АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 596/1445/14-ц Головуючий у 1-й
інстанції Римар Г.М. Провадження №
22-ц/789/1069/14 Доповідач - Дикун
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представника
апелянта Валеги Т.П.;

позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою
департаменту соціального захисту
населення Тернопільської обласної
державної адміністрації на рішення
Гусятинського районного суду від 24
липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Вільхівчицької сільської
ради, департаменту соціального захисту
населення Тернопільської обласної
державної адміністрації про визнання
права власності на автомобіль,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в
суд із позовом до Вільхівчицької
сільської ради, департаменту
соціального захисту населення
Тернопільської ОДА про визнання права
власності на автомобіль марки «Audi A4»,
1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_1,
який залишився після смерті його
матері ОСОБА_4, інваліда 1-ї групи. В
обгрунтування вимог посилався на те, що
у відповідності до пунктів 16, 41 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 19 липня 2006 року
№999 автомобіль, отриманий як
гуманітарна допомога, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років,
після смерті інваліда залишається у
користуванні його сім'ї, у разі сплати
до спеціального фонду державного
бюджету на рахунки, відкриті в органах
Державного казначейства, вартості
одержаного автомобіля, з урахуванням
ступеня його зношення. Просить
залишити спірний автомобіль в його
користуванні, визнати за ним право
власності на нього та зобов'язати
відповідача видати йому довідку про
зняття з обліку вказаного автомобіля.

Рішенням Гусятинського районного
суду від 24 липня 2014 року позов
задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності
на легковий автомобіль марки «Audi A4», 1999
року випуску, номер кузова НОМЕР_1, об'єм
двигуна 1800 см/куб, д/н НОМЕР_2, який
залишився після смерті його матері,
інваліда 1-ї групи, та залишено вказаний
автомобіль у його користуванні.

Зобов'язано Головне управління
праці та соціальної політики
Тернопільської обласної державної
адміністрації зняти зі свого обліку
автомобіль «AudiA4», 1999 року випуску,
номер кузова НОМЕР_1, об'єм двигуна 1800
см/куб, д/н НОМЕР_2 .

Ухвалою Гусятинського районного
суду від 16 вересня 2014 року виправлено
описку в рішенні Гусятинського суду
від 24 липня 2014 року та зазначено про
зобов'язання департаменту соціального
захисту населення Тернопільської
обласної державної адміністрації
зняти зі свого обліку автомобіль «AudiA4»,
1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_1,
об'єм двигуна 1800 см/куб, д/н НОМЕР_2 .

Не погодившись із рішенням суду
департамент соціального захисту
населення Тернопільської обласної
державної адміністрації звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовити, посилаючись
на те, що оскаржуване рішення порушує
норми матеріального та процесуального
права, висновки суду не відповідають
обставинам справи.

В обгрунтування вимог апелянт
зазначає, що суд першої інстанції
прийшов до хибного висновку про
визнання права власності на автомобіль
за позивачем, що не відповідає вимогам
абз.7 п.41 Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями (затвердженого
Постановою КМУ №999 від 19 липня 2006 року),
в якому передбачено, що рішення про
залишення автомобіля у власності
члена сім'ї померлого інваліда приймає
Мінсоцполітики України за умови сплати
податків і зборів за ставками, діючими
на день митного оформлення автомобіля,
які повинні бути сплачені членом сім'ї
померлого інваліда протягом шести
місяців з дня смерті інваліда. Інших
підстав для залишення авто у
власності члена сім'ї померлого
інваліда, ніж ті, що прописані Порядком,
чинним законодавством не передбачено.

У судовому засіданні представник
апелянта підтримала вимоги
апеляційної скарги.

Позивач апеляційну скаргу заперечив,
рішення суду вважає законним та
обгрунтованим.

Колегія суддів, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, вимог, заявлених у суді першої
інстанції, вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення, а
рішення суду - до скасування.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції виходив з того, що
автомобіль було завезено на територію
України за чинності п. 37 Постанови
Кабінету Міністрів України від 08
вересня 1997 року "Про затвердження
Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями" і відповідно даний
автомобіль є майном інваліда.

Колегія суддів не погоджується з
наведеним висновком суду як таким, що
не відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону
оскаржуване судове рішення не
відповідає.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_4 - мати позивача, була
інвалідом 1 групи та мала право на
забезпечення легковим автомобілем.

31.05.2006 року головне управління
праці та соціального захисту населення
Тернопільської облдержадміністрації
звернулось із клопотанням перед
Комісією з питань гуманітарної
допомоги при Тернопільській обласній
державній адміністрації та Комісією з
питань гуманітарної допомоги при
Кабінеті Міністрів України про
визнання гуманітарною допомогою
спірного легкового автомобіля,
ввезеного на митну територію України
на адресу головного управління праці
та соціального захисту населення
облдержадміністрації з Німеччини для
ОСОБА_4, інваліда 1 групи захворювання,
пов'язаного з репресіями, яка
перебувала на черзі на забезпечення
автомобілем.

Легковий автомобіль марки «Audi A4»,
1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_1,
об'єм двигуна 1800 см/куб, який був
ввезений на митну територію України, як
цільова гуманітарна допомога для
інваліда ОСОБА_4, комісією з питань
гуманітарної допомоги при Кабінеті
Міністрів України визнано
гуманітарною допомогою, із звільненням
від оподаткування та обов'язкових
платежів, про що стверджує протокол
зазначеної Комісії від 06.07.2006 року
№26/ГД-10846.

Реєстрація автомобіля відбулася
на основі чинної на час його ввезення
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 999 від 08.09.1997 року "Про затвердження
Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями".

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_3 від 02 грудня 2013 року.

На день смерті ОСОБА_4 редакція
Закону "Про гуманітарну допомогу" не
передбачала можливості спадкування
автомобіля, яким був забезпечений
інвалід на умовах і в порядку цього
Закону.

Так, згідно зі ст. 11-1
вищевказаного закону забезпечення
інвалідів, дітей-інвалідів
автомобілями, визнаними гуманітарною
допомогою, здійснюється на умовах,
передбачених законом, та у порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Після смерті інваліда,
дитини-інваліда автомобіль, визнаний
гуманітарною допомогою, яким інвалід
був забезпечений через органи праці та
соціального захисту населення і
користувався менше 10 років, може бути
переданий у власність одному із членів
сім'ї за рішенням Комісії з питань
гуманітарної допомоги при Кабінеті
Міністрів України за умови сплати
податків і зборів за ставками, діючими
на день здійснення митного оформлення
автомобіля. Якщо інвалід,
дитина-інвалід користувався
автомобілем більше 10 років, за бажанням
членів його сім'ї автомобіль може бути
переданий у їх власність безкоштовно.

У разі несплати членом сім'ї
інваліда, дитини-інваліда податків і
зборів (обов'язкових платежів)
автомобіль повертається (вилучається)
органам праці та соціального захисту
населення у порядку та на умовах, що
визначаються Кабінетом Міністрів
України."

Дана норма Закону
кореспондується із п. 41 Порядку, який
затверджений Кабінетом Міністрів
України № 999 "Про забезпечення
інвалідів автомобілями".

Згідно із ч. 3 статті 5 ЦК України,
якщо цивільні відносини виникли раніше
і регулювались актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Таким чином, суд першої інстанції
безпідставно визнав вищезазначений
автомобіль за ОСОБА_2 та залишив
вказаний автомобіль у його
користуванні. А також суд невірно
зобов'язав департамент соціального
захисту населення Тернопільської
обласної державної адміністрації
зняти зі свого обліку спірний
автомобіль.

При вказаних обставинах рішення
слід скасувати і ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 307; 309; 316; 319; 324; 325
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу департаменту
соціального захисту населення
Тернопільської обласної державної
адміністрації задовольнити.

Рішення Гусятинського районного
суду від 24 липня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Вільхівчицької сільської ради,
департаменту соціального захисту
населення Тернопільської обласної
державної адміністрації про визнання
права власності на автомобіль
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області С.І. Дикун