Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/8786/14-ц
Провадження № 2/644/2362/14
РІШЕННЯ

іменем України

2 жовтня 2014 року Орджонікідзевський
районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Шевченка С.В., за
участю секретаря Костіна О.Б.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності

в с т а н о в
и в:

03.09.2014 року позивач подав в суд позов, в
якому просив визнати за ним право
власності на 1/3 житлового будинку літ.
«Е-2» загальною площею 212,5 кв.м.,
житловою площею 74 кв.м., гараж літ. «Ж»,
літню кухню літ. «З» та надвірні
споруди: сарай літ «Б», «Д», вбиральня
літ. «В», льох літ. «К», «Г», загорожа №5,
6 водовід №4, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування вимог
посилається, що з 20.11.1976 перебував у
шлюбі з відповідачкою, який розірваний
03.09.1996. У 2004 році прийняв участь у
реконструкції спірного житлового
будинку АДРЕСА_1, який належить
відповідачці. Свій вклад оцінює в 724679
грн. та вираховує, як вартість
будівельних матеріалів, які він
придбавав на реконструкцію будинку.
Зазначає, що внаслідок реконструкції
був створений новий об'єкт, у створення
якого позивач вклав особисті кошти, з
посиланням на вимоги ст.ст. 181,317,319, 376,392
ЦК України, позивач просить визнати за
ним право власності на 1/3 частину
житлового будинку з надвірними
будівлями.

Позивач до суду не з'явився, подав
письмові пояснення та заяву, в якій
позовні вимоги підтримує, просить
розглянути справу за його відсутності
та позов задовольнити.

Від відповідача до суду надійшли
письмові заперечення на позов з
документами на їх обґрунтування. У
запереченнях відповідач проти позову
заперечує з посиланням на відсутність
участі позивача у реконструкції та її
фінансуванні, просить залучити до
матеріалів справи докази особистого
фінансування та приватної власності на
спірний будинок. Посилається, що участь
у реконструкції не породжує право
власності, житловий будинок належав
відповідачці на праві приватної
власності до реконструкції на підставі
договору купівлі-продажу, а після
реконструкції на підставі рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 23.06.2009 року, замовником
будівництва виступала відповідачка,
земельна ділянка належить їй на праві
власності, а роботи проведені за
рахунок її особистих коштів. До
заперечення надано право
встановлювані документи та первинну
документацію та висловлено прохання
розгляду справи за відсутності
відповідачки з урахуванням наданих
доказів.

Враховуючи, що особи, які беруть участь
у справі про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, від
них надійшли письмові заяви про
розгляд справи за їх відсутності, суд
вважає за можливе розглянути справу
без їх участі за наявними у справі
матеріалами на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК
України не здійснюючи фіксування
судового процесу.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач та
відповідачка перебували у
зареєстрованому шлюбі з 20.11.1976 року,
який розірвано 03.09.1996 року. У 2004 році
згідно договору купівлі-продажу від
31.03.2004 реєстровий № 2238, посвідченого
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3
ОСОБА_2 набула у власність житловий
будинок літ. «А-1» з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1. На час набуття
права власності у шлюбі не перебувала.

Земельна ділянка, на якій розташовано
житловий будинок належить
відповідачці на праві власності на
підставі державного акту про право
власності на земельну ділянку серія ЯИ
№ 977127.

Матеріалами справи встановлено, що на
належній відповідачці земельній
ділянці, з метою поліпшення житлових
умов, за власні кошти відповідач
самочинно збудувала житловий будинок
літ. "Е-2" загальною площею 212,5 кв.м.,
житловою площею 74,0 кв.м., гараж літ. "Ж",
літня кухня літ. "З" та надвірні споруди.
Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 23.06.2009
року по справі № 2-2697/2009 рік за ОСОБА_2
визнано право власності на зазначений
об'єкт нерухомості. Рішення суду набуло
законної сили, а його мотивувальна
частина містить висновок, що спірний
житловий будинок побудовано за рахунок
власних коштів відповідачки.

Як вбачається із матеріалів справи,
житловий будинок (до реконструкції) був
придбаний особисто відповідачкою на
підставі договору купівлі-продажу від
31.03.2004 року. Право власності
зареєстровано у реєстрі прав власників
на нерухоме майно. Згідно змісту
договору (п. 5.) продаж вчинено за 116500,00
грн., ця сума сплачена продавцю саме
ОСОБА_2 Доказів придбання будинку за
рахунок спільних коштів не надано і
матеріали справи не містять і такі
доводи позивача спростовуються
документально. Твердження позивача про
наявність підстав набуття права
власності на реконструйований
житловий будинок, придбаний за рахунок
особистих коштів відповідачки
спростовуються змістом договору
купівлі-продажу за яким покупцем
(єдиним набувачем права власності) є
ОСОБА_2 Договір, як підстава набуття
права власності є чинним, недійсним у
встановленому порядку не визнаний,
правомірність набуття права власності
на житловий будинок за рахунок власних
коштів відповідачки презюмується за
вимогами ст. 204, ч. 2 ст. 328 ЦК України.

Особистий грошовий, чи трудовий вклад у
реконструкцію нерухомого майна за
відсутності письмової угоди із
власником житлового будинку, не надає
підстав набуття права власності на
частину реконструйованого житлового
будинку і такі доводи позову
суперечать вимогам закону, так і
дійсним обставинам справи.

Так, згідно рішення
Орджонікідзевського районного суду
м.Харкова від 23.06.2009 по справі № 2-2697/2009
рік, враховуючи, що реконструкція
житлового будинку здійснена за власні
кошти відповідача на належній на праві
власності земельній ділянці, право
власності на житловий будинок літ. "Е-2"
загальною площею 212,5 кв.м. гараж літ. "Ж",
літня кухня літ. "З" та надвірні споруди
визнано за ОСОБА_2 Таким чином окремим
рішенням суду, яке набуло законної сили
та є обов'язковим на всій території
України (ст.. 129 Конституцції України)
встановлено здійснення реконструкції
за рахунок особистих коштів
відповідачки. Правових підстав ставити
під сумнів висновки суду не існує і
відповідачем не надано.

Як вбачається із наданих до справи
доказів, право власності відповідачки
на житловий будинок на підставі
рішення суду зареєстровано в реєстрі
прав власності на нерухоме майно та
підтверджено витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
виданим КП «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації». Вирішуючи
справу суд враховує і надані до її
матеріалів окремі докази джерела
фінансування будівництва спірного
об'єкту нерухомості за рахунок
особисто коштів відповідачки: докази
продажу у термін виникнення спірних
правовідносин двох окремих об'єктів
права власності - квартир, що належали
ОСОБА_2 на праві приватної власності
одноособово, первинні документи щодо
конкретної особи та джерела
фінансування будівельних робіт:
квитанції, рахунки фактури, прибуткові
ордери за якими замовником,
отримувачем, платником будівельних
матеріалів зазначено саме
відповідачка.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України самовільним
будівництвом є споруда, якщо вона
побудована або будується без
відповідного дозволу або належним
чином узгодженого проекту. У
відповідності до ч.5 ст. 376 ЦК України, на
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

Згідно наданого Верховним судом
України «Узагальнення судової
практики щодо права власності при
розгляді цивільних справ Конвенцією
про захист прав людини і
основоположних свобод» від 01.07.2014 року,
вирішуючи питання про правомірність
набуття права власності, суди повинні
враховувати положення ч. 2 ст. 328 ЦК, якою
встановлюється презумпція
правомірності набуття права власності,
котра означає, що право власності на
конкретне майно вважається набутим
правомірно, якщо інше не встановлено в
судовому порядку або незаконність
набуття права власності прямо не
випливає із закону. Таким чином, факт
неправомірності набуття права
власності, якщо це не випливає із
закону, підлягає доказуванню, а
правомірність набуття права власності
включає в себе законність і
добросовісність такого набуття.

Відповідачем, на порушення вимог
процесуального закону не наведено
підстав та не доведено незаконність чи
неправомірність набуття права
власності на житловий будинок
відповідачкою згідно договору
купівлі-продажу від 31.03.2004 року,
державна реєстрація такого права саме
за відповідачкою у справі та у
наступному згідно рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 23.06.2009 року.

Крім цього за наведеним Узагальненням,
для набуття набувачем права власності
на нерухоме майно і з іншого боку
припинення права власності на цей
об'єкт у відчужувача необхідна
наявність таких складових: укладення
договору (в передбачених ст. 208, 209 ЦК
випадках - нотаріальне посвідчення або
письмова форма); виконання договору та
у визначених законом випадках -
державна реєстрація. Моментом
виникнення права власності на
новостворене нерухоме майно є державна
реєстрація.

Як встановлено матеріалами
справи, у даному випадку письмової
угоди про фінансування будівництва,
конкретну дольову участь у такому
будівництві та порядок набуття права
власності на об'єкт нерухомості, що
становить предмет спору: житловий
будинок літ. " Е-2", загальною площею 212,5
кв. м., гараж літ. "Ж", літню кухню літ. "З"
та надвірні споруди по АДРЕСА_1 між
позивачем та відповідачем не
укладалося, що свідчить про
незаконність та необґрунтованість
позовних вимог.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 15, 60, 212, 213 ЦПК України,
ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання права власності
на 1/3 житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги.

Суддя
С.В. Шевченко