Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №274/4434/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі:

головуючого судді:
Григорусь Н.Й.

суддів: Талько
О.Б., Косигіної Л.М.,

секретаря судового засідання
Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення
аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 17
вересня 2014 року, -

встановила:

У серпні 2014 року позивач звернулася до
суду з позовом, в якому просила
ухвалити рішення про розірвання шлюбу
з відповідачем, стягнення аліментів на
утримання малолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі по
500,00 грн щомісячно до її повноліття та
на її утримання до досягнення дочкою
трирічного віку у розмірі 200,00 грн
щомісячно.

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 17 вересня 2014 року позовні
вимоги задоволено частково. Шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 10.08.2012
року розірвано. Стягнуто з відповідача
ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітньої
дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій
грошовій сумі по 500,00 грн щомісячно,
починаючи з 05.08.2014 року і до її
повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 аліменти на її
утримання в розмірі 100,00 грн щомісячно
до досягнення дочкою трирічного віку,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2. Вирішено питання
про відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, просить рішення
змінити, яким залишити в силі рішення
щодо розірвання шлюбу та частково щодо
стягнення аліментів на утримання
дочки, зменшивши розмір до 350-400 грн, у
решті відмовити. Зазначив, що судом не
прийнято до уваги те, що він не має
постійного заробітку, несе витрати за
найм житла, оплачує кредитний договір.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає до задоволення частково,
виходячи з наступного.

Стаття 180 СК України передбачає
обов'язок батьків утримувати дитину
до досягнення нею повноліття. Кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька або у твердій грошовій
сумі, але їх мінімальний розмір на одну
дитину не може бути меншим ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку (ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182
СК України).

Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою
проживає дитина, має право на утримання
від чоловіка - батька дитини до
досягнення дитиною трьох років,
незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК
України, якщо платник має нерегулярний,
мінливий дохід, частку доходу одержує в
натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

З роз'яснень, викладених у п. 17
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
від 15.05.2006 року за № 3 вбачається, що при
визначенні розміру аліментів, суд
повинен ураховувати: стан здоров'я,
матеріальне становище дитини і
платника аліментів; наявність в
останнього інших неповнолітніх дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
10.08.2012 року (а.с. 3). Відповідач є батьком
малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає разом з матір'ю та знаходиться
на її утриманні (а.с. 4). ОСОБА_2 офіційно
не працює. Під час розгляду справи в
суді першої інстанції позивач
пояснила, що відповідач дійсно
офіційно не працює, має тимчасові
заробітки, які не є сталими.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про наявність
підстав для стягнення з відповідача
аліментів на утримання малолітньої
дочки у твердій грошовій сумі, оскільки
дохід є мінливим та нерегулярним та
визначив їх в розмірі 500,00 грн
щомісячно. Вказаний розмір аліментів
відповідає встановленим обставинам
справи, вимогам розумності та
справедливості, визначений з
урахуванням прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, що на день
розгляду справи в суді становить 1 032,00
грн.

Разом з тим, не підлягають задоволенню
вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів
на її утримання в розмірі 200,00 грн
щомісячно і до досягнення дочкою
трирічного віку, оскільки у справі
відсутні докази на підтвердження
можливості ОСОБА_2 надавати таку
допомогу, зокрема, щодо розміру його
щомісячних доходів та витрат, тощо.
Слід зазначити, що перебування дружини
у відпустці по догляду за малолітньою
дитиною не є безумовною підставою для
задоволення позову про стягнення
аліментів, оскільки суд стягує їх за
умови можливості чоловіка надавати
таку допомогу.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції щодо
часткового задоволення позовних вимог
про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на
користь ОСОБА_1 на її утримання до
досягнення дочкою трирічного підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні даних вимог.

Рішення в частині розірвання шлюбу
ніким не оскаржується, тому не є
предметом апеляційного розгляду (п. 15
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 12 від 24.10.2008 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку»).

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316,
317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 17 вересня 2014 року щодо
часткового задоволення позовних вимог
про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на
користь ОСОБА_1 на її утримання до
досягнення дочкою трирічного віку
скасувати, ухвалити в цій частині нове
рішення про відмову у задоволенні
даних позовних вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий
Судді