Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Протасова О. М.
,

при секретарі - Снігур С. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з
зазначеним позовом, вказавши, що 13.08.2006
року уклала шлюб з відповідачем, від
якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який є інвалідом дитинства. За період
шлюбу за спільні кошти ними було
придбано квартиру АДРЕСА_1, вартість
якої становить 133117 грн., однак угоду
було оформлено на ім"я чоловіка. Між
тим сімейне життя не склалось,
внаслідок чого вона подала до
Білоцерківського міськрайонного суду
заяву про розірвання шлюбу. Питання
про поділ спільного майна подружжя
залишилось невирішеним. Тому просила
визнати за нею право власності на 1/2
частину зазначеної квартири.

У судовому засіданні позивач
підтримала позов, посилаючись на
наведені у ньому обставини, відповідач
позов визнав.

Вислухавши сторони та представника
позивача - адвоката ОСОБА_4, який діє на
підставі угоди, а також дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, на підставі
такого.

З відповідного свідоцтва судом
установлено, що сторони уклали шлюб
13.08.2006 року, про що Гайсинським
районним управлінням юстиції
Вінницької області було зроблено
актовий запис №128.

З договору купівлі- продажу та Витягу з
Державного реєстру правочинів
вбачається, що 04.07.2008 року відповідач
купив квартиру АДРЕСА_1.

Ту обставину, що придбана квартира є
спільною сумісною власністю подружжя,
відповідач визнав.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволенню
позову, якщо визнання позивачем позову
не суперечить закону і не порушує прав,
свобод чи інтересів інших осіб.

Відповідно до ст. ст..60,69 Сімейного
Кодексу України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловіку на праві спільної
сумісної власності незалежно від того,
що один з них не мав з поважної причини
самостійного заробітку (доходу);
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, то належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Згідно зі ст.. 70 того ж Кодексу, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Доказів того, що сторони домовились по
іншому визначити частки у спільному
майні подружжя, сторони суду не надали.

На підставі наведених норм та
встановлених обставин суд вважає, що
позивач довела свої вимоги, а визнання
відповідачем позову не суперечить
закону і не порушує прав, свобод чи
інтересів інших осіб, тому задовольняє
позов у повному обсязі.

Керуючись наведеними нормами та
ст.ст.3,10,60,88,110,118-120,212,214,215, 223, 293-296 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя задовольнити
повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, залишивши 1/2
частину квартири за ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 665
грн. 60 коп. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду Київської
області через Білоцерківський
міськрайонний суд протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги , якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя О. М. Протасова