Номер провадження: 22-ц/785/6335/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.

суддів - Парапана В.Ф.,
Драгомерецького М.М.

при секретарі - Орловій С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ширяївського районного суду Одеської
області від 21 травня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя
особа служба у справах дітей
Ширяєвської районної державної
адміністрації Одеської області про
усунення перешкод у спілкуванні та
вихованні малолітньої дитини від
спільного шлюбу та визначення способів
спілкування та виховання дитини у
певний час,

встановила:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду
з позовом в якому просить суд
зобов'язати відповідача - ОСОБА_2
усунути перешкоди в спілкуванні з
сином - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
визначити такі способи його участі у
вихованні дитини: надання можливості
безперешкодно відвідувати сина та
спілкуватись за місцем його проживання
в АДРЕСА_2, у будні дні, у вихідні дні
(субота, неділя) за місцем його
проживання -АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та
його представник позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, пояснивши,
що 21 листопада 2009 року він зареєстрував
шлюб з ОСОБА_5 Від цього шлюбу у них є
дитина - ОСОБА_4 Однак спільне життя між
ними не склалось і згідно рішення
Іванівського районного суду від 11.06.2012
року шлюб було розірвано. Колишня
дружина виїхала проживати до своїх
батьків в с. Катерино-Платонівка
Ширяївського району Одеської області
разом з сином, де й проживає до цього
часу. Після припинення шлюбних
відносин, він з метою виконання своїх
батьківських обов'язків, неодноразово
намагався зустрітися з сином,
спілкуватися з ним, але відповідач
систематично перешкоджає спілкуванню
з ним, посилаючись на те, що він
негативно впливає на нього. Колишня
дружина постійно створює конфліктні
ситуації, ображає в присутності дитини
та інших людей, а потім звертається до
органів внутрішніх справ, нібито він її
ображає. Він намагався вияснити в який
спосіб та яким чином він негативно
впливає на дитину, але ОСОБА_2 пояснити
не може. Також він звертався до
сільського голови з клопотанням
вплинути на ОСОБА_2, щоб вона не чинила
перепони в спілкуванні з дитиною, але
результатів не було. В жовтні 2012 року
він звернувся до комісії з питань
захисту прав дитини Ширяївської РДА
щодо надання можливості спілкувати з
дитиною та в грудні було винесено
рішення на його користь. Однак,
відповідач проігнорувала це рішення
комісії.

Він офіційно працює, отримує
заробітну плату, нової сім'ї не створив,
сплачує аліменти на утримання дитини,
за місцем проживання характеризується
позитивно. Посилання відповідача на те,
що він завдав їй тілесних ушкоджень, не
відповідають дійсності, та Іванівським
PB ГУМВС України в Одеській області
двічі відповідачеві було відмовлено в
порушенні кримінального провадження
відносно нього. На підставі
викладеного просили позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та її представник в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали в повному обсязі та пояснили,
що вона, ОСОБА_2, не згодна давати
побачення з сином, так як ОСОБА_3
негативно впливає на дитину, дозволяє
йому гратися в комп'ютерні ігри. До неї,
як до колишньої дружини ставиться
негативно.

Представник органу опіки та
піклування позовні вимоги підтримала
та пояснила, що при вирішенні питання
щодо визначення часу спілкування з
дитиною запрошувались дві сторони. Але
ОСОБА_2 на засідання не з'явилася.
Вирішуючи питання, були враховані
інтереси всіх сторін, перш за все
інтереси дитини. Дійсно, між подружжям
виник конфлікт, проте батько також має
право на спілкування з дитиною.

Рішенням суду позов задоволений
частково. Було зобов'язано ОСОБА_2
усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3
у спілкуванні з сином ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та визначено йому способи
у спілкуванні та вихованні дитини один
раз кожної середи тижня та один раз на
місяць з 9 години суботи до 18 години
неділі за місцем проживання ОСОБА_3:
АДРЕСА_1. В іншій частині позовних вимог
було відмовлено.

Не погодившись з вказаним
рішенням ОСОБА_2 звернулася з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати це рішення, та постановити
нове, яким відмовити у задоволенні
позову у повному обсязі, посилаючись
при цьому на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає у зв'язку з тим,
що районний суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази згідно ст.ст. 10,
60, 212 ЦПК України, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин, та застосував необхідні
норми матеріального права.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно
були встановлені наступні обставини.

Статтею 151 Сімейного Кодексу
України передбачено, що батьки мають
переважне право перед іншими особами
на особисте виховання дитини. Батьки
мають право обирати форми та методи
виховання, крім тих які суперечать
закону, моральним засадам суспільства.

Статтею 153 Сімейного Кодексу
України передбачено, що мати, батько, та
дитина мають право на безперешкодне
спілкування між собою, крім випадків,
коли таке право обмежено законом.

Статтею 155 Сімейного Кодексу
України передбачено, що здійснення
батьками своїх прав та обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності.

Згідно частини 2 ст. 157 СК України
той з батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

Відповідно до ст. 159 Сімейного
кодексу України, якщо той із батьків, з
ким проживає дитина, чинить перешкоди
тому з батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення Цих перешкод.

Стаття 9 Конвенції прав дитини
передбачає право дитини, яка
розлучається з одним чи обома батьками,
підтримувати на регулярній основі
особисті відносини і прямі контакти з
обома батьками, за винятком випадків,
коли це не суперечить найкращим
інтересам дитини. Дитина має право на
отримання інформації про відсутніх
батьків, якщо це не завдає шкоди її
психічному і фізичному здоров'ю.

Встановлюючи певний порядок
спілкування позивача з дитиною, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
із вимог ст.ст. 11,15 Закону «Про охорону
дитинства», які регулюють права дитини
та її батьків, і насамперед, право
дитини на регулярні особисті стосунки
з батьками та прямі контакти з ними.

Жодної негативної офіційної
характеристики особи позивача суду не
надано, дані про зловживання спиртними
напоями та відомості про психічні вади
позивача також відсутні.

За таких обставин колегія суддів
також не вбачає, передбачених законом
підстав, для обмеження спілкування
батька з дитиною.

Суд першої інстанції, виконавши
всі вимоги цивільно-процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з діючими нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин,
та дійшов до вірного висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довела обставини, на
які посилалася як на підставу своєї
апеляційної скарги.

Твердження апелянта в
апеляційній скарзі про те, що рішення
суду першої інстанції не відповідає
вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі
доводи не спростовують висновків суду
і не містять підстав для висновків про
порушення або неправильне
застосування судом норм права, які
привели до неправильного вирішення
справи.

Тому, на думку колегії суддів,
справа розглянута по суті правильно,
законних підстав для скасування чи
зміни рішення суду першої інстанції
немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308,
313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити, рішення Ширяївського
районного суду Одеської області від 21
травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції може бути оскаржена в
касаційному порядку до касаційного
суду протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою.

Головуючий
Р.Д. Громік

Судді
М.М. Драгомерецький

В.Ф. Парапан