ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/1594/14-ц
Провадження № 2/210/1169/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"07" жовтня 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу в складі:

головуючого - судді
Сільченко В.Є.

при секретарі
Бендас І. І.

за участю представника позивача
ОСОБА_2

за участю представника відповідача
Ременюк Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг», про
стягнення моральної шкоди спричиненої
смертю чоловіка, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з
вищезазначеним позовом. В
обґрунтування своїх позовних вимог,
посилається на те, що 18.03.1972 року між нею
та ОСОБА_5 укладено шлюбу. В шлюбі
народилось двоє дітей, жили дружньо,
кохали один одного. З 28 років ОСОБА_5
почав працювати на комбінаті
«Криворіжсталь» ім. В. І. Леніна
(правонаступником якого є ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг»). З 24.07.1978
року по 14.03.1988 року ОСОБА_5 працював в
доменному цеху №2 газорізником,
електрозварювальником ручної зварки 5
розряду, горновим 6 розряду. З 1997 року у
ОСОБА_5 почав погіршуватись стан
здоров'я, постійно хворів простудними
захворюваннями (бронхітом), постійно
підвищена температура тіла, задишка,
хрипи та приступообразний кашель,
слабкість всього організму.09.12.2004 року
рішенням лікувально-експертної
комісії Української
науково-діслідного інституту
промислової медицини ОСОБА_5
встановлено діагноз - хронічне
обструктивне захворювання легень
першої стадії (хронічний обструктивний
бронхіт, емфізема легень першої
стадії). Актом розслідування
професійного захворювання №72 від
21.12.2004 року було встановлено винних в
заподіянні шкоди здоров'ю ОСОБА_5, а
саме адміністрацію доменного цеху №2
комбінату «Криворіжсталь». Висновком
медико-соціальної експертної комісії
було встановлено 20 % втрати професійної
працездатності, при наступному
пересвідчені в стані здоров'я ОСОБА_5
покращень не відбулось, тому 18.04.2006 року
підтверджено 35 % втрати професійної
працездатності на безстроковий термін.
Визнано інвалідом 3 групи. ОСОБА_5 помер
в 63 роки. У зв'язку з цим позивач просить
суд стягнути з відповідача компенсацію
за моральну шкоду в зв'язку зі смертю
чоловіка в розмірі 250000 гривень.

Представник позивача позов підтримала
в повному обсязі просила задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнала, пояснила, що ОСОБА_5 працював
на інших підприємствах зі шкідливим
умовами праці.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Так, судом встановлено, ОСОБА_4
перебувала в шлюбі з ОСОБА_5 18.03.1972 року
(а.с. 31).

ОСОБА_5 почав працювати на комбінаті
«Криворіжсталь» ім. В. І. Леніна
(правонаступником якого є ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг»). З 24.07.1978
року по 14.03.1988 року ОСОБА_5 працював в
доменному цеху №2 газорізником,
електрозварювальником ручної зварки 5
розряду, горновим 6 розряду (а.с. 9-11).

З 1997 року у ОСОБА_5 почав погіршуватись
стан здоров'я, постійно хворів
простудними захворюваннями
(бронхітом), постійно підвищена
температура тіла, задишка, хрипи та
приступообразний кашель, слабкість
всього організму (а.с. 15-16).

Актом розслідування професійного
захворювання №72 від 21.12.2004 року, в
пункті 16 встановлено, що виконання
робіт за вищевказаними професіями
проводились чоловіком в зоні дії машин
і обладнання, на робочому місці мали
випадки порушення нормативного
провітрювання та несистематичного
задіювання комплексу пилоподавлення,
запиленість та загазованість повітря
робочої зони перевищувала
гранично-допустимі концентрації в
декілька разів. В пункті 19 Акту вказано
винних в заподіянні шкоди здоров'ю
ОСОБА_5, а саме адміністрація
Криворізького управління №216
«Металургмонтаж», Управління №236
«Дніпрометалургмонтаж», доменного
цеху №2 комбінату «Криворіжсталь»,
шахти «Саксагань» РУ ім. Дзержинського,
шахти «Родіна» ВАТ «КЗРК». Встановлено
порушення ст. 13 ЗУ «Про охорону праці»
(а.с. 12-13).

Відповідно до ст. ст. 1, 3; ст. 43, частини
першої та другої ст.46 Конституції
України Україна як соціальна держава,
зміст і спрямованість діяльності якої
визначають права і свободи людини та їх
гарантії, проголосила право громадян
на належні, безпечні і здорові умови
праці, соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що
«Забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган».

Стаття 13 Закону України «Про охорону
праці», яка регулює управління
охороною праці та обов'язок
роботодавця, встановлює, що
роботодавець зобов'язаний створити на
робочому місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Відповідно до санітарно-гігієнічної
характеристики умов праці
Саксаганської СЕС від 08.11.2004 року на
робочому місці на підприємстві
«Криворіжсталь» в доменному цеху №2
ОСОБА_5 підпадав під дію запиленості та
загазованості повітря робочої зони та
несприятливого мікроклімату (а.с. 26-27).

Висновком медико-соціальної
експертної комісії було встановлено 20 %
втрати професійної працездатності (а.с.
14), при наступному пересвідчені в стані
здоров'я ОСОБА_5 покращень не відбулось,
тому 18.04.2006 року підтверджено 35 % втрати
професійної працездатності на
безстроковий термін. Визнано інвалідом
3 групи.

Згідно висновку лікарської-експертної
комісії Української НДІ промислової
медицини від 26.12.2013 року ОСОБА_5
встановлено діагноз - хронічне
обструктивне захворювання легень
другої стадії (пиловий бронхіт другої
стадії, емфізема легень другої стадії)
ускладнене центральним раком лівого
головного бронха лівої легені.
Легенева недостатність
другого-третього ступеня (а.с. 17).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в віці 63
роки (а.с. 32).

Довідкою розширеної експертної
комісії від 19.02.2014 року встановлено
причинний зв'язок смерті ОСОБА_5 з
професійним захворюванням (а.с. 30).

Відповідно до ст. 1,8, 16 Закону України
«Про об'єкти підвищеної небезпеки» від
18.01.2001 року № 2245 - 111 «Шкода (в тому числі
моральна), заподіяна фізичним чи
юридичним особам внаслідок аварії, що
сталася на об'єкті підвищеної
небезпеки, незалежно від вини суб'єкта
господарської діяльності, у власності
або користуванні якого перебуває
об'єкт підвищеної небезпеки,
відшкодовується суб'єктом
господарської діяльності цим особам у
повному обсязі, крім випадків, коли
аварія виникла внаслідок непереборної
сили або з умислу потерпілого». Згідно
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про ідентифікацію та декларування
безпеки об'єктів підвищеної небезпеки»
підприємство - відповідач Публічне
акціонерне товариство «АрселорМіттал
Кривий Ріг» являється об'єктом
підвищеної небезпеки.

Таким чином, суд не може погодитися із
запереченнями представника
Відповідача, оскільки матеріалами
справи встановлено, що саме Відповідач
є особою, яка несе відповідальність по
відшкодуванню моральної шкоди
Позивачці.

У зв'язку зі смертю чоловіка позивачка
перенесла душевні страждання та
переживання. 42 роки подружнього життя,
ОСОБА_5 був главою родини, найкращим
другом для дружини, допомагав порадами,
був захисником. Виховували двох дітей,
зростали онуки, разом раділи життю. Все
робили вдвох, разом їздили на дачу,
займались господарськими справами, але
все частіше ОСОБА_5 скаржився на
фізичні недомагання, приступи задухи,
почав постійно проходити лікування.
Разом з ним ОСОБА_4 морально страждала,
оскільки помічала як він згасає,
хвороба щоденно забирала його сили. В
останні два роки перед смертю, в стані
здоров'я ОСОБА_5 відбулась негативна
динаміка перебігу захворювання,
виникла легенева недостатність.
Постійно потребував стороннього
нагляду, не був здатний до
самообслуговування, внаслідок задишки,
були постійні запаморочення. Весь час
ОСОБА_4 допомагала чоловікові, хоча їй
було страшно прокидатись, оскільки
вона не знала чи буде він дихати, чого
очікувати вранці.

З урахуванням викладених обставин та
наданих в порядку ст. 60 ЦПК України
доказів, суд вбачає наявність
спричинення позивачці моральної шкоди.

Згідно ч. 2 ст.1168 ЦК України моральна
шкода завдана смертю фізичної особи,
відшкодовується її чоловікові
(дружині), батькам (усиновлювачам),
дітям (усиновленим), а також особам, які
проживають з нею однією сім'єю, тобто
моральна шкода, завдана членам сім'ї та
іншим особам, які мають на це право,
смертю працівника згідно ч.2 ст.1162 ЦК
України відшкодовується роботодавцем.

Конституційний Суд України в абаці 9 п.5
Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові
виплати) зазначив, що скасування норм
Закону України №1105-Х1У „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричини втрату
працездатності" в частині
відшкодування моральної шкоди
потерпілим Фондом соціального
страхування від нещасних випадків, не
тягне за собою порушення прав громадян
на відшкодування моральної шкоди,
оскільки ст..67 ЦК України їм надано
право на відшкодування моральної шкоди
за рахунок власника або уповноваженого
органу (роботодавця).

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31 березня 1995 року
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» передбачено, що відповідно до
загальних підстав цивільно - правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової )
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Вирішуючи питання про розмір
відшкодування моральної шкоди (суму її
компенсації), судом враховано тяжкість
завданої позивачеві моральної шкоди,
глибину, тривалість та характер
моральних та фізичних страждань, їх
інтенсивність та довготривалість, стан
його здоров'я, тяжкість трудового
каліцтва та професійного захворювання,
настання у зв'язку з цим негативних
змін у його житті, необхідність
лікування, втрату у зв'язку з цим
життєвих зв'язків, істотність
вимушених змін у його життєвих
стосунках, що вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обсяг втрати позивачем
працездатності унаслідок трудового
каліцтва та профзахворювання. При
цьому суд виходить із засад розумності,
виваженості та справедливості, що
відповідає вимогам п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 "Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди".

Тому суд вважає, що сума компенсації
спричиненої позивачеві моральної
шкоди повинна складати 40000,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення 250000,00 грн., то
суд вважає, що така сума належним чином
не вмотивована, є завищеною і не
відповідає тяжкості та характеру
завданої позивачеві шкоди.

На підставі викладеного, та керуючись
ст. 1, 3, 43, 46 Конституції України, ст. 153
КЗпП України, ст. 11, 15, 16, 23, 1167, 1168 ЦК
України, ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИР I ШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг», про
стягнення моральної шкоди спричиненої
смертю чоловіка - задовольнити
частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»
на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, компенсацію за спричинену
моральну шкоду, в зв'язку зі смертю
чоловіка, в розмірі 40000,00 грн (сорок
тисяч гривень).

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»
на користь держави судовий збір в
розмірі 243, 60 грн. (двісті сорок три
гривні 60 копійок).

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів
з дня проголошення рішення до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Дзержинський районний
суд м. Кривого Рогу.

Суддя:
В. Є. Сільченко