Справа № 466/6587/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді
Свірідової В.В.

при секретарі
Піцик О.В.

з участю представника позивача
ОСОБА_1-ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пластфарма» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, компенсації за
невикористану відпустку,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
компенсації за невикористані
відпустки.

В обґрунтуванні позовних вимог
покликається на те, що з 16.04.2007
працювала у ТзОВ «Пластфарма» на
посаді головного бухгалтера. Наказом
№11 від 04.06.2013 р. по товариству з
обмеженою відповідальністю
«Пластфарма» ОСОБА_1 була звільнена
04.06.13 р. за угодою сторін, на підставі п. 1
ст.36 КЗпП України.

Позивач зазначає, що при звільненні
були порушені його трудові права через
недодержання відповідачем вимог
трудового законодавства щодо
проведення розрахунку з працівником. В
день звільнення і до цього часу
відповідач не провів розрахунку з
позивачем і не виплатив всіх сум, що
належать йому від підприємства, у
встановлений законом строк.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилась, однак направила на адресу
суду заяву в котрій просила розглядати
справу у її відсутності.

У судовому засіданні представник
позивача надав пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві просив
задовільнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив та
пояснив, що відсутні, на їх думку,
докази перебування ОСОБА_1 у трудових
відносинах з ТзОВ «Пластфарма», а також
стверджував, що вся документація,
включно з тією, яка підтверджує трудові
відносини з працівниками, з їх слів,
перебуває у колишнього директора ТзОВ
Пласфарма».

Заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд доходить до таких висновків.

Судом встановлено, а матеріалами
справи підтверджено, що позивач
працювала в ТзОВ «Пластфарма» з 16.04.2007
року і до звільнення з підприємства
04.06.2013 року. Дана обставина
підтверджується копією Трудової
книжки ОСОБА_1 з відповідними записом №
11 про про звільнення з роботи від 04.06.2013
на підставі Наказу №11 від 04.06.2013.

Крім того, дана обставина
підтверджується Наказом № 11 про
припинення трудового договору ОСОБА_1 з
04 червня 2013р.

Стаття 43 Конституції України
проголошує, що кожен має право на
належні, безпечні і здорові умови
праці, на заробітну плату, не нижче від
визначеної законом. Право на своєчасне
одержання винагороди за працю
захищається законом.

Відповідно до ст.94 КЗпП України,
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу. Розмір заробітної
плати залежить від складності та умов
виконуваної роботи, професійно-ділових
якостей працівника, результатів його
праці та господарської діяльності
підприємства, установи, організації і
максимальним розміром не обмежується.

Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у
разі порушення законодавства про працю
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Відповідно до ст.47 Кодексу законів про
працю України власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу. У
разі звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу він
зобов'язаний також у день звільнення
видати йому копію наказу про
звільнення з роботи.

Згідно ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Однак, відповідачем не надано жодних
доказів, що ним було виконано вимогу ст.
116 КЗпП України про письмове
повідомлення працівника перед
виплатою належних позивачеві сум при
звільненні. З наведеного, слідує, що
виплата належних працівникові сум не
здійснювалась.

Наведений факт є юридично значимим для
даної справи, оскільки законодавцем
покладається на роботодавця обов'язок
підтвердження виплати сум належних при
звільненні працівника внаслідок
особливостей конкретних правовідносин
та складністю доведення працівником
факту невиплати заробітньої плати.

Крім того, факт невиплати заробітної
плати та компенсації за невикористану
підтверджується Зведеною відомістю
сум для зарахування з/п на БПК № 10 від
24.05.2013 та Довідкою ПАТ «Кредобанк»
№50.14/15-21419/13 від 11.09.2013 р. про рух коштів
по картковому рахунку для зарахування
зарплати від ТзОВ «Пластфарма».
Відповідно до них, останнє поступлення
зарплати було здійснено 24 травня 2013 р.
по зарплаті, а відтак заперечення
відповідача про те, що виплата
здійснювалась, однак на даний час у
ТзОВ «Пластфарма» відсутні документи,
що підтверджують виплату,
спростовуються наведеними доказами.
Твердження відповідача, що документи,
які підтверджують виплату знаходяться
у колишнього керівника товариства
спростовуються вищезазначеними
доказами, які підтверджують, що ці
документи відсутні в природі, так як
виплата не здійснювалась.

Як вбачається з Довідки ТзОВ
«Пластфарма» № 16 від 19.06.2013 р. /а.с.5/,
заборгованість перед ОСОБА_1 по
заробітній платі на день звільнення
становить - 7 761,55 грн., з них 2 478 грн. 62
коп. - заборгованість по заробітній
платі, 5 282 грн. 93 коп. - компенсація за
відпустки.

Таким чином, оцінюючи докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні, а
тому підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218
ЦПК України, ст. ст. 16, 526, 625 ЦК України,
ст.ст. 39-1, 97, 103, 249 КзпП України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пластфарма» в
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1,
проживаючої за адресою АДРЕСА_1,
заборгованість по заробітній платі в
розмірі 2478,62 грн. та компенсацію за
невикористану відпустку в сумі 5282,93
грн., а всього 7761 грн.55 коп.(сім тисяч
сімсот шістдесят одну грн.55 коп.)

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пластфарма» в дохід
держави судовий збір в сумі 229 грн.40 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: В. В. Свірідова