Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/3248/14р.
Головуючий у 1-й інстанції
Суддя-доповідач Спас О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів Полякова
О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Шевченківського
районного суду м.Запоріжжя від 19
лютого 2014 року

у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором. В позові
зазначало, що відповідно до укладеного
договору № б/н від 10.02.2006 року між ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 останній
отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 48% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. ОСОБА_3
підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява позичальника разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та банком
кредитний договір, що підтверджується
підписом у заяві. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК"
свої зобов'язання за договором та
угодою виконав в повному обсязі, а саме
надав ОСОБА_3 кредит у розмірі,
встановленому договором. Відповідно до
п. 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг, договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично дотується на
такий же термін. Відповідно до п.6.5 Умов
надання банківських послуг,
позичальник зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
договором. Згідно п.6.6 Умов надання
банківських послуг, у разі невиконання
зобов'язань за договором, на вимогу
банку виконати зобов'язання з
повернення кредиту (у тому числі
простроченого кредиту та Овердрафту),
оплати винагороди банку. Відповідно до
п.8.6 Умов надання банківських послуг,
при порушенні позичальником строків
платежів по кожному з грошових
зобов'язань, передбачених цим
договором більш ніж на 120 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку штраф в розмірі 500 грн. плюс 5
відсотків від суми позову. Відповідач
свої зобов'язання за кредитним
договором не виконав та станом на 03.10.2013
року має заборгованість - 34409,37 грн., яка
складається з наступного: 4995,50 грн. -
заборгованість за кредитом; 27299.14 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина); 1614,73 грн. -
штраф (процентна складова). ОСОБА_3
продовжує ухилятись від виконання
зобов'язання за кредитним договором.

Посилаючись на викладені обставини,
просило суд стягнути з ОСОБА_3
заборгованість у розмірі 34 409,37 грн. та
судові витрати.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м.Запоріжжя від 19
лютого 2014 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК" заборгованість за
кредитним договором у розмірі 34409,37
гривень. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" витрати по оплаті
судового збору у розмірі 344,09 гривень.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м.Запоріжжя від 11 квітня 2014 року в
задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд
заочного рішення відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на незаконність, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справ,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволені позову відмовити.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення
представника позивача Кузьмінова Д.В.,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, або змінити
рішення. Відповідно ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права. Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
розглядаючи справу, суд першої
інстанції не додержав вимог ст. 213 ЦПК
України щодо законності та
обґрунтованості рішення суду.
Процесуальний закон визнає, що рішення
є законним, якщо суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Не відповідає оскаржуване рішення і
вимогам ст. ст. 214, 215 ЦПК України,
оскільки в ньому не вирішене питання
щодо наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення
та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин і яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин, при
цьому в мотивувальній частині рішення
не відображено які докази беруться до
уваги, а які відхиляються та з яких
мотивів.

Судом встановлені наступні обставини.

10.02.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та
ОСОБА_3 згідно заяви позичальника
укладений кредитний договір, за яким
ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 5 000,00
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

З матеріалів справи вбачається, що,
розглядаючи справу, суд першої
інстанції не встановив фактичних
правовідносин сторін, не дав оцінки
запереченням відповідача проти позову,
не дослідив та не дав оцінки
обставинам, встановленим рішенням
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 26.11.2007р., за яким за
кредитним договором від 10.02.2006 року між
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3, який
отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 48% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом, стягнуто
9225,99грн. та судові витрати.

Під час апеляційного розгляду справи,
перевіряючи доводи апеляційної скарги,
з метою повного та всебічного
з'ясування обставин справи апеляційним
судом витребувано та досліджено у
судовому засіданні цивільну справу
№2-2940/07.

З цієї справи видно, що доказами позову
про стягнення заборгованості за
договором кредиту, укладеного 10.02.2006
року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3,
надано заяву позичальника ОСОБА_3, за
якою укладений кредитний договір
№SAMDN0062, за яким ОСОБА_3 отримав
кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 48%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

З цього договору видно, що погашення
заборгованості здійснюється
наступним порядком: щомісячно за який
приймається період з «01» по « 25» число
кожного місяця клієнт надає на
картрахунок щомісячний платіж у
розмірі 7% від загальної суми
використаних коштів в рахунок кредиту.

У справі, яка розглядається наразі
позивачем надано цю ж заяву
позичальника від 10.02.2006р., яка повністю
тотожна заяві позичальника, яка
міститься у дослідженій архівній
справі №2-2940/07 Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя. Проте, до
цієї справи замість вказаного
договору №SAMDN0062 від 10.02.2006р.,
долученого до заяви позичальника
ОСОБА_3 від 10.02.2006р., додано в якості
доказу наявності підстав позовних
вимог та наявності кредитних
правовідносин не виявлений
персоніфікований договір, а загальні
Умови та правила надання банківських
послуг.

Пояснень щодо цих обставин
представником позивача не надано.

Таким чином, колегія суддів виходить з
наступного.

Всупереч вимогам ст. ст. 10,60 ЦПК
України, які зобов'язують позивача
доводити свої вимоги переконливими,
належними та припустимими доказами,
останній не надав доказів тієї
обставини, що відповідач уклав договір
кредиту у вигляді заяви позичальника
та Умов та правил надання банківських
послуг, долучених до цієї справи.

При цьому, відповідач довів належними
та допустимими доказами, що 10.02.2006р. він,
уклавши з позивачем договір кредиту,
уклав договір №SAMDN0062 від 10.02.2006р.,
умови якого є відмінними від тих, на які
в цій справі посилається позивач.

Згідно ст.ст. 526, 543, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК
України зобов'язання за договором, у
тому числі за договором кредиту, за
яким кредитодавець надає кошти, а
позичальник зобов'язується їх
повернути за сплатою процентів, є
обов'язковими для виконання сторонами,
має виконуватися належним чином, з
застосуванням відповідальності за
порушення грошового зобов'язання.

Згідно п1, .2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує питання,
зокрема, чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження.

У даній справі апеляційний суд вбачає
наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до умов договору від 10.02.2006р.
№SAMDN0062 між позивачем та
позичальником ОСОБА_3, який апеляційний
суд вважає належним та допустимим
доказом кредитних правовідносин
сторін, за п. 1 строк дії картки
визначений два роки, тобто, до 10.02.2008р.,
строк погашення зобов'язань за
кредитом визначено щомісячними
платежами. Платежі по картці не
здійснювалися, що станом на 18.07.2007р.
призвело до виникнення заборгованості
у сумі 9225,99грн. за кредитним договором,
що встановлено рішенням
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 26.11.2007р. у справі № 2-2940/07
і у силу ст. 61 ЦПК України доказуванню
не підлягає.

З закінчення строку дії картки 10.02.2008р.
позивач пропустив строк позовної
давності для звернення до суду,
оскільки позовну заяву у цій справі
подав 08.11.2013р.

Про застосування наслідків спливу
строку позовної давності відповідач
подав заяву у суді першої інстанції
11.12.2013р.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд вбачає, що
доводи апеляційної скарги знайшли своє
підтвердження, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, не врахував, що
заперечення відповідача доведені
належним чином. Висновки суду не
відповідають обставинам справи та
зроблені з порушенням вищевказаних
норм процесуального і матеріального
права, а тому наявні підстави для
задоволення апеляційної скарги та
ухвалення нового рішення в справі про
відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м.Запоріжжя від 19
лютого 2014 року у цій справі скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: