Єдиний унікальний номер 724/467/14-ц
Номер провадження 2/725/617/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2014 року
м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.
Чернівці в складі:

Головуючого - судді: Войтуна О.Б.

при секретарі: Ільєвській О.С.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5 про відшкодування майнової та
моральної шкоди.

Посилався на те, що постановою
заступника начальника відділу СВ УМВС
України в Чернівецькій області було
закрито кримінальне провадження,
внесене до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №0001185 від 24.12.2013
року за ст.190 ч.4 КК України по факту
вчинення ОСОБА_5 шахрайського
заволодіння коштами громадянина Сирії
ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю в його
діях складу злочину та наявністю
невирішених цивільно-правових
відносин.

Зазначив, що 04.12.2013 року він поїхав на
склад до с.Зарожани, Хотинського
району, де в офісному приміщенні та в
присутності ще одного громадянина
Туреччини, надав ОСОБА_5 грошові кошти в
сумі 70000 доларів США на закупівлю
грецького горіха, який, в подальшому,
мав бути поставлений йому. Жодних
документів із вказаного приводу між
ними не складалося, однак вважає, що між
ними було укладено усний договір
поставки. Під час передачі грошових
коштів також були присутні дружина
відповідача та охоронець складу.

ОСОБА_5 отримав грошові кошти,
перерахував їх, однак розписки він не
написав, оскільки на той час ніяких
суперечок по поставкам товару між ними
не виникало, вони довіряли один одному.

09.12.2013 року відповідач без будь-яких
попереджень вивіз із складського
приміщення горіх, який мав бути
поставлений позивачу та горіх, вагою 4,5
тонн, що належав особисто йому.

В подальшому, ОСОБА_5 повідомив його, що
не може виконати усний договір
поставки товару, оскільки вважає, що з
ним не розрахувався ОСОБА_4 за поставу
горіха ще в листопаді 2013 року.

Вважає, що факт отримання грошових
коштів ОСОБА_5 та невиконання останнім
взятих на себе зобов'язань
підтверджується зібраними в ході
досудового розслідування доказами.

Таким чином, ОСОБА_5 заподіяв йому
матеріальну шкоду у розмірі 70000 доларів
США, що згідно офіційного курсу НБУ
становить 697186 гривень.

В добровільному порядку відповідач
відмовляється відшкодувати завдану
шкоду.

Крім того, зазначив, що незаконними
діями відповідача йому була заподіяна
моральна шкода, оскільки у зв'язку з
неповерненням коштів він зазнав
душевних страждань, у зв'язку з
розслідуванням даної справи змушений
був постійно перебувати на території
України у зв'язку з чим порушені його
нормальні життєві зв'язки. Завдану
моральну шкоду оцінює в 20000 гривень.

На підставі ст.ст.11,16, 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК
України просив стягнути з ОСОБА_5 на
його користь 70000 доларів США, що згідно
офіційного курсу НБУ становить 697186
гривень в рахунок відшкодування
майнової шкоди та 20000 гривень в рахунок
відшкодування моральної шкоди. Також
просив стягнути на його користь
понесені судові витрати.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав та
підтвердив, викладені в ньому
обставини. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнав. Пояснив, що
будь-які кошти ОСОБА_5 позивачем не
передавались, у договірних відносинах
між собою сторони не перебували. Крім
того, зазначив, що посилання позивача
на постанову органу дізнання від 11.03.2014
року є безпідставним, оскільки факти
встановлені нею не є преюдиціальними.
Просив відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові матеріали
цивільної справи, суд приходить до
наступного.

Підстави, умови, порядок відшкодування
шкоди встановлені Главою 82 Цивільного
кодексу України.

Позивач як на підставу своїх вимог
посилався на ст.ст. 11,16, 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК
України.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Отже, для відшкодування шкоди за
правилами ст. 1166 ЦК України необхідно
довести: неправомірність поведінки
особи; наявність шкоди; причинний
зв'язок між протиправною поведінкою та
шкодою, тобто шкода має виступати
об'єктивним наслідком поведінки
завдавача шкоди; наявність вини
завдавача шкоди.

Наявність всіх вищезазначених умов є
обов'язковим для прийняття судом
рішення про відшкодування завданої
шкоди.

Як було встановлено судом, постановою
заступника начальника відділу СУ УМВС
України в Чернівецькій області від
11.03.2014 року було закрито кримінальне
провадження, внесене до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за
№0001185 від 24.12.2013 року, за ст.190 ч.4 КК
України по факту вчинення ОСОБА_5
шахрайського заволодіння коштами
громадянина Сирії ОСОБА_3 у зв'язку з
відсутністю в діях ОСОБА_5 складу
злочину та наявністю невирішених
цивільно-правових відносин, в порядку
ст.284 п.2 КПК України (а.с.12-13).

За змістом ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Таким чином, посилання позивача в
якості доказу на підтвердження факту
отримання від нього грошових коштів
ОСОБА_5 в розмірі 70000 доларів США та
невиконання останнім взятих на себе
зобов'язань - на постанову органу
дізнання від 11.03.2014 року та інші докази,
зібрані в ході досудового
розслідування, не може бути прийняте до
уваги судом, оскільки зазначена
обставина відповідно до ст.61 ЦПК
України не є такою, що не підлягає
доказуванню та повинна бути
встановлена судом на підставі належних
та допустимих доказів по справі під час
судового розгляду.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Положеннями ч.2 ст.59 ЦПК України
визначено, що обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Всупереч наведеним нормам Закону,
позивачем не було надано доказів на
підтвердження неправомірних дій
відповідача, наслідок яких йому було
завдано шкоду, а тому суд не вбачає
підстав для застосування до спірних
правовідносин норм статей 1167, 1168, 1192 ЦК
України.

Натомість, суд враховує, що ОСОБА_3 у
поданій заяві посилався на те, що між
ним та ОСОБА_5 склались фактичні
договірні відносини по договору
поставки, на виконання якого ним було
передано відповідачу кошти в сумі 70000
доларів США.

Так, відповідно до ст.712 ЦК України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця для
використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не
пов'язаних з особистим, сімейним,
домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

За змістом ст.206 ЦК України, усно можуть
вчинятися правочини, які повністю
виконуються сторонами у момент їх
вчинення, за винятком правочинів, які
підлягають нотаріальному посвідченню
та (або) державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

У письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу (стаття
208 ЦК України).

Аналізуючи положення зазначених
статей, суд зазначає, що договір
поставки не є тим правочином, який
повністю виконується сторонами у
момент його вчинення, а тому його слід
вчиняти у письмовій формі.

Положеннями частини другої статті 218 ЦК
України визначено, що у разі
заперечення однією із сторін факту
вчинення правочину або оспорювання
окремих його частин може доводитися
письмовими доказами, засобами аудіо-,
відеозапису та іншими доказами.
Рішення суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків.

Разом з тим, позивачем на підтвердження
наявності договірних відносин із
відповідачем доказів надано не було.

Суд не приймає до уваги посилання
представника позивача в якості доказу
на підтвердження вчинення правочину на
покази ОСОБА_5, що були дані ним в ході
досудового слідства (протокол допиту
свідка від 27.02.2014 року - а.с.24-27), оскільки
відповідно до положень ст.ст.176, 179, 212
ЦПК України суд заслуховує пояснення
сторін безпосередньо під час судового
розгляду і лише вони можуть бути
прийняті до уваги судом.

Крім того, суд зауважує, що згідно норм
Закону сторонами договору поставки є
фізичні особи, які здійснюють
підприємницьку діяльність. Проте, в
матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження того, що сторони є
суб'єктами підприємницької діяльності.

На підставі наведено, суд приходить до
висновку про недоведеність позовних
вимог про стягнення з ОСОБА_5 майнової
шкоди в сумі 70000 доларів США.

Щодо позовних вимог позивача про
відшкодування завданої моральної
шкоди слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або
іншими ушкодженнями здоров'я; у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку зі знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала
за наявності її вини.

Разом з тим, судом не було встановлено
факту вчинення будь-яких неправомірних
дій відносно ОСОБА_3, внаслідок яких
були порушені його права, а отже
відсутні докази завдання моральної
шкоди позивачу.

Враховуючи те, що судом не було
встановлено порушення прав позивача, а
тому підстави для покладення на
відповідача обов'язку відшкодувати
моральну шкоду ОСОБА_3 відсутні.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до переконливого висновку,
що ОСОБА_3 не довів наявність умов,
передбачених ст.1160 ЦК України для
покладення на ОСОБА_5 відповідальності
за майнову шкоду, а також підстав для
відшкодування моральної шкоди
позивачу, оскільки порушення його прав
судом встановлено не було, а тому
вважає, що позов необґрунтований та
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.22, 23, 1166, 1168, 1192 ЦК
України, ст.ст.8, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І
Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5
про відшкодування майнової та
моральної шкоди - відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Чернівецької області через
Першотравневий районний суд
м.Чернівці.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
О. Б. Войтун