Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/2840/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 19 травня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення пені за прострочення сплати
аліментів , -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення
пені за прострочення сплати аліментів.

Позивачка зазначала, що в період з 05
жовтня 2002 року по 28 березня 2012 року вона
перебувала в зареєстрованому шлюбі з
відповідачем. Від шлюбу мають сина
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., та доньку
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н. Діти після
розірвання шлюбу залишилися проживати
з позивачкою та перебувають на її
утриманні. Рішенням Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 12
грудня 2012 р. з відповідача на її користь
стягнуто аліменти на утримання двох
неповнолітніх дітей в розмірі 1/3
частини від всіх видів заробітку
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 16 серпня 2012 р. до досягнення
кожною дитиною повноліття. Проте,
починаючи з 16 серпня 2012 р. відповідач
систематично ухиляється від сплати
аліментів.

В процесі розгляду справи позивачка
уточнила заявлені вимоги та,
посилаючись на те, що відповідач
приховує свої доходи, внаслідок чого
рішення суду не виконується, просила
стягнути з ОСОБА_3 на її користь пеню за
прострочення сплати аліментів за
період з 16 серпня 2013 р. по 25 листопада
2013 р. у розмірі 25 487 грн. 41 коп. та
судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 19 травня 2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
пеню за просрочку сплати аліментів за
період з 16 серпня 2013 року по 01 листопада
2013 року в розмірі 1121 грн. 15 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати по оплаті судового
збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
її позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника апелянта ОСОБА_6,
заперечення відповідача ОСОБА_3 та
його представника ОСОБА_7, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Як установлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
перебували в зареєстрованому шлюбі з 05
жовтня 2002 року по 28 березня 2012 року. Від
шлюбу мають двох неповнолітніх дітей -
сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання
шлюбу діти залишилися проживати з
матір'ю та перебувають на її
утриманні. Рішенням Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 12
грудня 2012 р. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
стягнуто аліменти на утримання двох
неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., та доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., в розмірі 1/3 частини
від всіх видів заробітку щомісячно, але
не менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку. (а.с. 10).
Рішення набуло законної сили 24 грудня
2012 року(а.с. 22)

Виконавчий лист за цим судовим
рішенням про стягнення з відповідача
на користь позивачки аліментів
знаходився на виконані в Комунарському
ВДВС Запорізького міського управління
юстиції.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття, однак
аліменти на утримання сина у
визначеному судом розмірі ОСОБА_3 не
сплачував, що підтверджується даними
про наявність у нього заборгованості.

За підрахунком державного виконавця
Комунарського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції
Коблицької А.Є. станом на 05 вересня 2013
року заборгованість по аліментам
складала 10 042, 25 грн.( а.с. 10), станом на 16
жовтня 2013 року 11 094,85 грн. (а.с.11, 65).

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Крім того, відповідно до п. 22 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року №3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» передбачена ст. 196 СК
України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. Суд може
зменшити розмір неустойки з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів, а
за передбачених ст. 197 СК України умов -
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості.

За вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Суд, дослідивши обставини справи,
доводи та заперечення сторін дійшов до
правильного висновку про часткове
задоволення вимог позивачки про
стягнення з відповідача неустойки
(пені) у зв'язку з виникненням
заборгованості зі сплати аліментів за
рішенням суду з його вини.

Проте, задовольняючи частково позовні
вимоги та стягуючі пеню за час
прострочення сплати аліментів з 16.08.2013
р. по 01.11.2013р. у розмірі 1 121 грн. 13 коп.,
суд першої інстанції виходив із того,
що вина відповідача з несплати
аліментів у період до 16 серпня 2013 року
відсутня, оскільки аліменти з
відповідача стягнуті з 16 серпня 2013
року, що підтверджено рішенням
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 16 жовтня 2013 року та
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 23 січня 2014 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
звільнення від сплати заборгованості
по аліментам, тому пеню слід
нараховувати тільки за період з 16
серпня 2013 року.

Такий висновок суду не відповідає
обставинам справи.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 12 грудня 2012 року з
ОСОБА_3 стягнуті на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання двох
неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., та доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., в розмірі 1/3 частини
від всіх видів заробітку щомісячно, але
не менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
дати подачі заяви в суд 16 серпня 2012 р.,
що підтверджено копією цього рішення,
наданою апелянтом. (а.с. 99).

10 квітня 2013 року Комунарським районним
судом м. Запоріжжя за цим судовим
рішенням був виданий виконавчий лист
№812/7135/12, в якому також зазначено, що
аліменти стягнуті з ОСОБА_3 з 16 серпня
2012 р. (а.с. 100). Постановою державного
виконавця Комунарського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції від 10 квітня 2013 року відкрито
виконавче провадження за цим
виконавчим листом(а.с. 22).

Між тим, матеріали справи свідчать про
те, що про наявність зазначеного
судового рішення відповідач був
обізнаний з червня 2013 року, оскільки в
судовому засіданні, в якому було
ухвалене рішення про стягнення
аліментів, він був відсутній, тільки в
червні 2013 року його державний
виконавець повідомив про примусове
стягнення з нього аліментів на
утримання його неповнолітніх дітей з 16
серпня 2012 р., а також ознайомив його з
наявністю заборгованості по аліментам,
яка станом на 10 червня 2013 року
становила 7 572 грн. 25 коп. У зв'язку з чим
в липні 2013 року він звернувся до суду з
позовом про звільнення від сплати цієї
заборгованості. Рішенням
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 16 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 23 січня 2014 року, у задоволенні таких
позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено (а.с.
21-24, 26-28).

З урахуванням того, що про наявність
судового рішення про стягнення з нього
аліментів та про наявність
заборгованості по аліментам
відповідач був обізнаний тільки в
червні 2013 року, колегія суддів вважає,
що вина відповідача за прострочення їх
сплати з серпня 2012 року по травень 2013
року відсутня. Тому, пеня має бути
нарахована за період з червня 2013 року
по 01 листопада 2013 року в розмірі 3 172
грн. 65 коп., із наступного розрахунку:

пеня за червень 2013 року - 780 грн. * 1% * 147
дн. = 1 146 грн. 60 коп. +

пеня за липень 2013 року - 780 грн. * 1% * 116
дн. = 904 грн. 80 +

пеня за серпень 2014 року - 780 грн. * 1% * 85
дн. = 663 грн. +

пеня за вересень 2014 року - 650 грн. * 1% * 55
дн. = 357 грн. 50 коп. +

пеня за жовтень 2014 року - 404,6 грн. * 1% * 25
дн. = 100 грн. 75 коп.

Зважаючи на такі обставини справи, а
також на стан здоров'я відповідача у
цей період, протипоказання до
працевлаштування, відсутність доходів,
участь в утриманні дітей в
добровільному порядку, колегія суддів
вважає, що такий розмір пені відповідає
принципам виваженості, розумності і
справедливості та вимогам ст.ст. 196, 197
СК України.

З довідки Шевченківського районного
центру Державного центру зайнятості
від 18 червня 2013 року №830 вбачається, що
ОСОБА_3 перебував на обліку як
безробітний в Шевченковському РЦЗ м.
Запоріжжя з 12 травня 2012 року по 18 червня
2013 року (а.с. 36).

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_3 мав
додатковий дохід, оскільки працював
таксистом, колегія суддів вважає
безпідставними.

З інформації, наданої ПП «Оптимальне
таксі» з відповідачем укладений
договір №276 від 26 червня 2012 року про
надання інформаційно-консультативних
послуг (а.с. 45).

Між тим, згідно з довідкою ЛКК №285 від 05
вересня 2012 року йому була
протипоказана тяжка праця протягом
одного року у зв'язку з одержаною
травмою та артроскопією лівого
колінного суглоба (а.с. 30, 32).

Доказів того, що він дійсно,
перебуваючи на обліку у центрі
зайнятості працював таксистом, суду не
надано.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

За наказом директора КП «Міжнародний
аеропорт Запоріжжя» №67 від 09 вересня
2013 року він був прийнятий на посаду
диспетчера центральної диспетчерської
служби аеропорту на 0,5 ставки (а.с. 35). В
жовтні 2013 року переведений на посаду
начальника зміни центральної
диспетчерської аеропорту(а.с. 39).

З огляду на зазначене, рішення суду
першої інстанції на підставі п.3 ч.1 ст.
309 ЦПК України в частині розміру
стягнутої пені підлягає зміні:
стягненню з відповідача підлягає пеня
за прострочку сплати аліментів в
розмірі 3 172 грн. 65 коп.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 19 травня 2014 року у
цій справі в частині розміру
стягнутої пені змінити:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
пеню за прострочку сплати аліментів за
період з червня 2013 року по 01 листопада
2013 року в розмірі 3 172 (три тисячі сто
сімдесят дві) грн. 65 коп.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: