АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
інстанції: Катющенко В.П. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

9 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді:
Білич І.М.

Суддів:
Болотов Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі:
Прохоровій В.С.

за участю: представника ПАТ
«Укрсоцбанк» Матвіїв І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
від 20 червня 2014 року у справі за заявою
ОСОБА_4, заінтересовані особи: Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
ОСОБА_6 про визнання виконавчого листа
таким, що не підлягає виконанню.

в с т а н о в и л а :

Заявник звертаючись до суду із
вищевказаною заявою ставила питання
про визнання виконавчого листа
виданого Дніпровським районним судом
м. Києва 14 березня 2011 року щодо
стягнення з ОСОБА_4 на користь АКБСР
«Укрсоцбанк» 224 759, 92 гривень - боргу за
договором кредиту та 2 647, 59 гривень -
третейського збору на підставі рішення
постійно діючого Третейського суду
при Асоціації українських банків,
таким, що не підлягає виконанню.
Оскільки, правовідносини поруки
припинилися до видачі виконавчих
листів так як договором поруки не було
встановлено строк дії поруки, то порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Такої
вимоги до поручителя у визначений
строк пред'явлено не було. З підстав
того, що договір поруки припинив свою
дію в силу ч.4 ст. 559 ЦК України
зобов'язання ОСОБА_4 про повернення
боргу за договором кредиту та
третейського збору, також припинило
свою дію.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 20 червня 2014 року у
задоволенні заяви ОСОБА_4,
заінтересовані особи: ПАТ
«Укрсоцбанк», ОСОБА_6 про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду
представник заявника подав апеляційну
скаргу. Де ставив питання про її
скасування та постановлення нової про
задоволення заяви у повному обсязі,
вказуючи на порушення судом норм
процесуального права.

Апелянт та заінтересована особа
ОСОБА_6 будучи належним чином
повідомленими про розгляд справи у
судове засідання не з'явилися,
поважність причин своєї неявки суду не
повідомили. Судова колегія вважає за
можливе розглянути справу у їх
відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК
України ( а.с.70 -73).

Представник ПАТ«Укрсоцбанк» у
судовому засіданні не визнав
апеляційну скаргу, заперечував проти
її задоволення.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення осіб, що з'явилися у судове
засідання, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається із матеріалів справи 25
листопада 2009 року Постійно діючим
Третейським судом при Асоціації
українських банків у справі № 1339/09 за
позовом АКБ соціального розвитку
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості постановлено
рішення, яким з ОСОБА_6, ОСОБА_4 на
користь Акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк»
стягнуто солідарно кредитну
заборгованість та третейський збір.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 05 жовтня 2010 року за заявою
Акціонерного комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк» про
видачу виконавчого листа на підставі
рішення третейського суду було видано
виконавчий лист на виконання рішення
Постійно діючого третейського суду при
Асоціації українських банків від 25
листопада 2009 року.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні заяви виходив з того, що на
час розгляду питання щодо видачі
виконавчого листа на виконання рішення
третейського суду, було чинним рішення
Постійно діючого третейського суду при
Асоціації Українських банків від 25
листопада 2009 року по справі № 1339/09. При
цьому, судом вказувалось на те, що ч.4
ст. 369 ЦПК України передбачено
вичерпний перелік підстав у разі
існування яких суд може визнати
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню повністю або частково.
Посилання заявника на припинення
договору поруки в силу дії ч.4 ст. 559 ЦК
України, а відтак і припинення
зобов'язання ОСОБА_4 про повернення
боргу за договором кредиту та
третейського збору не знайшли свого
підтвердження у ході судового
розгляду, а відтак не можуть бути
підставами для визнання виконавчого
листа таким що не підлягає виконанню.

Звертаючись до суду з апеляційною
скаргою, апелянт вказувала на те. що
судом першої інстанції не було взято до
уваги помилковість видачі
виконавчого листа, так як ОСОБА_4 не
повинна сплачувати на користь банку
кошти визначені рішенням третейського
суду з підстав припинення договору
поруки.

Колегія суддів вважає, що дані доводи
апеляційної скарги не ґрунтуються на
матеріалах справи та нормах діючого
законодавства.

Так як у відповідності до вимог ст. 369
ЦПК України, суд визнає виконавчий лист
таким, що не підлягає виконанню,
повністю або частково, якщо його було
видано помилково або якщо обов'язок
боржника відсутній повністю чи
частково у зв'язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи
іншою особою або з інших причин.
Наслідком визнання виконавчого листа
таким, що не підлягає виконанню,
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження» є закінчення
виконавчого провадження.

У той же час, як у ході розгляду справи у
суді першої інстанції так і в
апеляційній скарзі ОСОБА_4, не надала
доказів на підтвердження визнання
недійсним чи припиненим договору
поруки на час розгляду справи у суді.

Крім того для визнання виконавчого
листа таким, що не підлягає виконанню,
важливим є те, що обставини, факти, з
якими пов'язується відсутність
обов'язку боржника, виникла вже після
винесення судом рішення. В іншому разі
через визнання виконавчого листа
таким, що не підлягає виконанню,
відбувається ревізія законності
рішення суду, що не передбачено
процесуальним законодавством.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що ухвала суду
постановлена з дотриманням норм
процесуального права і підстав для її
скасування з доводів викладених у
апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 20 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: