Провадження №2/761/5401/2014
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Шевченківського районного суду м.
Києва цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
відповідача, згідно якого просить
визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що
втратив право на користування
квартирою АДРЕСА_1 (надалі - квартира).
Свої вимоги мотивує тим, що позивач є
власником вказаної квартири, в якій
також зареєстрований і відповідач по
справі, оскільки останній певний час
перебував у шлюбі з донькою позивача,
яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.
Разом з тим, оскільки відповідач не
бере участі в оплаті комунальних
послуг, позивач несе постійні
додаткові витрати по сплаті зазначених
послуг за відповідача. На підставі
зазначеного та враховуючи те, що
відповідач вже давно припинив
виконувати обов'язки члена сім'ї,
позивач просить позов задовольнити.
Позивач в судове засідання не з'явився,
надав до суду заяву, в якій просить
справу розглядати у його відсутність,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, зазначив, що проти заочного
розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи в розумінні положень ч. 5 ст. 74 та
ч. 8 ст. 76 Цивільного процесуального
кодексу України (надалі - ЦПК України)
повідомлений належним чином за адресою
реєстрації, про причини неявки суд не
Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі
достатніх матеріалів про права та
обов'язки сторін та те, що позивач проти
заочного розгляду справи не заперечує,
суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно
до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив
ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
наявні у справі докази, судом
встановлено наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що квартира АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності позивачу по справі
- ОСОБА_1, що підтверджується Договором
купівлі-продажу квартири від 12
листопада 2005 року, Свідоцтвом про шлюб
від 17 березня 2012 року Серії НОМЕР_1,
згідно якого позивач змінила своє
прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» та
довідкою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київжитлосвіт»
(форма № 3) від 23 травня 2014 року № 1310 (а.с.
5, 6, 22).

Разом з тим, за вищевказаною адресою,
окрім позивача та її неповнолітньої
онуки, також на даний час
зареєстрований відповідач по справі -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується довідкою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Київжитлосвіт» (форма № 3) від 23 травня
2014 року № 1310 (а.с. 22).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного
кодексу України (надалі - ЦК України)
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно положень ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

При цьому, у відповідності до вимог ст.
405 ЦК України члени сім'ї власника
житла, які проживають разом з ним, мають
право на користування цим житлом
відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Окрім того, положеннями ст. 391 ЦК
України регламентовано, що власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не
проживає в АДРЕСА_1 з вересня 2012 року, що
підтверджується Актом від 12 вересня 2014
року, складеним працівниками
Комунального підприємства «Керуюча
дирекція Шевченківського району», та
заявами сусідів, які проживають поряд з
квартирою позивача (а.с. 19, 20, 43).

Крім того, згідно Довідки Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Київжитлосвіт» від 10 червня 2014 року №
Л-321вих за останні шість місяців ОСОБА_2
з приводу вселення його в квартиру
АДРЕСА_1 не звертався (а.с. 21).

З огляду на вказане, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, а тому відповідача ОСОБА_2
слід визнати таким, що втратив право на
користування житловою площею, а саме:
квартирою АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
присуджує до стягнення з відповідача
на користь позивача судові витрати по
сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60
коп., які сплачено позивачем за подання
позову до суду, виходячи із суми
позовних вимог, які задоволено судом.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 41
Конституції України, ст.ст. 316, 317, 321, 391,
405 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11,
57-60, 64, 74, 76, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228,
232, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право на користування житловим
приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у сумі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в
разі закінчення вищезазначених
строків або після розгляду справи
апеляційним судом, якщо його не
скасовано.

С у д д я: