АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/18/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 46 Клочко О.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Скіць М. І. УХВАЛА
24 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоСкіця М. І.суддівЗахарової
А. Ф. , Качана О. В. при
секретаріАнкудінові О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційні
скарги ОСОБА_6, Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення
Придніпровського районного суду
м.Черкаси від 23 квітня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті
особи без самостійних вимог:
Придніпровський відділ державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції, ПАТ КБ
«ПриватБанк», ОСОБА_8, ТД «Еліт Сервіс»,
ОСОБА_9 про розподіл майна подружжя
в с т а н о в и л а :
В жовтні 2012 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_7 про розподіл
майна подружжя, посилаючись на те, що 22
березня 1980 року між сторонами було
На теперішній час вона з відповідачем
знаходиться в неприязних відносинах, в
зв'язку з чим проживають окремо.
Під час шлюбу ними було придбано
- земельна ділянка площею 0,0586 га,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.
- земельна ділянка площею 0,1538 га,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3;
- 4-х кімнатна квартира АДРЕСА_1;
- будинок АДРЕСА_4.
В подальшому позивачка уточнювала
свої позовні вимоги та остаточно
просила, визнати за нею право власності
- ? частину будинку та земельної
ділянки площею 0,0586 га, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_2;
- ? частину будинку та земельну
ділянку площею 0,1538 га, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_3;
- ? частину житлового будинку
- 1/4 частину 4-х кімнатної квартири
В процесі розгляду справи до участі у
розгляді справи залучено треті особи
без самостійних вимог: Придніпровський
відділ ДВС Черкаського міського
управління юстиції, ПАТ КБ
«Приватбанк»,ТД «Еліт Сервіс», ОСОБА_9,
Рішенням Придніпровського районного
суду м.Черкаси від 23 квітня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено
частково.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на ?
частину будинку за адресою АДРЕСА_4.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/6
частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
судовий збір в сумі 463 грн. 38 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на незаконність даного
рішення, просить його скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Зазначає, що земельні ділянки були
приватизовані ОСОБА_7 в період шлюбу і
відповідно вона має право на 12 частину
кожної з ділянок.

Також вважає, що за нею слід визнати
право власності на 12 частину
незавершеного будівництвом будинку бн
по АДРЕСА_3 і області та 12 частину
незавершеного будівництвом будинку
АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк», посилаючись на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Зокрема Банк зазначав, що визнання
права власності частку в спільному
майні подружжя без розподілу боргових
зобов»язань перед Банком суперечить
приписам чинного законодавства.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог заявлених в суді першої
інстанції, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог районний
суд виходив з того, що в період шлюбу
сторонами по справі було придбане
вищезазначене майно і відповідно
позивачка, як дружина має право на 12
частину цього майна.

Також судом було зазначено, що
отримані в результаті приватизації
земельні ділянки є особистою власністю
відповідача, а визнання права
власності на незавершене будівництво,
без прийняття його до експлуатації та
державної реєстрації законом не
передбачено.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 перебуває
з ОСОБА_7 у зареєстрованому шлюбі з
22.03.1980 року по теперішній час.

За час перебування в шлюбі 03.04.1998 року
ОСОБА_7 була придбана 1/3 частина 4-х
кімнатної квартири АДРЕСА_1.

22.02.2008 року, на підставі договору
купівлі - продажу, ОСОБА_7 придбав
житловий будинок за АДРЕСА_1

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60
СК України майно, набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня
2007 року N 11 "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. До складу майна, що
підлягає поділу, включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК
України).

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку,
задовольняючи позовні вимоги в частині
визнання права власності за ОСОБА_6 на
1/6 частину 4-х кімнатної квартири
АДРЕСА_1 та 1/ 2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1, оскільки дане майно
було придбане за час перебування в
шлюбі.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ
«Приватбанк» зводяться до того, що на
підставі виконавчого листа № 2-2772 від
01.03.2013 р. було відкрите виконавче
провадження про стягнення з ОСОБА_7 на
користь Банку заборгованості за
кредитним договором в сумі 21108 грн. 59
коп. та судових витрат в сумі 331 грн.09
коп. ( а.с. 96) однак по даному виконавчому
провадженню ОСОБА_6 не є солідарним
боржником і відповідно як дружина має
право на 12 частину від 13 частини, тобто
16 частину квартири, яка була придбана
сторонами в період шлюбу, а ОСОБА_7
особисто повинен нести
відповідальність за власними
борговими зобов»язаннями, в тому числі
і належним йому майном.

Також колегія суддів вважає, що
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині визнання за ОСОБА_6
право власності на ? частину будинку та
12 частину земельної ділянки, площею 0,0586
га, що знаходиться за адресою с.
Чапаєва, Золотоніського району,
Черкаської області, ? частину будинку
та 12 частину земельної ділянки, площею
0,1538 га, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_3, суд першої інстанції вірно
встановив, що 12.03.2001 року ОСОБА_7 був
виданий державний акт на право
приватної власності на землю площею 0,
0586 га., серія ЧР 5-31 на підставі рішення
Чапаєвської сільської ради від 19.08.1997
року за № 6/22.

Також ОСОБА_7 на підставі рішення
Червонослобідської сільської ради від
08.10.2004 року за № 14-10 був виданий
державний акт серії ЯА № 312316 від 16.01.2006
року на право власності на земельну
ділянку площею 0,1538 га.

Відповідно до п.5 ч.1ст. 57 Сімейного
кодексу України особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є земельна
ділянка, набута нею, ним за час шлюбу
внаслідок приватизації земельної
ділянки, що перебувала у її, його
користуванні, або одержана внаслідок
приватизації земельних ділянок
державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій, або одержана із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених Земельним
кодексом України.

Отже відсутні правові підстави для
визнання вищезазначених земельних
ділянок, які одержані ОСОБА_7 в 2001 та 2006
роках, спільною сумісною власністю
подружжя.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна) та з моменту його прийняття до
експлуатації і з моменту державної
реєстрації. До завершення будівництва
(створення майна) особа вважається
власником матеріалів, обладнання тощо,
які були використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Відповідно до висновку експерта за
результатами проведення судової
будівельно-технічної експертизи,
сумарна вартість саме будівельних
матеріалів, використаних при
здійсненні будівництва
будинковолодіння по АДРЕСА_3
Черкаської області складає 238836 грн.
Сумарна вартість будівельних робіт
при здійсненні будівництва
будинковолодіння по АДРЕСА_3 складає
61348грн.

Сумарна вартість будівельних
матеріалів використаних при
здійсненні будівництва
будинковолодіння в с. Чапаєвка
Золотоніського району Черкаської
області дачний кооператив
«Промстроєвець» складає 58100 грн.
Сумарна вартість будівельних робіт
при здійсненні будівництва
будинковолодіння в с. Чапаєвка
Золотоніського району Черкаської
області складає 16299 грн.

Таким чином, оскільки ОСОБА_6 у
порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України
не надала суду акти про прийняття
будинків, завершених будівництвом, до
експлуатації, та докази їх державної
реєстрації, то в суду відсутні підстави
визнавати на такі будинки право
власності.

Вимог про визнання права власності на
матеріали, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва, нею не заявлялись.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Виходячи із викладеного, судова
колегія вважає, що доводи апеляційних
скарг суттєвими не являються, були
предметом розгляду суду першої
інстанції і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційних скарги щодо
неправильного застосування норм
матеріального та процесуального права
грунтуються на невірному трактуванні
апелянтами наведених правових норм.

Рішення суду відповідає матеріалам
справи, обґрунтоване наявними в справі
доказами, а доводи апеляційних скарг
носять суб"єктивний характер та не
мають в собі підстав, визначених ст. 309
ЦПК України, за наявності яких можливе
скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 307, 308, 314, 315, 218 ЦПК України, колегія
суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк»- відхилити.

Рішення Придніпровського районного
суду м.Черкаси від 23 квітня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
треті особи без самостійних вимог
Придніпровський відділ державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції ПАТ КБ
«ПриватБанк», ОСОБА_8, ТД «Еліт Сервіс»,
ОСОБА_9 про розподіл майна подружжя -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :