УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ізмайлова Т.Л.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,
яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 16 липня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 04 вересня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Ріелторі
Плюс» про визнання права власності на
об'єкт нерухомого майна,

в с т а н о в и в :

У квітні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до
Ірпінського міського суду із позовом
до ТОВ «Ріелторі Плюс» про визнання
права власності на об'єкт нерухомого
майна, посилаючись на те, що 06 березня
2008 року між нею і відповідачем було
укладено договір про фінансування
будівництва № 08/2008, за яким вона
зобов'язалася профінансувати
будівництво частини торгівельного
центру по АДРЕСА_1 в розмірі 727 200,00 грн, а
товариство у свою чергу
зобов'язувалося передати їй у
власність об'єкт фінансування, у
вигляді нежитлових приміщень
загальною площею 120 кв. м.

Позивач зазначала, що вона повністю
оплатила товариству кошти в розмірі 727
200,00 грн і 15 вересня 2008 року між ними
було підписано акт прийому-передачі
об'єкта фінансування у вигляді семи
нежитлових приміщень загальною площею
119,6 кв. м. Проте відповідач свої
зобов'язання щодо сприяння у
оформленні права власності не виконав,
а зареєстрував на себе право власності
на об'єкт фінансування, отримавши
свідоцтво про право власності від 23
жовтня 2008 року. Спірні нежитлові
приміщення рішенням виконавчого
комітету Бучанської міської ради від 18
листопада 2008 року виділені в окремий
об'єкт права власності і їм присвоєно №
17.

Просила визнати за нею право власності
на нежитлові приміщення № 172 (17,4); 173 (14,0);
174 (14,5); 175 (21,7); 176 (19,7); 177 (19,5); 221 (12,8),
загальною площею 119,6 кв. м, що
знаходяться по АДРЕСА_1.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 16 липня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 04 вересня 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, не
погоджуючись із вищезазначеними
судовими рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій, подала
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувані нею судові
рішення, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права і
неправильне застосування норм
матеріального права, та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до
неї матеріали, вважаю, що у відкритті
касаційного провадження необхідно
відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

З матеріалів касаційної скарги та
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою, оскільки викладені в
ній доводи не дають підстав для
висновків щодо незаконності та
неправильності даних судових рішень.
Викладені заявником обставини не
викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм
матеріального та процесуального права
при розгляді даної справи судами
першої та апеляційної інстанцій не
вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2, яка діє в інтересах
ОСОБА_3, у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_3
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Ріелторі Плюс» про
визнання права власності на об'єкт
нерухомого майна.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Ізмайлова Т.Л.