому дій по усуненню недоліків
ними так і не було вчинено, що позбавляє
суд можливості об'єктивно та
справедливо вирішити спір по суті на
користь будь-якої сторони у спорі, з
огляду на обов'язок участі батьків у
додаткових витратах на утримання
дитини, викликаних особливими
обставинами, зокрема хворобою, та
наявністю фактично зазнаних певних
витрат, але за відсутності викладення
обставин щодо їх вирахування.

А суд не може вийти за межі позовних
вимог та в порушення принципу
диспозитивності самостійно
здійснювати дії, обов'язок виконання
яких законом покладено на позивача.

Так, пунктом 8 частини першої статті 207
ЦПК передбачено, що суд постановляє
ухвалу про залишення заяви без
розгляду, якщо провадження у справі
відкрито за заявою, поданою без
додержання вимог, викладених у статтях
119 і 120 цього Кодексу, та не було
сплачено судовий збір і позивач не
усунув цих недоліків у встановлений
судом строк.

Також відповідно до роз'яснень
постанови Пленуму Верховного суду
України №2 від 12.06.2009 року «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції», якщо порушення правил
статей 119, 120 ЦПК виявлені при розгляді
справи, вони усуваються в ході судового
розгляду або настають наслідки,
передбачені пунктом 8 частини першої
статті 207 ЦПК.

Виходячи з вищенаведеного, оскільки з
боку позивачки не було вчинено жодної
дії щодо усунення недоліків,
виправлення яких сприяло б розгляду
позову, суд повинен застосувати такий
процесуальний засіб відновлення
законності як залишення заяви без
розгляду, що не перешкоджає
можливості позивачці повторного
звернення до суду з заявою в загальному
порядку після усунення умов, що були
підставою для залишення заяви без
розгляду.

Керуючись ст.ст. 119-121, 207 ЦПК України,
суддя, -

У Х В А Л И
В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
додаткових витрат залишити без
розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в
Апеляційний суд м. Києва шляхом подання
скарги через суд першої інстанції
протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: