Справа №1804/2607/2012 Головуючий у суді у 1
інстанції - Демченко О. С.Номер
провадження 22-ц/788/1650/14 Суддя-доповідач -
Сибільова Л. О. Категорія - 39
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Бойка В. Б. , Лузан Л. В.

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Глухівського
міськрайонного суду Сумської області
від 05 лютого 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Стариківської сільської ради
Глухівського району, третя особа -
ОСОБА_5, про визнання права власності на
спадкове майно

та за самостійним позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, Стариківської сільської ради
Глухівського району про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини та визнання права власності
на спадкове майно,

в с т
а н о в и л а:

21 серпня 2012 року ОСОБА_3 в особі свого
представника ОСОБА_6 звернулась до суду
з позовом, мотивуючи вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер чоловік її тітки
ОСОБА_7 - ОСОБА_8, постійне місце
проживання яких було с. Старикове
Глухівського району Сумської області.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла і її тітка ОСОБА_7

Після їх смерті відкрилась спадщина,
яка складається з:

- грошових внесків з належними
відсотками та компенсаціями, а також
індексаційними виплатами, що
знаходяться на рахунках НОМЕР_1 - 15 грн.
04 коп., НОМЕР_2 - 7084 грн. 31 коп., що
належать померлій ОСОБА_7 на підставі
довідки, виданої філією Глухівським
відділенням №241 ВАТ «Державний ощадний
банк України» 22 жовтня 2009 року за №3322;

- грошових внесків з належними
відсотками та компенсаціями, а також
індексаційними виплатами, що
знаходяться на рахунках НОМЕР_3 - 236 грн.
72 коп., НОМЕР_4 - 6873 грн. 97 коп., що
належали померлому ОСОБА_8 на підставі
довідки, виданої філією Глухівським
відділенням №241 ВАТ «Державний Ощадний
банк України» 22 жовтня 2009 року за №3322,
спадкоємцем якого була його дружина
ОСОБА_7, яка прийняла спадщину, але не
оформила своїх спадкових прав;

- грошових внесків з належними
відсоткам та компенсаціями, а також
індексаційними виплатами, що
знаходяться на рахунках НОМЕР_5 - 10 грн.
79 коп., НОМЕР_6 - 21553 грн. 66 коп., що
належали померлому ОСОБА_8 на підставі
довідки, виданої філією Глухівським
відділенням №241 ВАТ «Державний ощадний
банк України» 22 жовтня 2009 року за №3322,
спадкоємцем якого була дружина ОСОБА_7,
яка прийняла спадщину, але не оформила
своїх спадкових прав;

- земельної ділянки площею 3,93 га в
межах згідно з планом, розташованої на
території Стариківської сільської
ради Глухівського району, переданої
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що належить померлій ОСОБА_7 на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю НОМЕР_8,
виданого Стариківською сільською
радою 28 листопада 2002 року відповідно до
розпорядження голови Глухівської
райдержадміністрації від 10 червня 2002
року №173, зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №110;

- земельної ділянки площею 3,93 га в
межах згідно з планом, розташованої на
території Стариківської сільської
ради Глухівського району, переданої
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що належить померлому ОСОБА_8 на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю НОМЕР_9,
виданого Стариківською сільською
радою 28 листопада 2002 року відповідно до
розпорядження голови Глухівської
райдержадміністрації від 10 червня 2002
року №173, зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №109.

ІНФОРМАЦІЯ_6, до смерті тітки ОСОБА_7,
помер її, позивачки, батько ОСОБА_9 -
брат померлої.

Вона є спадкоємцем вказаного майна,
інших спадкоємців за законом чи за
заповітом, які б прийняли спадщину,
немає.

У 2010 році вона звернулась до
нотаріальної контори за одержанням
свідоцтва про право на спадщину на
вищевказане спадкове майно, але
оформила тільки частину спадкового
майна, отримала свідоцтва про право
на спадщину за законом на грошові
внески померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_8, на
земельну ділянку площею 3,93 га, що
належить померлій ОСОБА_7 на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю серія Р2 №657291.

Оскільки Державний акт на право
приватної власності на землю ОСОБА_8
НОМЕР_9, виданий Стариківської
сільською радою 28 листопада 2002 року,
загублений, а відділ Держкомзему не
видає їй дублікату, посилаючись на те,
що на померлих документи не видаються,
вона не має можливості оформити
свідоцтво про право на спадщину за
законом у нотаріуса. Нотаріус порадила
дати оголошення в газеті про
недійсність втраченого Державного
акту на земельну ділянку.

Довідкою відділу Держкомзему у
Глухівському районі від 18 листопада 2009
року № 3557/01-5118 підтверджується право
померлого ОСОБА_8 на земельну ділянку
(пай), нормативна грошова оцінка якої
станом на момент його смерті
ІНФОРМАЦІЯ_4 становила 39419 гр.

Просила визнати за нею право власності
на земельну ділянку (пай) площею 3,93 га в
межах згідно з планом, розташовану на
території Стариківської сільської
ради Глухівського району, передану для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що належить померлому ОСОБА_8 на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю НОМЕР_9,
виданого 28 листопада 2002 року
Стариківською сільською радою
відповідно до розпорядження голови
Глухівської райдержадміністрації від
10 червня 2002 року №173 та зареєстрованого
в Книзі записів державних актів на
право приватної власності на землю за
№109 (а.с. 2-4).

На підставі заяви ОСОБА_5 ухвалою суду
від 24 жовтня 2012 року вона залучена до
участі в справі третьою особою, яка не
заявляє самостійних вимог (а.с.29 -31).

22 жовтня 2012 року ОСОБА_5, яка проживає в
м. Красний Луч Луганської області,
звернулась до суду з позовом до
Стариківської сільської ради
Глухівського району і Глухівської
державної нотаріальної контори,
посилаючись на те, що вона є рідною
сестрою ОСОБА_8, який проживав в
АДРЕСА_1.

Вказаний будинок належав на праві
приватної власності їх батькам ОСОБА_10,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_11,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_8.

Після смерті батьків спадкоємцями
першої черги були вона та її брат
ОСОБА_8 За усною домовленістю між ними
вказаний будинок фактично успадкував
її брат ОСОБА_8, який проживав там до
смерті. На момент прийняття спадщини її
брат ОСОБА_8 перебував у
зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_7 Крім
того, у власності брата знаходилась
земельна ділянка площею 3,93 га в межах
згідно плану, яка знаходиться на
території Стариківської сільської
ради Глухівського району, якою брат
володів на підставі Державного акту на
право приватної власності на землю
НОМЕР_9, виданого на підставі
розпорядження голови Глухівської
райдержадміністрації від 10 червня 2002
року № 173. Земельна ділянка була надана
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

ІНФОРМАЦІЯ_4 її брат ОСОБА_8 помер,
заповіту не залишив. На момент його
смерті інших братів і сестер, крім
неї, в живих не було.

Після смерті брата відкрилась
спадщина на майно: домоволодіння,
земельну ділянку площею 3,93 га,
розташовану на території
Стариківської сільської ради, грошові
кошти на рахунках, відкритих на його
ім'я: рахунок НОМЕР_5 в ощадній касі №
241/049 в м. Глухові (з 2011 року - ощадна каса
№ 241/01); рахунок НОМЕР_3 в філії «Ощадний
банк УРСР №241/053 Старикове агентства
Глухівського відділення; рахунок
НОМЕР_4 в філії №241/019 відділення
Шалигіне Глухівського району.

На момент смерті брата інших
спадкоємців, крім його дружини -
спадкоємця першої черги, і її -
спадкоємця другої черги, не було.

Дружина брата ОСОБА_7 як спадкоємець
першої черги не встигла у
шестимісячний строк з дня його смерті
подати заяву про прийняття спадщини
після чоловіка і померла на наступний
день після закінчення строку на
звернення з заявою про прийняття
спадщини.

Визначений законом строк для подання
заяви до нотаріальної контори про
прийняття спадщини після померлого
брата ОСОБА_8 вона, ОСОБА_5, пропустила з
поважних причин - у зв'язку із тяжкою
хворобою. З 07 по 31 жовтня 2008 року вона
знаходилась на стаціонарному
лікуванні в неврологічному відділенні
лікарні з причини перенесеного
ішемічного інсульту, після цього
тривало лікувалась. З 22 грудня 2008 року
вона є інвалідом П групи безстроково,
потребує подальшого лікування. У
зв'язку з цим приїхати в с. Старикове
вона змогла в травні 2009 року, і їй стало
відомо, що після смерті її невістки
ОСОБА_7 з'явились раніше невідомі їй
родичі, які віддали їй після приїзду
ощадні книжки і Державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку померлого брата ОСОБА_8, та
пояснили, що не претендують на це майно.

Оскільки вона не мала необхідності
терміново приймати спадщину після
смерті брата та була юридично не
обізнаною, вона пропустила строк для
прийняття спадщини.

Під час наступної поїздки у травні 2012
року до с. Старикове вона дізналась, що
батьківський будинок проданий, ощадні
книжки брата переоформлені на ім'я
іншої родички.

28 листопада 2009 року в місцевій газеті
«Неделя», № 48, було надруковане
оголошення про втрату Державного акту
на право приватної власності на землю
НОМЕР_9 на ім'я ОСОБА_8, хоча його ощадні
книжки і Державний акт були передані
їй добровільно.

Просила визнати причини пропуску
строку на прийняття спадщини за
законом, яка відкрилася після смерті її
брата ОСОБА_8, поважними; визначити їй
додатковий строк для подання заяви про
прийняття спадщини, яка складається з:
житлового будинку з господарськими
спорудами, розташованого в АДРЕСА_1;
грошових коштів на рахунках, відкритих
на ОСОБА_8: НОМЕР_5 - в ощадній касі №241/049
в м. Глухів Сумської області (з 2011 року -
ощадна каса № 241/01); НОМЕР_3 - у філії
Ощадного банку УРСР №241/053 Старикове
агентства Глухівського відділення
Сумської області; НОМЕР_4 - у філії №241/019
відділення в с. Шалигіне Глухівського
району; земельної ділянки площею 3,93 га
в межах згідно плану на території
Стариківської сільської ради, право
власності ОСОБА_8 на яку встановлене
Державним актом на право власності на
землю НОМЕР_9, виданим на підставі
розпорядження голови Глухівської
районної державної адміністрації від 10
червня 2002 року №173 (а.с.35-36).

27 листопада 2012 року ОСОБА_5 звернулась
до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3,
мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_9
помер її брат ОСОБА_8, який проживав
АДРЕСА_1, перебував у шлюбі з ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_5. На момент смерті
їх з братом батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_11
інших дітей в живих не було, а тому
єдиними спадкоємцями домоволодіння є
вона та її брат ОСОБА_8

ОСОБА_8 спадщину прийняв, оскільки на
момент смерті батьків проживав разом з
ними. За станом свого здоров'я заяву про
прийняття спадщини у встановлений
законом строк вона не подала, але
фактично спадщину прийняла, оскільки
за домовленістю з братом забрала деякі
речі. Спору з братом щодо спадкового
майна батьків не було, вони
підтримували близькі родинні стосунки.

Після смерті брата, крім ? частини
домоволодіння, залишилася спадщина у
вигляді земельної ділянки земель
сільськогосподарського призначення
площею 3,93 га, розташованої на території
Стариківської сільської ради
Глухівського району, право власності
брата на яку посвідчено державним
актом на право приватної власності на
землю НОМЕР_9, грошових вкладів в сумі
20996 грн. на рахунку НОМЕР_5 у відділенні
Ощадбанку №241/049 м. Глухів; 236 грн. 72 коп.
на рахунку НОМЕР_3 у відділенні
Ощадбанку №241/053 с. Старикове
Глухівського району; 6873,97 грн. на
рахунку НОМЕР_4 відділення Ощадбанку №
241/019 с. Шалигіне Глухівського району.

Зазначену спадщину прийняла дружина її
брата ОСОБА_7, але свідоцтво про право
на спадщину не отримала, оскільки до
самої смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 зловживала
алкогольними напоями та не цікавилася
спадщиною.

За станом свого здоров'я вона,
позивачка, не могла займатися
спадковими справами, оскільки після
смерті брата знаходилася на
стаціонарному лікуванні, є інвалідом
ІІ групи.

Спадкоємицею майна померлої ОСОБА_7 є
дочка її рідного брата ОСОБА_9 - ОСОБА_3

В травні 2009 року ОСОБА_3 добровільно
передала їй Державний акт на право
приватної власності на землю та
ощадні книжки, що належали її брату.
Своїми діями ОСОБА_3 фактично
відмовилася від своїх прав на спадщину
в частині майна та грошових вкладів,
належних ОСОБА_8

За станом здоров'я та в зв'язку з тим, що
вона проживає в іншій місцевості, вона
не зареєструвала право власності на
спадщину після брата - земельну
ділянку, 12 частину домоволодіння та
грошові вклади.

В жовтні 2012 року від голови
Стариківської сільської ради вона
дізналася про позов, поданий ОСОБА_3 до
Стариківської сільської ради з
вимогами визнати за ОСОБА_3 право
власності на спадкове майно ОСОБА_8 Не
маючи жодних прав, ОСОБА_3 продала
будинок, який фактично належить їй та
її брату.

ОСОБА_5 просила визнати за нею право
власності на спадкове майно у вигляді ?
частини будинку, розташованого в
АДРЕСА_1, земельної ділянки земель
сільськогосподарського призначення
площею 3,93 га, розташованої в межах
Стариківської сільської ради; грошові
вклади в сумі 20996 грн. на рахунку
НОМЕР_5 у відділенні Ощадбанку №241/049 м.
Глухів; 236 грн. 72 коп. на рахунку НОМЕР_3 у
відділенні Ощадбанку №241/053 с.
Старикове Глухівського району; 6873,97
грн. на рахунку НОМЕР_4 відділення
Ощадбанку № 241/019 с. Шалигіне
Глухівського району, що залишилося
після смерті ОСОБА_8; визнати за нею
право власності на спадкове майно у
вигляді ? частини будинку,
розташованого в АДРЕСА_1, що залишилось
після смерті її батьків (а.с.76-79).

Рішенням Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 05 лютого 2013
року відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3

Частково задоволено позовні вимоги
ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2
частину будинку з надвірними будівлями
і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1.

Визначено ОСОБА_5 додатковий строк у
три місяці після набрання даним
рішенням суду законної сили для
подання заяви про прийняття спадщини
після смерті її брата ОСОБА_8, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Старикове
Глухівського району.

Відмовлено у задоволенні іншої частини
позовних вимог (а.с. 112-114, 159-161, 209-211).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення суду від 05 лютого 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким визнати за нею право
власності на земельну ділянку (пай),
загальною площею 3,93 га в межах згідно з
планом, розташовану на території
Стариківської сільської ради
Глухівського району, передану для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що належить померлому ОСОБА_8 на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю НОМЕР_9,
виданого Стариківською сільською
радою 28 листопада 2002 року відповідно до
розпорядження голови Глухівської
райдержадміністрації від 10 червня 2002
року за №173 та зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №109;
відмовити ОСОБА_5 у зустрічному
позові до неї та Стариківської
сільської ради про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини та визнання
права власності на спадкове майно

Позивачка вказує, зокрема, що суд
безпідставно визнав право власності на
1/2 частину спірного житлового будинку з
надвірними будівлями і спорудами за
ОСОБА_5, оскільки на нього відсутній акт
введення його в експлуатацію, інші
правовстановлюючі документи, а також
право власності за зазначеною адресою
не зареєстроване.

Крім того, вказує, що ОСОБА_5 у липні 2009
року зверталась до нотаріуса з метою
прийняття спадщини після смерті її
брата, однак їй було роз'яснено, що вона
такого права не має, так як його
спадщину фактично прийняла дружина
померлого ОСОБА_8 - ОСОБА_7, тому строків
для прийняття спадщини після брата
вона не порушила. Також в скарзі
вказується на те, що жодних угод зі
ОСОБА_5 щодо розподілу спадкового майна
позивач не укладала, державний акт на
право власності на земельну ділянку
брата ОСОБА_5 не передавала, так як він
втрачений. (а.с.125-129).

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення ОСОБА_5, яка заперечує проти
задоволення скарги, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним та
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду не повністю
відповідає вказаним вимогам
процесуального закону.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3 і частково задовольняючи позов
ОСОБА_5 як третьої особи з самостійними
вимогами щодо предмета спору, суд
першої інстанції послався на
безпідставність вимог ОСОБА_3 з огляду
на те, що при оформленні її спадкових
прав нотаріус не перевірив наявність
інших претендентів на спадщину ОСОБА_7
щодо будинковолодіння; сторони
фактично уклали усну угоду про
розподіл спадкового майна; ОСОБА_5 як
спадкоємець другої черги мала право
претендувати на спадщину після брата, а
визначений законом строк для подання
заяви про прийняття спадщини нею
пропущений з поважних причин, тому
поновив це право, визначивши їй
додатковий строк для подання такої
заяви.

Крім того, суд виходив з того, що факт
прийняття ОСОБА_5 разом з померлим
ОСОБА_8 спадщини після їх батьків
доведений доказами в справі, тому є
підстави для визнання за нею права
власності на 1/2 частину спірного
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами.

Проте вказані висновки суду не
повністю відповідають обставинам
справи та вимогам матеріального та
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_10, а
ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_11 (а.с.85, 86), які
мешкали в належному їм будинку АДРЕСА_1
та були батьками ОСОБА_5 і ОСОБА_8 (а.с.
38 - 41, 67, 83-86). Заяви до нотаріальної
контори про прийняття спадщини після
смерті батьків останні та інші діти не
подавали, свідоцтва про право на
спадщину не отримували.

Вказаний будинок в КП «Глухівське БТІ»
не зареєстрований, технічна
документація на нього, згідно довідки
Стариківської сільської ради, відсутня
(а.с.75).

Та обставина, що спірний будинок за
вказаною адресою був збудований за
життя ОСОБА_10 і ОСОБА_11 і був їх
власністю на момент їх смерті,
сторонами не оспорена.

На момент смерті батьків ОСОБА_8
проживав разом з ними у їх житловому
будинку і залишився там проживати, а
ОСОБА_5 за його згодою забрала частину
належних батькам речей, фактично
прийнявши спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 помер, спадкова
справа не відкривалась, заяви про
прийняття спадщини чи про відмову від
неї ніким з його спадкоємців не
складались (а.с. 38, 67, 73).

На момент смерті ОСОБА_8 разом з ним в
тому ж будинку проживала та була
зареєстрована його дружина ОСОБА_7, з
якою він одружився 01 лютого 1977 року і
яка була рідною тіткою позивачки
ОСОБА_3 (до шлюбу - ОСОБА_3), що
підтверджується копіями свідоцтв про
реєстрацію актів цивільного стану та
довідкою Стариківської сільської ради
№ 131 від 16 серпня 2012 року (а.с.7 - 10, 65, 69, 84).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 померла. Дітей
подружжя не мало. Заповіти від їх імені
не складались (а.с.6. 68).

Брат третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_8
відповідно до Державного акту про
право власності на землю НОМЕР_9,
виданого на підставі розпорядження
голови Глухівської
райдержадміністрації № 173 від 10 червня
2002 року, був власником земельної
ділянки площею 3,93 га, розташованої на
території Стариківської сільської
ради Глухівського району, цільове
призначення якої - для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва. Нормативна грошова
оцінка цієї землі станом на 1 січня 2009
року складала 45415 гр. (а.с. 10, 12, 46, 90).

Крім того, ОСОБА_8 на момент його смерті
був власником грошових коштів, що
знаходились на його рахунках,
відкритих в відділеннях Державного
Ощадного банку України, розташованих в
Глухівському районі, із залишками
вкладу: у відділенні № 241/01 - 10,79 грн.
(рахунок НОМЕР_5 (строковий); 21553,66 грн.
(рахунок НОМЕР_7); у відділенні № 241/019 -
236,72 грн. (рахунок НОМЕР_3 (строковий);
6873,97 грн. (рахунок НОМЕР_4) (а.с. 47-49, 66,
87-89).

Тітка позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_7
відповідно до Державного акту про
право власності на землю серії Р2 № 657291,
була власником земельної ділянки
площею 3,93 га, яка розташована на
території Стариківської сільської
ради Глухівського району, цільове
призначення якої - для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва (а.с.13), а також грошових
внесків, відкритих на рахунках
Державного Ощадного банку України із
залишками вкладу: у відділенні № 241/019
із залишком вкладу в сумі 15,04 грн.
(рахунок НОМЕР_1), в сумі 7084,31 грн.
(рахунок НОМЕР_2) (а.с.13, 66, 68).

Згідно довідки державного нотаріуса
Глухівської державної нотаріальної
контори, складеної при заведенні
спадкової справи № 222-2009 року після
смерті ОСОБА_7, відповідно до
спадкового реєстру, після смерті
померлого ОСОБА_8 спадкова справа і
заповіт відсутні (а.с. 10, 61, 63-64).

29 липня 2009 року на підставі заяви
ОСОБА_3 Глухівською районною державною
нотаріальною конторою була заведена
спадкова справа № 222-2009 після смерті її
тітки ОСОБА_7 В заяві вказано, що
спадкоємцями також є сестра померлої
ОСОБА_13 і племінники ОСОБА_14 і ОСОБА_15
ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_10, заяви про
прийняття спадщини вказані спадкоємці
не подавали (а.с.71, 72, 74).

24 лютого 2010 року ОСОБА_3 звернулась до
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
після смерті ОСОБА_7, в тому числі на
майно, яке належало померлому ОСОБА_8,
спадкоємцем якого була його дружина
ОСОБА_7, яка прийняла спадщину, але не
оформила спадкових прав (а.с.63).

24 лютого 2010 року в порядку ч. 3 ст.1266 ЦК
України ОСОБА_3 як племінниці померлої
ІНФОРМАЦІЯ_5 тітки ОСОБА_7, батько якої
ОСОБА_9 помер раніше тітки
(ІНФОРМАЦІЯ_6), тобто в порядку
спадкування за правом представлення,
було видане свідоцтво про право на
спадщину за законом на земельну
ділянку площею 3,93 га, яка розташована
на території Стариківської сільської
ради Глухівського району Сумської
області, що належала померлій ОСОБА_7 на
підставі державного акту про право
власності на землю серії Р2 № 657291,
виданого Стариківською сільською
радою 28 листопада 2002 року.

ОСОБА_3 отримала також 24 лютого 2010 року
свідоцтво про право на спадщину за
законом на грошові внески, з належними
відсотками та компенсаціями,
індексаційними виплатами, що
знаходяться на рахунках НОМЕР_1 - в сумі
15,04 грн., НОМЕР_2 - в сумі 7084,31 грн. в філії
№ 41/019 ВАТ «Державний Ощадний банк
України», що належали померлій ОСОБА_7;
на грошові внески, що знаходяться на
рахунках НОМЕР_3 - 236,72 грн., НОМЕР_4 - в
сумі 6873,97 грн. в філії 41/019 ВАТ
«Державний ощадний банк України», а
також на грошові внески, що знаходяться
на рахунках НОМЕР_5 (строковий)- в сумі
10,79 грн., НОМЕР_7 - в сумі 21553,66 грн. в філії
№ 41/01 ВАТ «Державний Ощадний банк
України», що належали померлому
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8, спадкоємцем якого
була дружина ОСОБА_7, яка прийняла
спадщину, але не оформила своїх
спадкових прав.

В свідоцтві про право на спадщину
зазначено, що належність рахунків
померлим підтверджується довідкою,
виданою філією - Глухівським
відділенням № 241 ВАТ «Державний
Ощадний банк України» 22 жовтня 2009 року
за № 3322 (а.с.14, 15, 61 - 65, 69).

ОСОБА_5 заяву про прийняття спадщини
після смерті брата ОСОБА_8 не подавала.
Вона не є спадкоємцем ОСОБА_7

28 листопада 2009 року у № 48 обласної
регіональної газети «Неделя» було
поміщене оголошення - вважати
недійсним Державний акт на право
приватної власності на землю НОМЕР_9,
реєстраційний номер 109 від 28 листопада
2002 року, виданий на підставі
розпорядження райдержадміністрації
від 10 червня 2002 року № 173 на ім'я ОСОБА_8
по Стариківській сільраді (а.с.16-17).

З цього приводу ОСОБА_3 пояснила, що
зазначене оголошення в газеті давала
вона, так як оригінал вказаного
державного акту на право приватної
власності на землю був втрачений.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст.10, ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, який діяв
на час смерті батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_8,
при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого.

Згідно з ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963
року визнавалось, що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління чи володіння
спадковим майном або якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Є безпідставними доводи апеляційної
скарги ОСОБА_3 про те, що за померлими
батьками ОСОБА_8 і ОСОБА_5 - ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 право власності на житловий
будинок з господарськими спорудами не
було зареєстроване, відсутні дані про
прийняття його забудовником в
експлуатацію, тому зазначене майно на
може входити до спадкового майна
вказаних осіб, та про те, що ОСОБА_5 не
довела, що вона прийняла спадщину після
смерті батьків.

ОСОБА_3 не заперечила тієї обставини, що
спірний будинок з господарськими
спорудами був побудований батьками
ОСОБА_5 і ОСОБА_8 Вказану обставину, а
також те, що після смерті батьків
ОСОБА_5 допомагала братові у ремонті
будинку, підтвердила і Стариківська
сільська рада (а.с.24).

Позивач не спростувала і тієї
обставини, що ОСОБА_8 також прийняв
спадщину після смерті батьків,
оскільки на той момент проживав разом з
ними і з дружиною ОСОБА_7 в належному
їм будинку і залишився там проживати з
дружиною. Хоча ОСОБА_5, яка проживала
окремо, заяву про прийняття спадщини
після смерті батьків у встановлений
законом строк також не подавала, вона
прийняла спадщину, оскільки за згодою
брата ОСОБА_8 взяла собі деякі речі із
будинку батьків, належні їм, зокрема,
вишиванки, скатерті, ікону, ножиці,
викрійки.

Позивачка не спростувала доводів
ОСОБА_5 про те, що за життя її брата
ОСОБА_8 між ними були відсутні спори
щодо спадщини після батьків, і про своє
порушене право щодо будинку батьків
вона дізналась після звернення ОСОБА_3
з позовом до суду.

Пояснення ОСОБА_5 з цього приводу в
судових засіданнях позивачка не
заперечила, вона та її представник в
засіданні суду першої інстанції
пояснювали, що будинок не є предметом
спору, на нього відсутні документи,
позивачка стверджувала, що будинок їй
не потрібен (а.с.55, 107).

Таким чином, ОСОБА_5 довела свої позовні
вимоги в частині встановлення факту
прийняття нею спадщини після смерті
батьків, а тому висновок суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_5 в порядку
спадкування набула право власності на
1/2 частину належного їм житлового
будинку в АДРЕСА_1, відповідає
обставинам справи, і рішення суду в
зазначеній частині ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Право власності на спірний житловий
будинок не зареєстроване, відповідні
правовстановлюючі документи на
житловий будинок з господарськими
спорудами у сторін відсутні.

У запереченнях на апеляційну скаргу
відповідач Стариківська сільська рада
підтвердила вказану обставину.

В той же час відсутні підстави вважати,
що спірний житловий будинок з
господарськими спорудами є самочинним
будівництвом і право власності на
нього у спадкодавців не виникло, що
давало б підстави для відмови у позові
ОСОБА_5 в цій частині з врахуванням
роз'яснень, які містяться в п. 7
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» від 30 травня 2008 року №
7, згідно яких якщо спадкодавцем було
здійснене самочинне будівництво
(частина перша статті 376 ЦК), до
спадкоємців переходить право
власності на будівельні матеріали,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва.

Позивачка в скарзі безпідставно
посилається на положення ст. 331 нині
діючого ЦК України, згідно якої:

1. Право власності на нову річ, яка
виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі.

2. Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна).

Якщо договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

3. До завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в
абзаці першому цієї частини, може
укласти договір щодо об'єкта
незавершеного будівництва, право
власності на який реєструється
органом, що здійснює державну
реєстрацію прав на нерухоме майно на
підставі документів, що підтверджують
право власності або користування
земельною ділянкою для створення
об'єкта нерухомого майна, дозволу на
виконання будівельних робіт, а також
документів, що містять опис об'єкта
незавершеного будівництва.

Таке посилання є безпідставним,
оскільки позивачка не заперечила тієї
обставини, що будинок батьків ОСОБА_5 і
ОСОБА_8 був побудований в тридцяті роки
минулого сторіччя, а тому чинне саме на
той час законодавство не вимагало
введення його в експлуатацію для
виникнення права власності. За життя
батьків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 їх діти
ОСОБА_5 і ОСОБА_8 не оспорювали право
власності батьків на цей будинок та,
зокрема, факт належності батькові
всього будинку після смерті матері і до
моменту його смерті в 1981 році.

Відповідно до Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна,
затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України, N 127 від 24
травня 2001 року, зареєстрованого в
Міністерстві
юстиції України 10 липня 2001 року за N
582/5773, з послідуючими змінами, не
належать до самочинного будівництва,
зокрема, індивідуальні (садибні)
житлові будинки, садові, дачні
будинки, господарські (присадибні)
будівлі та споруди, прибудови до них,
побудовані до 5 серпня 1992 року (п. 3.2
розділу 3.2. «Порядок проведення
обмірювальних робіт»).

Відповідно до вимог ст. ст. 1217, 1218 нині
діючого ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 1258 ЦК України, кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття.

Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з вимогами ч.3 ст.1266 ЦК України
племінники спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові (сестрі,
братові спадкодавця), якби вони були
живими на час відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України
передбачено, що спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

За правилами ч.3 цієї статті,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.1270 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України встановлено
строк для прийняття спадщини у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 3 ст.1272 ЦК
України якщо спадкоємець протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України якщо
спадкоємець за заповітом або за
законом помер після відкриття спадщини
і не встиг її прийняти, право на
прийняття належної йому частки
спадщини, крім права на прийняття
обов'язкової частки у спадщині,
переходить до його спадкоємців
(спадкова трансмісія).

Статтею 1296 ЦК України встановлено:

1. Спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину.

2. Якщо спадщину прийняло кілька
спадкоємців, свідоцтво про право на
спадщину видається кожному з них із
визначенням імені та часток у спадщині
інших спадкоємців.

3. Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Згідно ст. 1297 ЦК України:

1. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

2. Якщо спадщину прийняло кілька
спадкоємців, свідоцтво про право на
спадщину видається на ім'я кожного з
них, із зазначенням імені та частки у
спадщині інших спадкоємців.

Пленум Верховного Суду України в п. 24
постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи
питання визначення особі додаткового
строку, суд досліджує поважність
причин пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
із того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

З огляду на наведені положення закону,
суд помилився в наявності правових
підстав для визначення додаткового
строку ОСОБА_5 для прийняття спадщини
після смерті брата.

16 липня 2012 року ОСОБА_5 була надана
нотаріусом відповідь про те, що вона не
має права на спадкування після смерті
брата ОСОБА_8, оскільки спадщину
прийняла його дружина ОСОБА_7 як
спадкоємець першої черги, яка постійно
проживала разом з спадкодавцем на час
відкриття спадщини, але не оформила
своїх спадкових прав (а.с.204).

Від спадкування після смерті чоловіка
ОСОБА_7, відповідно до положень ч. 3 ст.
1268 ЦК України, не відмовлялась.

Таким чином, суд першої інстанції
безпідставно задовольнив позов
ОСОБА_5 про визначення їй додаткового
строку для прийняття спадщини після
смерті брата ОСОБА_8 з посиланням на те,
що вона не прийняла спадщину у зв'язку
з незадовільним станом здоров'я,
оскільки протягом періоду, коли
потрібно було приймати спадщину, тяжко
хворіла та є інвалідом (а.с. 42-45, 80-82).

ОСОБА_5 не мала правових підстав для
прийняття спадщини після смерті брата
ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9, так як
вона, відповідно до вимог ст. 1262 ЦК
України, відноситься до другої черги
спадкоємців. На момент смерті ОСОБА_8
була жива його дружина ОСОБА_7 -
спадкоємець, відповідно до ст. 1261 ЦК
України, першої черги після смерті
чоловіка, з яким вона постійно разом
проживала, тому є такою, що, відповідно
до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла
спадщину після його смерті, однак на
момент своєї смерті не встигла
оформити свої спадкові права.

Та обставина, на яку посилається
ОСОБА_5, що їй ОСОБА_3 добровільно
віддала правовстановлюючі документи
на майно брата ОСОБА_8, а потім
безпідставно оголосила в газеті про
недійсність його Державного акту про
право власності на земельну ділянку, в
зв'язку з чим вона була вимушена
оголосити його через газету дійсним
(а.с. 200, 203), не свідчить про наявність
правових підстав для визнання за
ОСОБА_5 права спадкування після ОСОБА_8,
оскільки вона як його спадкоємець
другої черги позбавлена права на
спадкування за наявності спадкоємця
першої черги - дружини, яка прийняла
спадщину і не відмовилась від неї.

Суд безпідставно послався в рішенні на
ст. 1267 ЦК України, згідно якої
спадкоємці за усною угодою між собою,
якщо це стосується рухомого майна,
можуть змінити розмір частки у
спадщині когось із них; спадкоємці за
письмовою згодою між собою,
посвідченою нотаріусом, якщо це
стосується нерухомого майна або
транспортних засобів, можуть змінити
розмір частки у спадщині когось із них.

Висновок суду про те, що ОСОБА_3
добровільно передала ОСОБА_5
правовстановлюючі документи її брата
ОСОБА_8, і тим самим вони як спадкоємці
фактично уклали усну угоду про
розподіл спадкового майна, яку
порушила ОСОБА_3, зловживаючи своїми
правами при вирішенні питань,
пов'язаних з прийняттям спадщини
ОСОБА_7, не ґрунтується на вимогах
закону.

Крім того, що сама ОСОБА_3 вказану
обставину заперечує, саме укладення
такої угоди суперечило б вимогам
матеріального права.

ОСОБА_3 і ОСОБА_5 є спадкоємцями різної
черги різних спадкодавців, і після
ОСОБА_8, на спадщину якого як
спадкоємець другої черги претендує
його сестра ОСОБА_5, спадщину прийняла
його дружина ОСОБА_7, яка постійно
проживала разом з ним, від спадщини
після чоловіка протягом передбаченого
законом строку не відмовилась, а тому
на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України є такою,
що прийняла її в повному обсязі і зміна
часток в цій спадщині вже неможлива.

Закон не передбачає укладення угоди
про зміну розміру часток у спадщині
між спадкоємцями різних спадкодавців.
Оскільки ОСОБА_5 не є спадкоємцем
ОСОБА_7, яка за законом є такою, що
прийняла після смерті чоловіка всю
спадщину, висновок суду про те, що при
видачі ОСОБА_3 нотаріальною конторою
свідоцтва про право на спадщину
об'єктивно не була визначена реальна
(дійсна) спадщина ОСОБА_7, є помилковим.

З огляду на зазначене є
необґрунтованим і висновок суду про
те, що нотаріальна контора
безпідставно не перевірила наявність
у померлого ОСОБА_8 інших, крім дружини,
спадкоємців, оскільки за умови
прийняття спадщини його дружиною
ОСОБА_7 як спадкоємцем першої черги за
відсутності інших спадкоємців першої
черги і за відсутності відмови дружини
- спадкоємця першої черги від спадщини,
спадкоємці другої черги не мають права
на спадкування, про що вірно письмово
повідомила ОСОБА_5 Глухівська районна
державна нотаріальна контора (а.с.204).

Доводи ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_7 не
набула права власності на спадкове
майно ОСОБА_8, є безпідставними,
оскільки, хоча ОСОБА_7, прийнявши
спадщину, не встигла оформити
спадкових прав, проте ч. 5 ст. 1268 ЦК
України передбачає, що незалежно від
часу прийняття спадщини, вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Позивачка ОСОБА_3 як племінниця ОСОБА_7
та дочка її брата ОСОБА_9, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_6, тобто до смерті тітки
позивачки, а його сестри, є спадкоємцем
за правом представлення, так як вона
має право спадкувати ту частину
спадщини після смерті ОСОБА_7, яка
належала б за законом її батьку ОСОБА_9,
якби він був живим на час відкриття
спадщини (а.с. 9, 65, 69).

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3
підлягають задоволенню, оскільки її
тітка ОСОБА_7 прийняла спадщину після
смерті чоловіка ОСОБА_8, в тому числі і
належну йому на праві власності
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
однак не встигла отримати свідоцтво
про право на спадщину у зв'язку із
смертю.

Інших спадкоємців ОСОБА_7 за законом,
які б мали право і прийняли спадщину,
немає.

У ОСОБА_3 відсутній оригінал документа,
який посвідчує право власності
померлого ОСОБА_8 на спірну земельну
ділянку, без цього документа вона
позбавлена можливості отримати
свідоцтво про право на спадщину за
законом на земельну ділянку, тому її
порушене право підлягає захисту в
судовому порядку.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив
рішення в цій частині з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
його висновки не відповідають
обставинам справи, є підстави для його
скасування в частині задоволення вимог
ОСОБА_5 про надання додаткового строку
для прийняття спадщини після смерті
брата ОСОБА_8 та в частині відмови в
задоволенні позову ОСОБА_3 і ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_3 і відмовити у
задоволенні вимог ОСОБА_5 у вказаній
частині.

З огляду на зазначене правовою
підставою для відмови у визнанні за
ОСОБА_5 права власності на спадкове
майно її брата ОСОБА_8 є
безпідставність позовних вимог з
огляду на те, що вона як спадкоємець
другої черги не набула права на
спадкування в зв'язку з прийняттям
спадщини спадкоємцем першої черги, а не
в зв'язку з тим, що, як помилково вважав
суд першої інстанції, ОСОБА_5 у
визначеному законом порядку ще не
прийняла спадщину брата ОСОБА_8

Доводи скарги ОСОБА_3 про те, що суду
слід було залучити до участі в справі
інших двох племінників ОСОБА_7, які, як
вона стверджує, відмовились від
прийняття спадщини після тітки ОСОБА_7,
є безпідставними, оскільки рішення
суду не вплинуло на їх права та
обов'язки.

Не впливають на законність судового
рішення і посилання ОСОБА_3 щодо
статусу представника ОСОБА_5 в
засіданні суду першої інстанції.

Згідно п. п. 3, 4 ч.1, ч. ч. 2, 3 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права; невідповідність
висновків суду обставинам справи,
норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню;
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314
ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і
ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 05 лютого 2013
року в даній справі в частині визнання
за ОСОБА_5 права власності на ? частину
будинку з надвірними будівлями і
спорудами, розташованими в
будинковолодінні АДРЕСА_1 залишити без
зміни.

В іншій частині рішення суду
скасувати.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності
на земельну ділянку (пай), площею 3,93 га в
межах, згідно з планом, розташовану на
території Стариківської сільської
ради Глухівського району Сумської
області, передану для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що належала померлому
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 на підставі
Державного акту НОМЕР_9, виданого
Стариківською сільською радою 28
листопада 2002 року, спадкоємцем якого
була дружина ОСОБА_7, яка прийняла
спадщину, але не оформила спадкових
прав і померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відмовити ОСОБА_5 в задоволенні позову
про надання додаткового строку для
прийняття спадщини після смерті брата
ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, і про
визнання права власності на ? частину
будинку по АДРЕСА_1 як на спадкове майно
після смерті брата ОСОБА_8.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -