Справа № 645/5995/14-ц
Провадження №
Фрунзенський районний суд м. Харкова у
головуючого - судді Бабкової Т.В.,
при секретарі - Білобрової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Харківської
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування за
Позивачка звернулася до суді із
позовом, в якому зазначала, що
02.03.1952року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було
укладено шлюб. У зазначеному шлюбі у
подружжя народився син - ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 20 років ОСОБА_5
помер. Рішенням Виконкому
Сталінського Райради депутатів
трудящих від 15.09.1953 р. про відвід
земельної ділянки під індивідуальне
будівництво дому ОСОБА_3 було виділено
в безстрокове користування земельну
ділянку для індивідуального
будівництва будинку з масиву ІУ
Салтівське селище по АДРЕСА_3 загальною
площею земельної ділянки 550 кв. м. 18.02.1954
р. між Житловим Управлянням Виконкому
міської Ради депутатів трудящих та
ОСОБА_3 був укладений Договір № б/н на
право спорудження будинку та
безтермінове користування земельною
ділянкою. Відповідно до п. 1 зазначеного
Договору житлове управління відводе
забудовнику ділянку комунальної землі
площею 550 кв. м. під індивідуальне
будівництво жилого будинку по АДРЕСА_3.
Відповідно до п. 2 зазначеного договору
зазначена земельна ділянка
відводилася забудовнику безоплатно в
безтермінове користування з обов'язком
забудовником вносити земельну ренту за
користування зазначеної ділянкою та
встановленні законом податки. Згідно п.
14 зазначеного Договору, зведена на
земельній ділянці будівля є особистою
власністю збудувавших осіб. Після
закінчення будівництва ОСОБА_3 був
зроблений Технічний паспорт земельної
ділянки та вже збудованого будинку,
розташованих за адресою: АДРЕСА_3. Також
ОСОБА_3 почав вести Будинкову книгу для
прописки громадян, що проживають у
будинку АДРЕСА_3. Відповідно до ст. 22
Кодексу про шлюб та сім'ю України №
2006-VII від 20 червня 1969 року майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Отже ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на праві спільної сумісної
власності належали збудовані ОСОБА_3
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_3. Згідно технічного висновку
ТОВ «НТК ЕНЕРГО-ТАЙМ», складеному в 2014р.
технічний стан індивідуального
житлового будинку з сінями та ганком,
господарчих будівель у
будинковолодінні по АДРЕСА_3
знаходяться в задовільному
технічному стані , на час обстеження
відповідає вимогам надійності та
безпечності в подальшій експлуатації.
Планування обстеженого будинку в
цілому не протирічать
будівельно-технічним , протипожежним ,
та санітарно-гигієнічним вимогам. В
липні 2014р. відповідальним виконавцем
робіт з інвентаризації нерухомого
майна складено технічний паспорт на
будинковолодіння по АДРЕСА_3, яке
складається з житлового будинку літ.
«А-1», загальною площею 36,1 кв. м.,
житловою площею 19,7 кв. м., з прибудовами
літ. «а», тамбуром літ. «а-2», ганком літ.
«а-3», з літньої кухні літ. «Д», з сараїв
літ. «Ж» та «З», вбиральні літ. «И»,
льоху літ. «К», огорожі № 2-3, хвіртки №1.
ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_3 Відповідно
до ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу
Української РСР № 1540-VI від 18 липня 1963
року ОСОБА_4 після смерті свого
чоловіка ОСОБА_3 продовжила проживати у
зазначеному вище будинку,
користуватися та володіти ним і
земельною ділянкою, фактично вступила
в управління та володіння будинку, що
знаходиться за адресою: м. Харків по
АДРЕСА_3. Крім цього сплачувала усі
комунальні послуги. Отже, ОСОБА_4, як
спадкоємець першої черги, фактично
прийняла після свого чоловіку
спадщину, тобто стала власником
будинку, що розташований за адресою:
АДРЕСА_3. ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 86 років
померла ОСОБА_4 Відповідно до ст. 1264
Цивільного кодексу України, у четверту
чергу право на спадкування за законом
мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.
ОСОБА_4 у зв'язку з похилим віком
потребувала стороннього догляду та
піклування. Основним джерелом для її
життя була пенсія, якої для побутових
потреб, купівлі ліків, їжі, підтримки
землі та будинку у належному стані було
недостатньо. У ОСОБА_4 не було дітей та
близьких родичів, які б могли
піклуватися про неї або надавати
матеріальну підтримку, їй було фізично
важко здійснювати догляд за будинком
та підтримувати його у належному стані,
що потребує значних матеріальних
затрат. Позивачка ОСОБА_1, яка є рідною
плиміннецею, ОСОБА_3, піклувалась за
ОСОБА_4, купляла їй їжу, ліки,
допомагала приносити покупки з
магазину, що у віці та стані ОСОБА_4 було
вкрай важко, а в деякі дні при підвищені
тиску та при поганих погодних умов і
взагалі було неможливим, що в свою
чергу могло призвести до летального
результату. У зв'язку з безпорадним
станом ОСОБА_4 ОСОБА_1 проживала
останні 5 років разом та здійснювала
за нею доглядала. Крім того, ОСОБА_1
здійснила поховання ОСОБА_4, та
звернулась до приватного нотаріуса
Харківського міського нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_8 із
заявою про прийняття спадщини. Проте, у
позасудовому порядку отримати
свідоцтво про право на спадщину
позивачка не в змозі та змушена
звернуться до суду для встановлення
факту постійного проживання разом з
громадянкою ОСОБА_4 та визнання права
власності на спадкове майно, як за
спадкоємцем четвертої черги.
В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_9 вказані
позовні вимоги підтримала. Будучі
допитаною в судовому засіданні по
справі в якості свідка пояснила суду,
що з 1993р. працює головою вуличного
комітету. Яка обслуговує в тому числі і
територію АДРЕСА_3. В зв'язку з
виконанням своїх повноважень вона
тривалі роки добре знала родину
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які мешкали у будинку
АДРЕСА_3. Вказане подружжя власних
дітей та близьких родичів не мало.
Після смерті ОСОБА_3 його дружина
ОСОБА_4 залишилася сама, проте декілька
разів на рік до неї приїжджала
племінниця померлого чоловіка ОСОБА_1
та залишалася проживати на декілька
місяців з метою догляду. В подальшому.
Коли ОСОБА_4 стала потребувати
постійної сторонньої допомоги
позивачка взагалі оселилася разом із
нею , вести спільне господарство,
бюджет, після смерті ОСОБА_4
здійснила її поховання.
Представник відповідача
Харківської міської ради за
довіреністю Буряковська О.Ю. подала
письмові заперечення проти позову.
Посилалася на те, що моментом
виникнення права власності на
нерухоме майно вважається момент
державної реєстрації. В зв'язку з тим,
що позивачкою не надано доказів
виникнення права власності на
будинковолодіння по АДРЕСА_3 у ОСОБА_3
та ОСОБА_4, отже це майно не увійшло до
Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши письмові докази по справі,
суд приходить до наступного.
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 з 02.03.1952 року перебували в
зареєстрованому шлюбі, про що в книзі
записів актів громадянського стану про
одруження зроблено відповідний запис
за № 173, що підтверджується Свідоцтвом
про одруження серії НОМЕР_1. Після
реєстрації зазначеного шлюбу
громадянці ОСОБА_4 було присвоєно
прізвище - ОСОБА_4 (а.с. 26).
Від шлюбу у подружжя народився син -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2 від 25.03.1953 р.
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 помер, про що в
книзі реєстрації актів про смерть
18.08.1973 р. зроблено запис № 51 та видано
Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від
18.08.1973 р. (а.с. 24-25). Інших дітей подружжя
Рішенням Виконкому Сталінської
Райради депутатів трудящих від 15.09.1953 р.
про відвід земельної ділянки під
індивідуальне будівництво дому було
вирішено:

- Виділити в безстрокове користування
земельну ділянку для індивідуального
будівництва будинку громадянину
ОСОБА_3 з масиву 1У Салтівське селище по
АДРЕСА_3 загальною площею земельної
ділянки 550 кв. м.

18.02.1954 р. між Житловим Управлянням
Виконкому міської Ради депутатів
трудящих, іменоване надалі житлове
управління, у особі Начальника
житлового управління Авташенко В.М., з
однієї сторони, та громадянином ОСОБА_3,
іменований надалі забудовником, з
іншої сторони був укладений Договір №
б/н на право спорудження будинку та
безтермінове користування земельною
ділянкою.

Відповідно до п. 1 зазначеного
Договору житлове управління відводе
забудовнику ділянку комунальної землі
площею 550 кв. м. під індивідуальне
будівництво жилого будинку по АДРЕСА_3.

Відповідно до п. 2 зазначеного
договору зазначена земельна ділянка
відводиться забудовнику безоплатно в
безтермінове користування з обов'язком
забудовником вносити земельну ренту за
користування зазначеної ділянкою та
встановленні законом податки.

Згідно п. 14 зазначеного Договору,
зведена на земельній ділянці будівля є
особистою власністю збудувавших осіб.

Після закінчення будівництва 02.12.1953
року був зроблений Технічний паспорт
земельної ділянки та вже збудованого
будинку, розташованих за адресою:
АДРЕСА_3 (а.с. 30-33). Також ОСОБА_3 почав
вести Будинкову книгу для прописки
громадян, що проживають у будинку
АДРЕСА_3 (а.с. 34-42).

На підставі наведеного, відповідно до
положень розділу І Речове право (Право
власності) та ІІ ПРаво забудови ЦК УРСР
в редакції 1922 року, що діяв на час
виникнення спірних правовідносин,
ОСОБА_3 ,здійснивши забудову житлового
будинку з надвірними спорудами на
відведеній йому для цієї мети
земельній ділянці, набув право
приватної власності на вказане
будинковолодіння.

Крім того, згідно технічного висновку
ТОВ «НТК ЕНЕРГО-ТАЙМ», складеному в 2014р.
технічний стан індивідуального
житлового будинку з сінями та ганком,
господарчих будівель у
будинковолодінні по АДРЕСА_3
знаходяться в задовільному
технічному стані, на час обстеження
відповідає вимогам надійності та
безпечності в подальшій експлуатації.
Планування обстеженого будинку в
цілому не протирічать
будівельно-технічним , протипожежним ,
та санітарно-гигієнічним вимогам.

В липні 2014р. відповідальним
виконавцем робіт з інвентаризації
нерухомого майна складено технічний
паспорт на будинковолодіння по
АДРЕСА_3, яке складається з житлового
будинку літ. «А-1», загальною площею 36,1
кв. м., житловою площею 19,7 кв. м., з
прибудовами літ. «а», тамбуром літ.
«а-2», ганком літ. «а-3», з літньої кухні
літ. «Д», з сараїв літ. «Ж» та «З»,
вбиральні літ. «И», льоху літ. «К»,
огорожі № 2-3, хвіртки №1.

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_3, про що було
видано Свідоцтво про смерть серія
НОМЕР_4 (а.с. 24).

Відповідно до ст. 22 КпШС України 1969
року, який діяв на час виникнення
спірних правовідносин, майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном. Подружжя користується рівними
правами на майно і в тому разі, якщо
один з них був зайнятий веденням
домашнього господарства, доглядом за
дітьми або з інших поважних причин не
мав самостійного заробітку.

Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві
спільної сумісної власності належали
збудоване ОСОБА_3 будинковолодіння,
розташоване за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 Цивільного
кодексу Української РСР № 1540-VI від 18
липня 1963 року, при спадкоємстві за
законом спадкоємцями першої черги є, в
рівних частках, діти (у тому числі
усиновлені), дружина і батьки
(усиновителі) померлого. До числа
спадкоємців першої черги належить
також дитина померлого.

Стаття 548 ЦК УРСР № 1540-VI 1963 року
встановлює, що для придбання спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Не допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. А п. 1 ст. 549 Цивільного кодексу
Української РСР № 1540-VI від 18 липня 1963
року визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном.

ОСОБА_4 після смерті свого чоловіка
ОСОБА_3 продовжила проживати у
зазначеному вище будинку,
користуватися та володіти ним і
земельною ділянкою, фактично вступила
в управління та володіння будинку, що
знаходиться за адресою: м. Харків по
АДРЕСА_3. Крім цього сплачувала усі
комунальні послуги.

Отже, ОСОБА_4, як спадкоємець першої
черги, фактично прийняла після свого
чоловіку спадщину, тобто стала
власником будинку, що розташований за
адресою: АДРЕСА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 86 років померла
ОСОБА_4, про що ОСОБА_1 було видано
Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_5 від
23.08.2013 р. (а.с. 23).

Відповідно до ст. 1264 ЦК України , у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкдавцем однією сім*єю не менш як
п*ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 п. 21 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 7 від
30 травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», при
вирішенні спору про право на спадщину
осіб, які проживали зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини (четверта
черга спадкоємців за законом), судам
необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3
Сімейного кодексу України про те, що
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Сімейного
кодексу України, сім'я створюється на
підставі шлюбу, кровного споріднення,
усиновлення, а також на інших
підставах, не заборонених законом і
таких, що не суперечать моральним
засадам суспільства.

Відповідно до ст. 10 Закону України
«Про основні засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в Україні»,
громадянами похилого віку визнаються
особи, які досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", а також особи,
яким до досягнення зазначеного
пенсійного віку залишилося не більш як
півтора року.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років.

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4, у зв*зку з похилим
віком потребувала стороннього догляду
та піклування. Основним джерелом для
життя ОСОБА_4 була пенсія. Дітей та
близьким родичів ОСОБА_4 не мала. В той
же час встановлено, що ОСОБА_1, яка є
рідною племінницею покійного чоловіка
ОСОБА_4 - ОСОБА_3, останні 5 років до часу
смерті ОСОБА_4 піклувалась нею, купляла
їжу, ліки, здійснювала покупки, вела
домашнє господарство, здійснювала
оплату комунальних послус (а.с. 13-15).

Факт постійного проживання
громадянки ОСОБА_1 та громадянки
ОСОБА_4 можуть підтвердити ОСОБА_14, що
проживає за адресою: АДРЕСА_4, ОСОБА_15,
що проживає за адресою: АДРЕСА_1,
ОСОБА_16, що проживає за адресою:
АДРЕСА_2.

Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 продовжує
проживати за адресою: АДРЕСА_3, сплачує
комунальні послуги, що підтверджується
Квитанціями про сплату комунальних
послуг (копії додаються). Відповідно до
ч. З ст. 1268 Цивільного кодексу України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Отже, ОСОБА_1 фактично прийняла
спадщину після померлої.

Крім того, ОСОБА_1 здійснила поховання
ОСОБА_4, доказами чого є: Рахунок КП
«РИТУАЛ» від 24.08.2013 року на загальну
суму 3439,03 грн., квитанція про сплату
зазначеної суми та Договір - Замовлення
на організацію та проведення поховання
№ 2510/С-9 від 24.08.2013 р. (а.с. 11, 12, 16).

Після смерті ОСОБА_4 громадянка ОСОБА_1
звернулась до приватного нотаріуса
Харківського міського нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_8 із
заявою про прийняття спадщини, відмову
від прийняття спадщини. Інших заяв про
прийняття спадщини, непрйняття
спадщини, до нотаріусів не надходило,
заповіти від імені ОСОБА_4 не
посвідчувалися (а.с. 102).

За таких обставин,суд вважає
доведекними позовні вимоги ОСОБА_1
стосовно визнання за нею права
власності в порядку спадкування за
законом, як за спадкоємцем четвертої
черги після смерті ОСОБА_4, на житловий
будинок з надвірними спорудами
АДРЕСА_3.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ЦК України в редакції 1962
року, ст. 22 КпШС УРСР в редакції 1969 року,
ч. 1 ст. 529, 548 ЦК УКраїни в редакції 1922
року, ст. 1264 ЦК України, Постановою
Пленуму Верховного суду України № 7 від
30.05.2008 року "Про судову практику у
справах про спадкування", ст. ст. 10-11, 209,
212-218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Харківської міської ради про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_6, на житловий будинок з
надвірними спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_3, та
складається з житлового будинку літ.
А-1 загальною площею 36,10 кв.м, житловою
19,70 кв.м, прибудови літ. «а», тамбура
літ. «а-2», ганку літ. «а-3», літньої
кухні літ. «Д», сараїв літ. «Ж», «З»,
вбиральні літ. «И», льоху літ. «К»,
хвіртки №1, огорожі №2-3.

Апеляційна скарга до апеляційного
суду Харківської області на рішення
суду може бути подана через
Фрунзенський районний суд м.Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення , можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій
кімнаті.

Суддя -