У х в а л а

11 серпня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Кафідової О.В.,

Ситнік О.М.,
Ступак О.В.,

розглянувши заяву заступника
Генерального прокурора України про
перегляд ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 липня 2013 року у справі за
позовом Київського міжрайонного
екологічного прокурора Дніпровської
екологічної прокуратури в інтересах
держави в особі Київської обласної
державної адміністрації, Державного
комітету України із земельних
ресурсів, Державного агентства із
земельних ресурсів України до
Кагарлицької районної державної
адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання незаконним розпорядження
Кагарлицької районної державної
адміністрації, визнання недійсним
договору купівлі-продажу та державних
актів на право власності на землю, та
відновлення становище, яке існувала до
порушення,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року Київський
міжрайонний екологічний прокурор
Дніпровської екологічної прокуратури
в інтересах держави в особі Київської
обласної державної адміністрації,
Державного комітету України із
земельних ресурсів, Державного
агентства із земельних ресурсів
України звернувся до суду з позовом до
Кагарлицької районної державної
адміністрації (далі -
Кагарлицька РДА), ОСОБА_3, ОСОБА_4, у
якому просив визнати незаконним і
скасувати розпорядження Кагарлицької
РДА № 342 від 07 лютого 2011 року
«Про затвердження проекту із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність» щодо відведення
земельної ділянки площею 0,5502 га у
власність ОСОБА_3 для ведення
особистого селянського господарства
на території Балико-Щучинської
сільської ради за межами населеного
пункту, визнати недійсним державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯК № 158702, виданий 15
червня 2011 року на ім'я ОСОБА_3,
визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
17 червня 2011 року та визнати за державою
право власності на земельну ділянку
площею 0,6552 га на території
Балико-Щучинської сільської ради
Кагарлицького району Київської
області. Посилався на те, що
зазначена земельна ділянка
розташована в межах прибережної
захисної смуги Канівського
водосховища, частково накладається
безпосередньо на акваторію
Канівського водосховища р.
Дніпро, відноситься до земель водного
фонду, а тому передача вказаної
земельної ділянки у приватну власність
здійснена всупереч вимогам чинного
законодавства України.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Останнім рішенням Кагарлицького
районного суду Київської області від 21
лютого 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 5 червня 2013 року, в
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 липня 2013 року
у відкритті касаційного провадження в
указаній справі за касаційною скаргою
заступника Дніпровського екологічного
прокурора на рішення Кагарлицького
районного суду Київської області від 21
лютого 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 5 червня 2013
року відмовлено на підставі п. 5 ч. 4 ст.
328 ЦПК України.

У липні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява Генерального
прокурора України про перегляд ухвали
судді Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 липня 2013 року
з підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, а саме:
ст. ст. 87-89 Водного кодексу України; ст.
ст. 60, 61 Земельного кодексу України; п. п.
1, 4, 5 Порядку визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режиму ведення
господарської діяльності в них,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 травня 1996 року
№ 486.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що, на думку
заявника, потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник посилається
на наступні судові рішення: ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2014 року у справі
№ 6-15906св14 про скасування
розпорядження районної державної
адміністрації, визнання недійсним
державного акта на право власності на
землю та повернення землі; ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 жовтня 2013 року у справі №
6-18142св13 про визнання недійсним та
скасування розпорядження районної
державної адміністрації та державного
акта на право власності на земельну
ділянку, скасування державної
реєстрації, повернення земельної
ділянки; ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 березня 2014 року у
справі № 6-40301св13 про визнання
незаконним розпорядження, визнання
недійсними державних актів та
зобов'язання повернути земельні
ділянки; ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 червня 2013 року у справі №
6-18136св13 про визнання недійсним
розпорядження та державного акта на
право власності на земельну ділянку,
скасування державної реєстрації та
повернення земельної ділянки; ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 серпня 2013 року у
справі № 6-14210св13 про визнання
розпорядження та державного акта
недійсними; ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року у справі
№ 6-29709св13 про визнання
незаконним та скасування
розпорядження, визнання недійсним
державного акта на право приватної
власності на земельну ділянку,
повернення земельної ділянки у
власність держави; постанову Вищого
господарського суду України від 01
квітня 2014 року у справі № 901/528/13-г про
визнання рішення та договору
недійсними та повернення земельної
ділянки.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з постановою пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11«Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Проте зі змісту наданих ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2014 року, 23 жовтня 2013
року, 26 березня 2014 року, 12 червня 2013
року, 07 серпня 2013 року, 16 жовтня
2013 року та постанови Вищого
господарського суду України від 01
квітня 2014 року не вбачається
передбаченої ч. 1 ст. 355 ЦПК України
підстави для перегляду ухвали судді
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 липня 2013 року, оскільки у
зазначених ухвалах і постанові предмет
і підстави позову, зміст позовних вимог
та встановлені судом фактичні
обставини справи не є тотожними у
порівнянні з ухвалою, про перегляд якої
подано заяву.

З урахуванням вищевказаного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що у
допуску до провадження Верховного Суду
України справи необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
Київського міжрайонного екологічного
прокурора Дніпровської екологічної
прокуратури в інтересах держави в
особі Київської обласної державної
адміністрації, Державного комітету
України із земельних ресурсів,
Державного агентства із земельних
ресурсів України до Кагарлицької
районної державної адміністрації,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним
розпорядження Кагарлицької районної
державної адміністрації, визнання
недійсним договору купівлі-продажу та
державних актів на право власності на
землю, та відновлення становище, яке
існувала до порушення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: О.І. Євтушенко

О.В. Кафідова

О.М. Ситнік

О.В. Ступак