№ 201/3347/13-ц
УХВАЛА

6 жовтня 2014 року
Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
питання щодо можливості ухвалення
додаткового рішення по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Торговий дім «Інтеркорн», третя особа:
ОСОБА_2, про стягнення заробітної плати,
матеріальної та моральної шкоди,
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20 березня 2013 року звернулася до
суду з позовом до відповідача ТОВ
«Торговий дім «Інтеркорн», третя особа:
ОСОБА_2, про стягнення заробітної плати,
матеріальної та моральної шкоди,
зобов'язання вчинити певні дії.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 22 травня 2013 року
позов задоволено частково, а саме:
стягнуто з відповідача ТОВ «Торговий
дім «ІНТЕРКОРН» на користь позивача
ОСОБА_1 14 279 гривні 60 копійок за затримку
розрахунку при звільненні з роботи за
період з 16.05.2012 року по 17.08.2012 року, 1000
гривень в рахунок відшкодування
моральної шкоди, а також 131 гривню 92
копійки у якості компенсації
транспортних витрат. Позовні вимоги в
частині зобов'язання вчинити певні дії
залишено без розгляду, задовольнивши
відповідну заяву позивача від 15 травня
2013 року. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено у повному обсязі.
Стягнуто з відповідача ТОВ «Торговий
дім «ІНТЕРКОРН» на користь держави 229
гривень 40 копійок судового збору.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27 червня
2013 року рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 22 травня
2013 року в частині стягнення з ТОВ
«Торговий дім «Інтеркорн» на користь
ОСОБА_1 середньої заробітної плати за
час затримки розрахунку та моральної
шкоди та компенсації транспортних
витрат - скасовано. В задоволенні
позову ОСОБА_1 до ТОВ «Торговий дім
«Інтеркорн» про стягнення середньої
заробітної плати за час затримки
розрахунку та моральної шкоди та
компенсації транспортних витрат -
відмовлено. В решті рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
22 травня 2013 року - залишено без змін, а
апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України від 6 листопада 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено
частково. Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27 червня
2013 року скасовано, справу передано на
новий розгляд до апеляційної
інстанції.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 грудня
2013 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ТОВ
«Торговий дім «Інтеркорн» задоволено
частково. Рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 22 травня
2013 року скасовано в частині відмови у
позові про стягнення компенсації
втрати частини заробітної плати та
змінено в частині розміру морального
відшкодування. Стягнуто з ТОВ
«Торговий дім «Інтеркорн» на користь
ОСОБА_1 10 19 грн. 97 коп. компенсації
втрати частини заробітної плати та 200
гривень на відшкодування моральної
шкоди. В іншій частині рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Жовтневого районного суд м.
Дніпропетровська від 28 березня 2014 року
було виправлено описки в рішенні
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 22 травня 2013 року.

ОСОБА_1 27 березня 2014 року звернулася до
суду з заявою про видачу виконавчого
листа по справі.

Ухвалою Жовтневого районного суд м.
Дніпропетровська від 31 березня 2014 року
у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу
виконавчого листа по справі -
відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суд м.
Дніпропетровська від 31 березня 2014 року
у задоволенні заяви ОСОБА_1 про
винесення додаткового рішення -
відмовлено.

Вище вказана заява ОСОБА_1 про видачу
виконавчого листа по справі
доповнювалася та уточнювалася
останньою.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 липня
2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задоволено частково. Ухвалу Жовтневого
районного суд м. Дніпропетровська від 31
березня 2014 року по заяві ОСОБА_1 про
видачу виконавчого листа на примусове
виконання рішення суду - скасовано та
передано питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 29 липня 2014 року
заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчого
листа - задоволено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 29 серпня 2014 року в
задоволені заяви ОСОБА_1 про ухвалення
додаткового рішення по справі -
відмовлено.

ОСОБА_1 поштою надіслала на адресу суду
уточнену заяву про видачу виконавчого
листа та визнання виконавчого листа
таким, що не підлягає виконанню по
цивільній справі, яку канцелярією суду
було зареєстровано 31 липня 2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд
ухвалює додаткове рішення після
розгляду питання в судовому засіданні
з повідомленням сторін. Їх присутність
не є обов'язковою.

Особи, які брали участь у справі, у
судове засідання не з'явилися, про час
та місце судового засідання
повідомлялися належним чином, про
причини своєї неявки суд не повідомили.

На підставі ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд
вважає можливим розглядати зазначене
питання за відсутності цих осіб.

Перевіривши матеріали справи та
оцінивши представлені і добуті докази,
суд приходить до висновку, що підстав
для ухвалення додаткового рішення по
справі стосовно вимог про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню не має, при цьому виходячи з
наступних підстав.

Частиною 1 статті 220 ЦПК України
передбачено вичерпний перелік
випадків, коли судом повинно бути
ухвалено додаткове рішення.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Відповідно до
ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Згідно ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмета доказування.

Судом в судовому засіданні
встановлено, що заяву ОСОБА_1, яка
доповнювалася та уточнювалася, було
розглянуто судом та ухвалою Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
29 липня 2014 року, що оскаржена сторонами
не була та у встановленому законом
порядку набрала законної сили, заяву
задоволено.

Згідно ч. 3 ст. 208 ЦПК України судовий
розгляд закінчується ухваленням
рішення суду, а у випадках,
передбачених статтями 389-6 та 389-11 цього
Кодексу, - постановленням ухвали.

Судом з'ясовано та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_1 поштою
надіслала на адресу суду (судді Трещову
В.В., а не Антонюку О.А.) уточнену заяву
про видачу виконавчого листа та
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню по цивільній
справі, яку канцелярією суду було
зареєстровано 31 липня 2014 року та
передано судді Антонюку О.А. лише 29
вересня 2014 року, що підтверджується
складеним актом від 29 вересня 2014 року,
тобто з урахуванням вище вказаного та
зазначеного вказана заява на адресу
суду надійшла після розгляду
зазначеного питання судом, у зв'язку з
чим зазначені вимоги заяви не
розглядалися та сторони не подавали
докази і не надавали пояснення щодо
викладеного.

Також судом було встановлено, що після
розгляду судом заяви про видачу
виконавчого листа, ОСОБА_1 звернулася
до суду з заявою про ухвалення
додаткового рішення по справі та
ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 29 серпня 2014 року,
яка оскаржена не була та у
встановленому законом порядку набрала
законної сили, в задоволені заяви
ОСОБА_1 про ухвалення додаткового
рішення по справі - відмовлено.

Відповідно до статті 30 ЦПК України
позивач має право протягом усього часу
розгляду справи збільшити або зменшити
розмір позовних вимог, відмовитися від
позову, а відповідач має право визнати
позов повністю або частково. До початку
розгляду судом справи по суті позивач
має право шляхом подання письмової
заяви змінити предмет або підставу
позову, а відповідач - пред'явити
зустрічний позов.

Частиною 1 статті 220 ЦПК України
передбачено вичерпний перелік
випадків, коли судом повинно бути
ухвалено додаткове рішення. У цьому
переліку не міститься необхідність
ухвалювати додаткове рішення, якщо на
адресу суду після розгляду справи
(заяви) судом надходять уточнення чи
доповнення, а тому судом не може бути
ухвалена додаткове рішення (ухвала),
оскільки суд має можливість ухвалити
додаткове рішення, тільки у чітко
встановлених процесуальним законом
випадках, також ЦПК України
передбачена можливість ухвалення саме
додаткового рішення суду, а не
додаткової ухвали, також відповідно до
п. 20 постанови № 14 Пленуму Верховного
суду України від 18 грудня 2009 року «Про
судове рішення у цивільній справі»
додаткове рішення може бути ухвалено
лише у випадках і за умов, передбачених
статтею 220 ЦПК; воно не може змінити
суті основного рішення або містити в
собі висновки про права та обов'язки
осіб, які не брали участі у справі,
чи вирішувати вимоги, не досліджені в
судовому засіданні. Додаткове рішення
може ухвалити лише той склад суду,
що ухвалив рішення в даній справі. В
іншому разі особа має право звернутися
до суду з тими ж вимогами на загальних
підставах. При порушенні питання про
ухвалення додаткового рішення з
інших підстав суд ухвалою відмовляє в
задоволенні заяви.

За таких обставин та з урахуванням
всебічного дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, суд
приходить до висновку, що передбачених
законом підстав для ухвалення судом
додаткового рішення (ухвали) стосовно
вимог про визнання виконавчого листа
таким, що не підлягає виконанню не має.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 11, 210, 220, 293 ЦПК України,
суд -

У Х В А Л И В:

Передбачених законом підстав для
ухвалення додаткового рішення (ухвали)
стосовно вимог про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню не має.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 5 днів з
дня проголошення ухвали, а у разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя -