Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3569/14
інстанції: Фісун Н.В.
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року

місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Онищенко
Е.Асуддів:Ломейко В.О. Кухаря С.В.при
секретаріКамінській О.Є.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Оріхівського районного суду
Запорізької області від 06 лютого 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду із вищевказаним
позовом, в обґрунтування якого
зазначало, що відповідно до укладеного
договору б/н від 21.02.2006 року ОСОБА_5
21.02.2006 року отримав кредит у розмірі 4000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36, 00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

У порушення зазначених норм закону та
умов договору відповідач зобов'язання
за вказаним договором належним чином
не виконав. У зв'язку з зазначеними
порушеннями зобов'язань за кредитним
договором відповідач станом на 30.09.2013
року має заборгованість - 17 863,26 грн., яка
складається з наступного: 4725,98 грн. -
заборгованість за кредитом; 11810,46 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до пункту 8.6. Умов та правил
надання банківських послуг; 500 грн. -
штраф (фіксована частина), 826,82грн. -
штраф (процентна складова). На даний час
Відповідач продовжує ухилятись від
виконання зобов'язання і
заборгованість за договором не
погашає, що є порушенням законних прав
ПАТ КБ «Приватбанк».

Посилаючись на зазначені обставин банк
просив суд, стягнути з ОСОБА_5 на
користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
заборгованість у розмірі 17863,26 грн.

Рішенням Оріхівського районного суду
Запорізької області від 06 лютого 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ
«ПриватБанк» подало апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
постановити нове, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судом встановлено, відповідно до
укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_5 договору від 21.02.2006 року ОСОБА_5
21.02.2006 року отримав кредит у розмірі 4000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36, 00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Повернення кредиту відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами.

На порушення умов договору позичальник
взяті на себе зобов'язання не
виконував, передбачені умовами
договору платежі не вносив, в зв'язку з
чим станом на 30.09.2013 року у відповідача
виникла заборгованість в сумі 17 863,26
грн.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність. Зокрема, частина друга статті
258 ЦК України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відповідач відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК
України до ухвалення рішення
відповідач звернувся до суду першої
інстанції з письмовою заявою про
застосування позовної давності (а.с. 36).

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил
користування платіжною карткою (а.с. 10,
11) граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Відповідно до умов укладеного договору
строк дії карти визначений до лютого 2008
року (а.с. 7 зворот), та строк дії
кредитного ліміту співпадає зі строком
дії карти, тобто моментом закінчення
дії договору є лютий 2008 року. Докази про
отримання нової карти за цим договором
чи продовження дії попередньої
відсутні, і на це банк не посилався.

Останній платіж на погашення боргу за
вказаним договором здійснено 21.09.2009
року (а.с. 5 зворот). Таким чином, перебіг
строку позовної давності почався з
моменту настання строку погашення
чергового платежу за договором тобто з
жовтня 2009 року.

Проте ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до
суду з позовом про захист свого
порушеного права лише 11.11.2013 року (а.с. 1),
тобто за межами установленого статтею
257 ЦК України трирічного строку
позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена в
Постановах Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 19
березня 2014 року (справа №6-14цс14) та від 18
червня 2014 року №6-61цс14).

Вірно вирішивши спір, не дивлячись на
наявність заяви позивача про
застосування строку позовної давності,
суд першої інстанції помилково
додатково застосував окрім іншого до
даних правовідносин п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
та на п. 31 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 року в редакції яка
діяла на час ухвалення рішення судом
першої інстанції.

Однак, пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України
"Про захист прав споживачів", яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Дана позиція викладена в постанові
Верховного Суду України від 20
листопада 2013 року у справі № 126цс13 за
наслідками перегляду судового рішення
касаційної інстанції.

Тому вказана норма закону не може
застосовуватись до даних
правовідносин.

Виходячи з вказаних підстав п. 31
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 року був викладений
в новій редакції.

Таким чином рішення суду необхідно
змінити виключивши з мотивувальної
частини рішення посилання на п. 7 ч. 11 ст.
11 Закону України «Про захист прав
споживачів» та на п. 31 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року в
редакції яка діяла на час ухвалення
рішення судом першої інстанції. Решта
рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів. -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Оріхівського районного суду
Запорізької області від 06 лютого 2014
року по цій справі змінити виключивши з
мотивувальної частини рішення
посилання на п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
та на п. 31 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 року в редакції яка
діяла на час ухвалення рішення судом
першої інстанції.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: