Справа № 2-290/08 Головуючий у 1 інстанції:
Нєвєров І.М. Провадження № 22-ц/773/1471/14
Категорія: 50 Доповідач: Грушицький А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів: Свистун О.В., Федонюк С.Ю.,

при секретарі Захаровій Н.А.,

з участю представника відповідача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів за поданням
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Іваничівського районного управління
юстиції Волинської області Адамчука
С.В. про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України ОСОБА_3 за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_3 на ухвалу Іваничівського
районного суду Волинської області від
28 серпня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

27 серпня 2014 року старший державний
виконавець ВДВС Іваничівського РУЮ
Адамчук С.В. звернувся в суд з поданням
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_3. Своє подання
обґрунтовує тим, що на виконанні у ВДВС
Іваничівського РУЮ знаходиться
виконавчий лист № 2-290/08, виданий
Іваничівським районним судом
Волинської області 21 січня 2009 року про
стягнення щомісячно з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 аліментів на утримання
дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій
грошовій сумі в розмірі 350 грн.,
починаючи з 20 серпня 2008 року до
досягнення дитиною повноліття.

Заборгованість ОСОБА_3 по аліментах
станом на 1 липня 2014 року становила 6816,70
грн. В результаті вжитих державним
виконавцем заходів встановлено, що
майно, належне боржнику, на яке може
бути звернено стягнення, відсутнє.

Ухвалою Іваничівського районного суду
Волинської області від 28 серпня 2014 року
подання задоволено. Постановлено
тимчасово обмежити громадянина
України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя
АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України
до виконання ним своїх аліментних
зобов'язань.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу в якій
зазначив, що судом першої інстанції при
постановленні ухвали порушено норми
матеріального та процесуального права.
Просить скасувати ухвалу
Іваничівського районного суду
Волинської області від 28 серпня 2014 року
та постановити нову ухвалу про відмову
в задоволенні подання старшого
державного виконавця ВДВС
Іваничівського РУЮ Волинської області
Адамчука С.В.

Представник відповідача ОСОБА_1 в
судовому засіданні апеляційну скаргу
підтримав з підстав в ній зазначених.

Відповідач ОСОБА_3 направив в суд
клопотання про розгляд справи за його
відсутності, апеляційну скаргу просив
задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 направила в суд заяву
про розгляд справи за її відсутності у
зв'язку з неможливістю прибути в судове
засідання, просила в задоволенні
апеляційної скарги відмовити.

Начальник ВДВС Іваничівського РУЮ
Петренко Р.Ю. подав письмове
заперечення на апеляційну скаргу, в
якому зазначив, що оскаржувана ухвала
постановлена з додержанням норм
матеріального і процесуального права є
законною та обґрунтованою, просив
апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши пояснення представника
відповідача ОСОБА_1, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваної ухвали, а також доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Задовольняючи подання державного
виконавця суд першої інстанції виходив
з того, що ОСОБА_3 ухиляється від
виконання рішення суду про стягнення
на користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання дитини у зв'язку з чим наявні
підстави для тимчасового обмеження
ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Проте, колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду, оскільки вони
не ґрунтуються на встановлених
обставинах справи та нормах чинного
законодавства.

Судом встановлено, що 24 лютого 2009 року
старшим державним виконавцем ВДВС
Іваничівського РУЮ Чемерис О.П.
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого листа
Іваничівського районного суду
Волинської області, виданого на
підставі рішення цього ж суду від 24
листопада 2008 року про стягнення
щомісячно з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2
аліментів на утримання дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 350 грн.,
починаючи з 20 серпня 2008 року до
досягнення дочкою повноліття (а.с. 52).

З розрахунку заборгованості по
аліментах згідно виконавчого листа
№ 2-290/08 від 21 січня 2009 року, виданого
Іваничівським районним судом
Волинської області вбачається, що
заборгованість ОСОБА_3 по аліментах
станом на 1 липня 2014 року становила 6816,70
грн. (а.с. 51).

Статтею ст. 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Як передбачено ч. 2 ст. 10 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції не зробив висновку
щодо доведеності факту ухилення ОСОБА_3
від виконання зобов'язання і не навів
доказів на підтвердження цього факту.

Саме по собі самостійне невиконання
боржником зобов'язань протягом строку,
вказаного державним виконавцем в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від покладених на
нього рішенням суду обов'язків.

Державним виконавцем не доведено та в
матеріалах подання відсутні будь-які
докази того, що боржник ОСОБА_3 умисно
ухилявся від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням суду, а
тому у суду не було передбачених
законом підстав для обмеження
останнього у праві виїзду за межі
України.

Також, представник відповідача ОСОБА_1
надав в судовому засіданні копію
квитанції на суму 2000 грн. про сплату
заборгованості по аліментах.

Таким чином, суд першої інстанції,
неправильно застосував норми
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим колегія суддів приходить
до висновку, що постановлену в даній
справі ухвалу слід скасувати і
постановити нову ухвалу про відмову в
задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3
задовольнити.

Ухвалу Іваничівського районного суду
Волинської області від 28 серпня 2014 року
в даній справі скасувати і постановити
нову ухвалу.

В задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Іваничівського
районного управління юстиції
Волинської області Адамчука С.В. про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді