АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2350/2014
інстанції Яценко О.М.
Доповідач: Прокопчук Л.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року вересня місяця 17 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Прокопчук
Л.П.Суддів:Полікарпової О.М. Базіль
Л.В.При секретарі: Мироненко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Цюрупинського районного суду
від 05 червня 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_5 про звернення стягнення,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2012 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» звернулося до суду з
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що за кредитно-заставним договором від
20 лютого 2008 року ОСОБА_5 отримав кредит
у розмірі 24 449,12 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 15,48% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення до 19 лютого 2013
року.

В забезпечення виконання умов
кредитного договору між позичальником
і банком 20 лютого 2008 року укладено
договір застави, згідно з яким ОСОБА_5
передав у заставу належний йому на
праві власності автомобіль ЗАЗ модель
110307-40, 2008 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1.

Відповідач не виконував взятих на себе
договірних зобов'язань і тому станом
на 24 липня 2012 року утворилась
заборгованість у сумі 22 186,43 грн., в
рахунок якої позивач просив звернути
стягнення на предмет застави.

Рішенням Цюрупинського районного суду
від 05 червня 2014 року у задоволенні
позовних вимог публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про
звернення стягнення відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк» подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просило його
скасувати і ухвалити нове про
задоволення позову банку.

На апеляційну скаргу ОСОБА_5 подав
письмові заперечення, вказуючи на її
необґрунтованість.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник банку
апеляційну скаргу підтримала з
підстав, викладених у ній.

Вважаючи рішення суду законним і
обґрунтованим, ОСОБА_5 і його
представник просили відхилити
апеляційну скаргу, а рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги , колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що 20 лютого 2008 року
між публічним акціонерним товариством
комерційний банк «Приватбанк» і ОСОБА_5
був укладений кредитно-заставний
договір, за яким ОСОБА_5 отримав кредит
у сумі 24 449,12 грн. з кінцевим терміном
повернення 19 лютого 2013 року та зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 15,48% річних на суму
залишку заборгованості.

В забезпечення виконання умов
кредитно-заставного договору
позичальник згідно з договором застави
від 20 лютого 2008 року передав належний
йому на праві власності легковий
автомобіль ЗАЗ, модель 110307-40, 2008 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що зазвичай
ставляться.

Із позовної заяви та позиції
представника банку в судовому
засіданні вбачається, що
заборгованість ОСОБА_5 за
кредитно-заставним договором від 20
лютого 2008 року виникла в результаті
підвищення банком в односторонньому
порядку відсоткової ставки з 15,48% до
27,12%. Це ж підтверджується і листом
банку від 21.02.2011 року, що був
адресований позичальнику /а.с. 62/.

Відповідно до п.6.3.1 кредитно-заставного
договору банк має право збільшувати
розмір процентної ставки за
користування кредитом при зміні
кон'юнктури ринку грошових ресурсів в
Україні, а саме: зміни курсу долара США
до гривні більш ніж на 10% у порівнянні з
курсом долара США до гривні,
встановленого Національним банком
України на момент укладення даного
договору; зміні облікової ставки
Національним банком України; зміні
розміру врахувань у
страховий/резервний) фонд або зміні
середньозваженої ставки по кредитах
банків України у відповідній валюті (за
статистикою Національного банку
України). При цьому банк надсилає
позичальникові письмове повідомлення
про зміну процентної ставки протягом 7
календарних днів з дати вступу в
чинність зміненої процентної ставки.

Отже за змістом вказаних умов договору
сторони погодили право банку в
односторонньому порядку збільшувати
процентну ставку за певних умов.

Однак збільшення відсоткової ставки
допускається лише за умови дотримання
банком визначеної договором процедури.

Із долученого до апеляційної скарги
розпорядження від 25 грудня 2008 року «Про
зміну процентної ставки по діючим
кредитам бізнесов Іпотечне
кредитування, Авто в кредит, виданих в
гривні» вбачається, що позичальникам
річна процентна ставка збільшена до 30%.

Цим же розпорядженням зобов'язано в
строк до 31.12.2008 року надати в
операційний департамент в
електронному вигляді шаблони
листів-повідомлень з прив'язкою до баз
клієнтів, а операційному департаменту
в строк 3 робочих днів після отримання
бази по шаблону (на українській мові)
здійснити надсилання листів
позичальникам /а.с. 213-214/.

Представником банку долучено до
матеріалів справи лист-повідомлення
про збільшення відсоткової ставки по
кредиту ОСОБА_5, що датований днем
прийняття вищезазначеного
розпорядження т.т.25.12.2008р. /а.с. 195/.

На підтвердження направлення цього
повідомлення позичальнику надано
реєстр від 08.01.2009 року /а.с. 94/.

Однак, в матеріалах справи крім листа
повідомлення від 25.12.2008 року міститься
і лист повідомлення від 08.01.2008 року про
збільшення відсоткової ставки по
кредиту, наданого ОСОБА_5 , який за
змістом не є ідентичним попередньому
/а.с. 93/.

Доказів того, який із листів
направлявся відповідачу і чи
направлявся хоч один із них,
представник позивача не надав.

ОСОБА_5 неодноразово: 09 вересня 2009 року,
25 листопада 2010 року, 25 січня 2011 року, 07
квітня 2011 року звертався до банку з
проханням надати роз'яснення щодо
виникнення в нього заборгованості за
кредитним договором, однак банк
повідомив його лише 21 лютого 2011 року
про підвищення відсоткової ставки до
27,12% з 01 лютого 2009 року /а.с. 55-64/.

На звернення ОСОБА_5 до ПАТ КБ
«Приватбанк» від 07 квітня 2011 року про
роз'яснення йому підстав підвищення
відсотків за користування кредитними
коштами, з якого часу відбулося це
підвищення та відповідно до якого
нормативного документа відповіді банк
не надав /а.с. 63/.

Вищевказане підтверджує твердження
відповідача про те, що банк не
повідомляв його до 10 січня 2009 року про
підвищення процентної ставки як то
передбачено умовами договору.

Відповідно до ч.2 ст.10561 ЦК України, яка
набрала чинності 10.01.2009 року,
встановлений договором розмір
процентів не може бути збільшений
банком, іншою фінансовою установою в
односторонньому порядку.

Оскільки позивач порушив умови
договору щодо процедури повідомлення
позичальника про підвищення
відсоткової ставки, то суд першої
інстанції підставно відмовив банку у
задоволенні його позовних вимог.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, відтак підстав
для задоволення апеляційної скарги
колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідачем не оспорюється
заборгованість, що склалася внаслідок
несплати тіла кредиту, є неспроможними
бо спростовуються матеріалами справи
та позицією відповідача і його
представника в судових засіданнях, яка
є послідовною на протязі всього часу
слухання справи.

А заборгованість по тілу кредиту,
відповідно до розрахунку наданого
банком, є результатом підвищення
відсоткової ставки т.я. черговість
погашення визначена у пункті 4.7
кредитно-заставного договору і тому
оплата, яку здійснював відповідач
відповідно до умов договору і графіку
погашення зараховувалась банком на
погашення підвищених процентів і
відповідно не зараховувалася на
погашення тіла кредиту.

Доказів того, що ОСОБА_5 порушувався
графік погашення кредиту /а.с. 21/
позивач не надав.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Цюрупинського районного суду
від 05 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього ж часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: (підпис)

Судді: (два підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя:
Л.П.Прокопчук