Справа № 185/6693/14-ц
Провадження № 2/185/2781/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі головуючого судді
Болдирєвої У.М.

при секретарі Муржиєвій І.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представників відповідачки ОСОБА_4
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Павлограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
поділ майна та боргових зобов'язань,
витребування майна та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
встановлення часу проживання чоловіка
та жінки однією сім'єю без реєстрації
шлюбу та визнання майна особистою
приватною власністю,

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2014 року позивач звернувся з
позовом до відповідачки про поділ
майна та боргових зобов'язань,
витребування майна, посилаючись на те,
що проживав з відповідачкою однією
сім'єю, не перебуваючи в шлюбі із нею та
в будь-якому іншому шлюбі з жовтня 2010
року по січень 2014 року.

Позивач є батьком дитини, народженої
відповідачкою - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
утримання якої сплачує аліменти.

На теперішній час фактичні шлюбні
відносини припинені, відповідачка не
бажає добровільного розподілу майна,
яке було придбано за час спільного
проживання і є спільною сумісною
власністю:

- Квартира АДРЕСА_1 вартістю 106 000
грн,

- Телевізор LG вартістю 13 179 грн,

- Планшет Ipad вартістю 5000 грн,

- Холодильник «Самсунг» вартістю
8500 грн,

- Перфоратор «Ритм» вартістю 550
грн,

- Ноутбук «Самсунг» вартістю 3300
грн,

- Вхідні двері вартістю 2600 грн,

- Пилосос «Зельмер» вартістю 2800
грн,

- Газова колонка вартістю 800 грн,

- Телевізор вартістю 1500 грн,

- Велосипед «Україна» вартістю 600
грн,

- Мобільний телефон «Самсунг»
вартістю 6000 грн.

Загальна вартість придбаного майна за
час сумісного проживання складає 150 829
грн.

Крім того відповідачка утримує у себе
майно, яке було ним придбане за
особисті кошти до спільного проживання
з відповідачкою, а саме:

- Тумба під телевізор - 600 грн,

- Пилосос «Самсунг» - 1670 грн,

- Кухонний комбайн «Мрія» - 300 грн,

- Комод - 1200 грн,

- Дриль «Дніпро» - 250 грн,

- Електроінструмент дисковий
«Штерн» - 600 грн,

- DVD- плейєр - 600 грн,

- Ігрова приставка «Sony Play Station» - 1500
грн,

- Диван - 1500 грн,

- Покривало - 400 грн,

- Дві подушки вартістю 150 грн кожна.

Всього майна на суму 8920 грн.

Також в інтересах сім'ї були укладені
кредитні договори:

- Від 12 вересня 2012 року на
придбання телевізора LG вартістю 18 179
грн,

- Від 24 липня 2013 року на суму 17 700
грн на ремонт квартири,

- Від 27 березня 2013 року на
придбання мобільного телефону на суму
11 000 грн.

Договори укладені на загальну суму 46 879
грн, 1/2 частка якої складає 23 439 грн 50
коп.

Позивач просить визнати за ним право
власності на 1/2 частку квартири
АДРЕСА_1, виділити йому телевізор LG
вартістю 13 179 грн, ноутбук «Самсунг»
вартістю 3300 грн, перфоратор «Ритм»
вартістю 550 грн, мобільний телефон
«Самсунг» вартістю 6000 грн, всього майна
на суму 23 029 грн.

Відповідачці виділити холодильник
«Самсунг» вартістю 8500 грн, вхідні двері
вартістю 2600 грн, пилосос «Зельмер»
вартістю 2800 грн, газову колонку
вартістю 800 грн, телевізор вартістю 1500
грн, велосипед «Україна» вартістю 600
грн, планшет Ipad вартістю 5000 грн, всього
майна на суму 21 800 грн.

Різницю у вартості виділеного майна -
1229 грн стягнути з нього на користь
відповідачки.

Витребувати у відповідачки та
зобов'язати передати йому майно: тумбу
під телевізор - 600 грн, пилосос
«Самсунг» - 1670 грн, кухонний комбайн
«Мрія» - 300 грн, комод - 1200 грн, дриль
«Дніпро» - 250 грн, електроінструмент
дисковий «Штерн» - 600 грн, DVD- плейєр - 600
грн, ігрову приставку «Sony Play Station» - 1500
грн, диван - 1500 грн, покривало - 400 грн,
дві подушки вартістю 150 грн кожна.

Стягнути з відповідачки половину
коштів, сплачених за кредитними
договорами від 12 вересня 2012 року на
придбання телевізора LG вартістю 18 179
грн, від 24 липня 2013 року на суму 17 700 грн
на ремонт квартири, від 27 березня 2013
року на придбання мобільного телефону
на суму 11 000 грн.

10 вересня 2014 року відповідачка ОСОБА_3
подала зустрічну позовну заяву до
ОСОБА_1 про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу в період з листопада
2010 року по жовтень 2011 року та визнання
квартири АДРЕСА_1 її особистою
приватною власністю, посилаючись на те,
що придбала зазначену квартиру на
особисті кошти, отримані у 2002 році в
якості страхової виплати після смерті
чоловіка внаслідок нещасного випадку
на виробництві. На час придбання
квартири вона вже не проживала з ОСОБА_1
однією сім'єю.

У судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги,
зустрічний позов не визнали.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
пояснив, що у спірній квартирі він
проживав з ОСОБА_3 до грудня 2013 року, але
зареєстрований у будинку в с.Богуслав,
який також належить ОСОБА_3 для того,
щоб отримувати вугілля. Він
зареєструвався у цьому будинку за
згодою ОСОБА_3 Зі слів ОСОБА_3 йому також
відомо, що цей будинок вона купила на
гроші, отримані в якості страхової
виплати після загибелі чоловіка.

Відповідачка та її представники у
судовому засіданні первісний позов не
визнали, вимоги зустрічного позову
підтримали.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому
засіданні пояснила, що вона проживала
однією сім'єю з ОСОБА_1 з листопада 2010
року по жовтень 2011 року і за цей час
вони не придбали ніякого майна за
спільні кошти, про укладення ОСОБА_1
кредитних договорів їй нічого не
відомо, особистого майна ОСОБА_1 в її
квартирі немає.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідків, вивчивши матеріали справи,
вважає, що первісний позов задоволенню
не підлягає, зустрічний позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
сторони мають спільну дитину ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Як зазначено у довідці виконавчого
комітету Богуславської сільської ради
(а.с.10) ОСОБА_1 проживає та
зареєстрований за адресою АДРЕСА_2.

ОСОБА_3 за паспортними даними з 22 квітня
2010 року проживала за адресою АДРЕСА_3, з
29 липня 2013 року її місце проживання
зареєстровано за адресою АДРЕСА_1.

Згідно акта, складеного 17 вересня 2014
року паспортистами КП «Житлосервіс-2»
зі слів сусідів у квартирі АДРЕСА_1
ОСОБА_1 ніколи не проживав.

Рішеннями суду (а.с.43-46) з ОСОБА_1
стягуються аліменти на користь ОСОБА_7
на утримання дочки ОСОБА_8 і на користь
ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_9. Як
вбачається з тексту судових рішень
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають окремо з
листопада 2011 року.

Свідок ОСОБА_10 - рідна сестра ОСОБА_1 у
судовому засіданні пояснила, що у 2010
році вона працювала разом з ОСОБА_3 і
познайомила її з братом. Восени 2010 року
брат переїхав до ОСОБА_3 на квартиру,
яку вона винаймала. Влітку 2013 року
ОСОБА_3 купила квартиру, вона
допомагала робити ремонт. 17 грудня 2013
року брат переїхав до неї в будинок,
тому що ОСОБА_3 вигнала його. За час
проживання з ОСОБА_3 брат купив
телевізор за 18 000 грн, ноутбук, телефон
дочці ОСОБА_3 від першого шлюбу за 6000
грн, взяв кредит на суму 17 000 грн на
ремонт квартири.

Свідок ОСОБА_12 - дружина двоюрідного
брата ОСОБА_1 у судовому засіданні
пояснила, що приїздила в гості до
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 коли їх сину ОСОБА_9
виповнився один рік у цей час сторони
проживали разом. У 2013 році вони з
чоловіком були у ОСОБА_3 в гостях,
ОСОБА_1 не було вдома.

Свідок ОСОБА_13 - двоюрідний брат
позивача у судовому засіданні пояснив,
що у вересні 2012 року він допомагав
ОСОБА_1 вішати на стіну телевізор, через
півроку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 робили ремонт
у новій квартирі, він допомагав міняти
труби. Останній раз він був в гостях у
ОСОБА_3 восени 2013 року. ОСОБА_1 в
квартирі не було, з телефонної розмови
він дізнався, що ОСОБА_1 на роботі.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні
пояснив, що працює разом з позивачем, з
його слів знає, що він проживав з ОСОБА_3
і у серпні 2013 року вони купили квартиру.
Через тиждень після покупки ОСОБА_1
показав йому цю квартиру.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні
пояснила, що сторони жили разом з 2010
року, 01 січня 2011 року вони удвох були у
неї в гостях. Протягом останнього року
вони разом не проживають, про це їй
стало відомо з розмови з ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні
пояснила, що вона проживає по сусідству
з матір'ю позивача, з її слів знає, що
ОСОБА_1 проживав у цивільному шлюбі з
ОСОБА_3. У грудні 2013 року дізналася від
матері позивача, що ОСОБА_3 вигнала
ОСОБА_1, він дуже переживав, хотів
помиритися, але нічого не вийшло.
ОСОБА_1 до цього часу сплачує кредити,
мати йому допомагає.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні
пояснив, що працював з ОСОБА_1 в одну
зміну, ОСОБА_1 розповідав йому про те,
які робив покупки для сім'ї. У травні 2012
року він був в гостях у ОСОБА_1 та його
цивільної дружини, у серпні 2012 року
допомагав їм при переїзді на нову
квартиру, перевозив меблі, побутову
техніку та інше майно.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні
пояснила, що вона є кумою ОСОБА_3, їй
відомо зі слів ОСОБА_3, що вона не живе
разом з ОСОБА_1 з жовтня 2011 року через
те, що ОСОБА_1 на грунті зловживання
алкоголем побив ОСОБА_3, але ОСОБА_3 не
звернулась у міліцію, тому що пожаліла
ОСОБА_1. Вона особисто бачила на ОСОБА_3
сліди побиття.

Свідок ОСОБА_19 - мати ОСОБА_3 у судовому
засіданні пояснила, що її дочка ОСОБА_3
проживала разом з ОСОБА_1, у жовтні 2011
року ОСОБА_1 сильно побив ОСОБА_3, після
чого вона його вигнала. У 2002 році ОСОБА_3
отримала страхову виплату після
загибелі чоловіка, поклала цю суму на
депозит, потім за ці гроші купила
квартиру на вул.Іскрівській.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні
пояснила, що останні 10 років проживає
за адресою АДРЕСА_4. У квартирі АДРЕСА_1
проживає ОСОБА_3 з двома дітьми.
Позивача ОСОБА_1 вона вперше побачила у
суді, у квартиру по вул.Іскрівській він
ніколи не приходив, вона його жодного
разу не бачила, хоча багато часу
проводить вдома і у дворі.

Відповідно до ст.4, 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і захищає
права, свободи та інтереси осіб у
спосіб, визначений законами України.
Позивач за власним розсудом обирає
спосіб захисту своїх цивільних прав та
інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 74 СК України, якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними.

Факт проживання однією сім'єю чоловіка
та жінки без шлюбу встановлюється
судом як передбачено п.5 ч.1 ст.256 ЦПК
України.

Відповідачкою ОСОБА_3 у зустрічному
позові заявлені вимоги про
встановлення факту її проживання
однією сім'єю з ОСОБА_1 без реєстрації
шлюбу в період з листопада 2010 року по
жовтень 2011 року.

Факт сумісного проживання у вказаний
період позивачем не заперечувався.

Тому вимоги зустрічного позову в
частині встановлення факту проживання
сторін однією сім'єю без реєстрації
шлюбу в період з листопада 2010 року по
жовтень 2011 року підлягають
задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 у своєму позові
посилається на те, що проживав з
відповідачкою ОСОБА_3 однією сім'єю, не
перебуваючи в шлюбі із нею та в
будь-якому іншому шлюбі з жовтня 2010
року по січень 2014 року, однак вимога про
встановлення факту проживання однією
сім'єю з відповідачкою ОСОБА_3 у
зазначений період їм не заявлялася.

Як встановлено ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Таким чином суд не вправі вийти за межі
позовних вимог і тому слід відмовити у
задоволенні позову про поділ квартири
АДРЕСА_1, яка були придбана 26 липня 2013
року (а.с.71) та про поділ зобов'язань за
кредитними договорами, укладеними
позивачем 12 вересня 2012 року, 27 березня
2013 року та 24 липня 2013 року.

Зустрічний позов ОСОБА_3 в частині
визнання зазначеної квартири її
особистою приватною власністю не
підлягає задоволенню, оскільки право
власності на цю квартиру зареєстровано
саме за ОСОБА_3 (а.с.37-38).

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона має довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Позивачем не надано у судове засідання
доказів того, що перелічене у позовній
заяві майно є в наявності і було
придбано в період спільного
проживання з відповідачкою, і що
відповідачка утримує у себе належне
йому особисте майно. Відповідачка
ОСОБА_3 у судовому засіданні не визнала
факту наявності у неї будь-якого
рухомого майна із зазначеного
позивачем у первісному позові.
Експертний висновок про визначення
вартості спірного майна на час
розгляду справи у матеріалах справи
відсутній.

Тому у частині поділу та витребування
майна позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати, понесені відповідачкою
ОСОБА_3 на сплату судового збору
підтверджуються квитанціями (а.с.59-60) і
підлягають стягненню з ОСОБА_1, в межах
задоволених позовних вимог, як це
передбачено ч.1 ст.88 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 212, 214 ЦПК України, суд.

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про поділ майна та боргових
зобов'язань, витребування майна.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу в період з листопада 2010 року по
жовтень 2011 року.

В іншій частині зустрічного позову
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
судові витрати в сумі 243 (двісті сорок
три) грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: У. М. Болдирєва