АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6197/14
Головуючий 1 інст. -
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 13» жовтня 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової
Л.В., Яцини В.Б.,

при секретарі: Кривошеіної
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в режимі
відеоконференції справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Куп'янського міськрайонного суду
Харківської області від 28 липня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«ДНІПРОВТОРСТАЛЬМЕТ» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з зазначеним та у подальшому
уточненим позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ДНІПРОВТОРСТАЛЬМЕТ». В обґрунтування
свого позову посилався на те, що 01.06.2011
року він був прийнятий на посаду
контролера контрольно-перепускного
пункту ТОВ «ВТОРМЕТ ХАРКІВ». 01.10.2012 року
був переведений на посаду контролера
контрольно-перепускного пункту до ТОВ
«ДНІПРОВТОРСТАЛЬМЕТ». 07.06.2013 року його
звільнено із займаної посади на
підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Зазначив,
що з березня 2013 року по дату звільнення
заробітної плати він не отримував,
остаточний розрахунок при звільненні
відповідач з ним не провів та трудову
книжку отримав на руки лише 06.11.2013 року.
Зазначив, що з січня 2013 року його
щомісячна заробітна плата склала 1154,50
грн. Станом на 07.07.2014 року невиплачена
йому заробітна плата становила 4895,04
грн., затримка виплати заробітної плати
з 07.06.2013 року по 07.07.2014 року за 266 робочих
днів (при середньоденній заробітній
платі - 56,59 грн.) становила 15052,94 грн.,
індекс інфляції за час прострочення -
538,45 грн. Вважав, що у зв'язку з
неотриманням трудової книжки
своєчасно, йому завдано моральну шкоду,
яку він оцінив у 5000,00 грн. Просив
стягнути з ТОВ «ДНІПРОВТОРСТАЛЬМЕТ» на
його користь заборгованість по
заробітній платі у розмірі 4895,04 грн.,
середній заробіток за весь час
затримки виплати заробітної плати у
розмірі 15052,94 грн., інфляційні витрати у
розмірі 538,45 грн., витрати за надання
правової допомоги у розмірі 500,00 грн. та
моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області від 28 липня 2014
року виключено ОСОБА_2 як третю особу.

Рішенням Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області від 28 липня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просив
рішення суду - скасувати, задовольнити
позов. При цьому посилався на неповне
з`ясування судом обставин справи, що
мають значення для справи, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, на порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Вважав, що суд не надав належної оцінки
доказам у справі, не звернув уваги на
те, що відповідач повернув йому трудову
книжку під час розгляду справи в суді,
не провів з ним остаточного розрахунку.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги вважає, що апеляційну скаргу
ОСОБА_1 необхідно задовольнити
частково, рішення суду - скасувати.

При цьому судова колегія виходить з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не довів, що його право
порушено.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що з 01.10.2012 року
ОСОБА_1 працював у відповідача на
посаді контролера контрольно -
пропускного пункту. 07.06.2013 року його
звільнено з займаної посади за згодою
сторін. Трудову книжку він отримав
06.11.2013 року. Остаточного розрахунку з
ОСОБА_1 до теперішнього часу не
проведено.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України
передбачено, що в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні сплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Отже, непроведення з вини власника або
уповноваженого ним органу розрахунку з
працівником у зазначені строки є
підставою для відповідальності,
передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто
виплати працівникові його середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Із матеріалів справи вбачається, що
щомісячна заробітна плата ОСОБА_1
склала 1154,50 грн., середньоденна
заробітна плата - 57,73 грн. За січень -
червень 2013 року йому нараховано 7204, 04
грн., за січень, лютий 2013 року сплачено
2309,00 грн. Залишок невиплаченої
заробітної плати склав 4895, 04 грн.
Затримка невиплати заробітної плати з
07.06.2013 року по липень 2014 року склала 266
робочих днів, сума невиплати становила
- 15356,18 грн.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та
його представник пояснили, що дійсно
ОСОБА_1 не отримав остаточного
розрахунку при звільненні, трудову
книжку він отримав під час розгляду в
суді першої інстанції. При цьому
звернули увагу суду на те, що при
розрахунку середньоденної заробітної
плати та середнього заробітку за весь
час затримки невиплати заробітної
плати ними зроблено арифметичну
помилку, тому просили вважати
правильним середньоденну заробітну
плату - 57,73 грн., середній заробіток за
весь час затримки невиплати заробітної
плати - 15356,18 грн.

Відповідно ст. 34 Закону України «Про
оплату праці» від 24.03.1995 року із змінами
та доповненнями компенсація
працівникам втрати частини заробітної
плати у зв'язку із порушенням строків
її виплати провадиться відповідно до
індексу зростання цін на споживчі
товари і тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених
строків виплати заробітної плати
працівникові надається право на
компенсацію відповідно до Закону
України «Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати», за яким
компенсація громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати провадиться у разі затримки
на один і більше календарних місяців
виплати доходів, нарахованих
громадянам за період, починаючи з дня
набрання чинності цим Законом. Під
доходами в цьому Законі слід розуміти
грошові доходи громадян, які вони
одержують на території України і які не
мають разового характеру: пенсії,
соціальні виплати, стипендія,
заробітна плата та інші.

Відповідно до Положення про порядок
проведення компенсації працівникам
втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням термінів їх
виплати, який затверджено постановою
Кабінету Міністрів України від 20
грудня 1997 року № 1427 (зі змінами,
внесеними згідно з постановою
Кабінету Міністрів України від 23
квітня 1999 року № 692) компенсація
провадиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати
заробітної плати, нарахованої
працівникові за період роботи,
починаючи з 01 січня 1998 року, якщо індекс
цін на споживчі товари і тарифів на
послуги за цей період зріс більш як на
один відсоток. Сума компенсації
обчислюється шляхом множення суми
нарахованої, але не виплаченої
працівникові заробітної плати за
відповідний місяць (після утримання
податків і платежів) на коефіцієнт
приросту споживчих цін. Коефіцієнт, за
який виплачується заробітна плата, та
коефіцієнтом 1. Зведений індекс
інфляції за час прострочення складає з
липня 2013 року по травень 2014 року
(100,1%х100,2%х100,5%х100,2%х100,6%х100,4%,101,0%х102,4%х103,4%х
102,8%) - 111,0%, компенсація втрати частини
заробітної плати з урахуванням індексу
споживчих цін становила 538,45 грн.

Посилання ТОВ «ДНІПРОВТОРСТАЛЬМЕТ» на
те, що до теперішнього часу
підприємство під час зміни його
керівництва не отримало від колишнього
керівництва документи, тому в
задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно
відмовити, судовою колегією не
приймаються, оскільки ці посилання не є
обґрунтованими, доказами відповідно до
ст. ст. 58, 59 ЦПК України не підтверджені
та не спростовують вину підприємства
та позовні вимоги ОСОБА_1

Погоджується судова колегія і з
вимогами ОСОБА_1 щодо відшкодування
моральної шкоди, оскільки ОСОБА_1
протягом року намагався поновити свої
порушені права щодо отримання належних
йому виплат, звернувся до суду, що
призвело до певних моральних
страждань. Проте, її розмір виходячи з
вимог ст. 237-1 КЗпП України та пункту 13
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної шкоди» № 4
від 31 березня 1995 року, принципу
справедливості та глибини моральних
страждань ОСОБА_1 вважає завищеним і
зменшує його з 5000,00 грн. до 500,00 грн.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні
позову, суд першої інстанції на
зазначене та вимоги закону уваги не
звернув, всупереч вимогам пунктів 1, 4 ч.1
ст.309 ЦПК України неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, порушив і неправильно
застосував норми матеріального і
процесуального права, що є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
про задоволення позову.

Судові витрати, зокрема витрати,
пов'язані з наданням правової допомоги
в сумі 500,00 грн., які підтверджені
документально, підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

Питання щодо стягнення судового збору
в розмірі 351,20 грн. (229,40+121,80) вирішено
відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України
та Закону України «Про судовий збір»
від 08.07.2011 року із змінами та
доповненнями.

Керуючись ст. ст. 303,304, п. 2 ч.1.ст. 307, п. п.
1, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч.2.ст. 314, ст.ст. 316, 317,
319 ЦПК України, судова колегія, -

в и
р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області від 28 липня 2014
року - скасувати.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«ДНІПРОВТОРСТАЛЬМЕТ» на користь
ОСОБА_1 4895,04 грн. заборгованості по
заробітній платі з березня 2013 року по 07
червня 2013 року; 15356,18 грн. середнього
заробітку за весь час затримки виплати
заробітної плати; 538, 45 грн. компенсації
втрати частини заробітної плати, 500,00
грн. витрат за надання правової
допомоги, 500,00 грн. моральної шкоди та 351,
20 грн. судового збору на користь
держави.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя
Судді колегії