Справа № 461/9281/13
Головуючий у 1 інстанції: Городецька
Провадження № 22-ц/783/3901/14
Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Курій Н.М.,

суддів:
Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за секретаря
Данилик І.І.,

з участю представників сторін - ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Приватного акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» на рішення
Галицького районного суду м. Львова від
15 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Приватного акціонерного
товариства «ПРОСТО-страхування» про
стягнення страхового відшкодування та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 15 квітня 2014 року
вищезазначений позов задоволено
частково. Стягнуто з Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_4
65 618 грн. 83 коп. страхового
відшкодування, 328 грн. 09 коп.
інфляційних збитків, 3 341 грн. 80 коп. 3%
річних, 850 грн. транспортування лаветою,
а всього 70 138 грн. 72 коп. Вирішено
стягнути з Приватного акціонерного
товариства «ПРОСТО-страхування» на
користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі
742 грн. 50 коп. В задоволенні позовних
вимог про відшкодування моральної
шкоди суд відмовив.

Рішення суду оскаржило ПрАТ
«ПРОСТО-страхування».

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що рішення суду є
необґрунтованим та таким, що ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, на основі
неповного з'ясування обставин, що мають
значення для справи, а висновки суду не
відповідають обставинам справи.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає
про те, що ПрАТ «ПРОСТО-страхування» у
встановлений договором строк та спосіб
виконало свої зобов'язання перед
ОСОБА_4, однак, остання безпідставно i
необґрунтовано відмовилась їх
прийняти, виходячи з того, що їй
належить до виплати більша сума
відшкодування, що підтверджується
необґрунтованим, на думку апелянта,
висновком експертного
автотоварознавчого дослідження № 24/12
від 27 січня 2012 року, який
спростовується негативною рецензією
спеціаліста та звітом № 050312 від 12 січня
2012 року про оцінку вартості майнової
шкоди, завданої власнику колісного
транспортного засобу.

Апелянт стверджує, що ПрАТ
«ПРОСТО-страхування» в жодному випадку
не відмовлялось провести ОСОБА_4
виплату страхового відшкодування у
розмірі, визначеному відповідно до
умов договору добровільного
страхування транспортного засобу №
210479 та не допустило жодних прострочень
платежу, а тому безпідставним та
необґрунтованим є рішення щодо
стягнення з ПрАТ «ПРОСТО-страхування»,
3% річних та інфляційних втрат.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції
неправомірно та всупереч прямим
законодавчим приписам задовольнив
необґрунтовані вимоги про стягнення
витрат на послуги евакуатора.

Апелянт також вважає, що ОСОБА_4 має
право на часткове задоволення позовних
вимог щодо отримання страхового
відшкодування на умовах пунктів 2.8.18,
2.8.19 договору добровільного
страхування транспортного засобу №
210479, тобто на умовах «ПОВНА ЗАГИБЕЛЬ», а
саме у сумі 49 750.00 грн.

Апелянт просить рішення суду першої
інстанції змінити та стягнути з ПрАТ
«ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_4
49 750 грн. страхового відшкодування, а у
задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Заслухавши доповідь судді апеляційної
інстанції, представників позивача та
відповідача, дослідивши матеріали
цивільної справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційну скаргу належить
частково задовольнити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до з ч.1 ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ст.303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Судом встановлено і це узгоджується з
матеріалами справи, що 17 березня 2011
року між позивачем та ПрАТ «ПРОСТО -
страхування» було укладено договір
добровільного страхування
транспортних засобів, серії АТК № 210479
(надалі - Договір страхування),
відповідно до якого було застраховано
автомобіль марки «KIA СЕRАТО»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с. 6, 8,
110-125).

13 січня 2012 року на автодорозі Н-17 Львів -
Радехів - Луцьк, відбулася дорожньо -
транспортна пригода (надалі - ДТП) за
участю автомобіля марки «KIA СЕRАТО»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням позивача, внаслідок чого
автомобіль отримав технічні
пошкодження (т.1 а.с. 10).

На підставі замовлення директора
Львівської філії ПрАТ «ПРОСТО -
страхування» п. Кузьми В.Б. спеціаліст
автотоварознавець ОСОБА_5 16 січня 2012
року оглянув пошкоджений автомобіль
марки «KIA СЕRАТО» та склав висновок
експертного автоварознавчого
дослідження №24/12. Відповідно до
зазначеного висновку, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
становить 74 246 грн. 43 коп., а без
урахування ПДВ 65 618 грн. 83 коп. (т.1 а.с.
21-51).

Після звернення позивача із заявою про
виплату страхового відшкодування, ПрАТ
«ПРОСТО - страхування» листом від 13
березня 2012 року за вих. № 01-1769
повідомило про розмір страхового
відшкодування у сумі 49 750 грн.,
розрахувавши такий на підставі звіту №
050312 від 13 січня 2012 року про оцінку
вартості майнової шкоди, завданої
власнику колісного транспортного
засобу, однак, виплату страхового
відшкодування не провели.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_4, районний
суд, керуючись вимогами ст.ст. 979, 988 ЦК
України, ст. 9, ч.2 ст.20 Закону України
«Про страхування», дійшов висновку про
невиконання ПрАТ «ПРОСТО-страхування»
зобов'язань за Договором страхування
та, з урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог (т.1 а.с.195),
стягнув з відповідача 65 618 грн. 83 коп.
страхового відшкодування, беручи до
уваги висновок експертного
автотоварознавчого дослідження ПрАТ
«ПРОСТО-страхування» №24/12 від 27 січня
2012 року та відповідно розраховані з
цієї суми 3% річних та інфляційні
збитки.

Однак, повністю погодитися з ухваленим
рішенням не можна.

Так, при ухваленні оскарженого рішення
судом не враховано зменшення суми
страхового відшкодування на розмір
франшизи, яка відповідно до п. 1.9.1.
Договору страхування становить 0,5% від
страхової суми (125 000) та відповідно
становить 625 грн.

Згідно з ч. 18 ст. 10 Закону України «Про
страхування», франшиза - частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

Отже, сума страхового відшкодування,
яку належить стягнути з ПрАТ «ПРОСТО -
страхування» становить 64 993 грн. 83 коп.
(65 618 грн. 83 коп. - 625 грн.), а відтак,
оскаржене рішення в цій частині
належить змінити.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова суд стягнув з відповідача на
користь ОСОБА_4 850 грн. на відшкодування
витрат, пов'язаних із перевезенням
пошкодженого автомобіля марки «KIA
СЕRАТО», реєстраційний номер НОМЕР_1
евакуатором (лаветою), мотивуючи
задоволення позовних вимог в цій
частині необхідністю транспортування
пошкодженого автомобіля з місця ДТП до
місця ремонту.

Разом з тим, рішення районного суду в
цій частині не відповідає вимогам ст. 10,
60 ЦПК України, оскільки позивачем не
подано будь-яких доказів, які б
свідчили про надання послуг
транспортування пошкодженого
автомобіля марки «KIA СЕRАТО» в розмірі
850 грн.

Стаття 10 ЦПК України, передбачає, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення Галицького
районного суду м. Львова в частині
стягнення з Приватного акціонерного
товариства «Просто-страхування» (AT
«ПРОСТО страхування») ()
на користь ОСОБА_4 850 грн. за
транспортування лаветою належить
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову в задоволенні
цієї позовної вимоги.

Доводи апеляційної скарги щодо
неправильності висновків суду першої
інстанції в частині стягнення
страхового відшкодування на підставі
висновку експертного
автотоварознавчого дослідження № 24/12
від 27 січня 2012 року та застосування до
спірних правовідносин ч. 2 ст. 625 ЦК
України не заслуговують на увагу з
огляду на таке.

Суд апеляційної інстанції не бере до
уваги звіт № 050312 від 12 січня 2012 року
(надалі - Звіт) про оцінку вартості
майнової шкоди, завданої власнику
колісного транспортного засобу та
рецензію на висновок експертного
автотоварознавчого дослідження №24/12
від 27 січня 2012 року (т. 1 а.с. 82-109),
виходячи з наступних підстав.

У тексті самого Звіту, в розділі
«Відомості про виконавця оцінки»
зазначено, що Звіт виконано оцінювачем
ОСОБА_6, що має кваліфікаційне
свідоцтво оцінювача МФ №1002 від 13
березня 2004 року за напрямком «Оцінка
об'єктів у матеріальній формі» та
спеціалізаціями «Оцінка нерухомих
речей (нерухомого майна, нерухомості) у
тому числі земельних ділянок та
майнових прав на них», «Оцінка машин і
обладнання», «Оцінка колісних
транспортних засобів».

Однак, із вищенаведених напрямків
діяльності спеціаліста не вбачається
право на проведення
автотоварознавчого дослідження на
предмет вартості матеріальної шкоди,
заподіяної власнику колісного
транспортного засобу. Кваліфікаційний
напрямок «Оцінка колісних
транспортних засобів» не дає підстави
проведення подібних досліджень,
оскільки оцінка колісного
транспортного засобу (автомобіля), в
силу положень абз. 2 ч. 2 ст. 3 Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні», відрізняється від
спеціалізації визначення матеріальної
шкоди (відновлювального ремонту з/або
без урахування коефіцієнту фізичного
зносу).

Натомість, спеціаліст ОСОБА_5, який на
підставі звернення саме директора
Львівської філії ПрАТ «ПРОСТО -
страхування» провів огляд автомобіля
марки «KIA СЕRАТО», реєстраційний номер
НОМЕР_1 та склав висновок експертного
автотоварознавчого дослідження № 24/12
від 27 січня 2012 року, наділений
експертною спеціальністю за індексом
12.2. «Визначення вартості дорожніх
транспортних засобів, розміру збитку,
завданого власнику транспортного
засобу».

Крім цього, у розділі «Аналіз
інформаційних джерел та зібраних
даних» ОСОБА_6 зазначає, що оцінка
проводилась на підставі акту
технічного огляду об'єкта з
результатами фотофіксації. Однак,
наведені обставини не відповідають
дійсності, так як спеціалістом огляд
пошкодженого автомобіля марки «KIA
СЕRАТО», реєстраційний номер НОМЕР_1 за
місцем його зберігання не проводився,
про що свідчить відсутність у звіті
акту (протоколу) огляду колісного
транспортного засобу та фототаблиць.
Наведені обставини не відповідають
вимогам Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів, затвердженої
Наказом фонду державного майна України
та Міністерством юстиції України N
142/5/2092 від 24 листопада 2003 року (надалі -
Методика).

Так, згідно з п. 1.3. Методики, вимоги
Методики є обов'язковими під час
проведення автотоварознавчих
експертиз та експертних досліджень
судовими експертами науково-дослідних
інститутів судових експертиз
Міністерства юстиції України,
експертами науково-дослідних
експертно-криміналістичних центрів
Міністерства внутрішніх справ України,
експертами інших державних установ,
суб'єктами господарювання, до
компетенції яких входить проведення
судових автотоварознавчих експертиз
та експертних досліджень, а також всіма
суб'єктами оціночної діяльності під
час оцінки КТЗ у випадках, передбачених
законодавством України або договорами
між суб'єктами цивільно-правових
відносин.

Згідно з п. 5.1. Методики, технічний огляд
КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою
початковий етап дослідження, який дає
змогу органолептичними методами
визначити ідентифікаційні дані КТЗ;
його комплектність; укомплектованість;
технічний стан, обсяг і характер
пошкоджень; пробіг за одометром, інші
показники на момент технічного огляду,
необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи
вартості КТЗ без його огляду особисто
експертом (оцінювачем), який складає
висновок чи звіт (акт) можливе тільки за
рішенням органу (посадової особи), який
здійснює судове чи досудове слідство, у
разі надання ними даних, необхідних для
оцінки.

У відповідності з п.п. «с» п. 4.4.
Методики, додатки, які становлять
невід'ємну частину звіту (акта),
висновку експерта (експертного
дослідження) про оцінку і містять дані
стосовно технічного стану КТЗ (його
складників), їх фотографічні
зображення і дані, що підтверджують
припущення та розрахунки. У додатках
також може бути графічна розгортка
побудови пошкодженого або
розукомплектованого КТЗ з
відображенням характеру пошкоджень
або протокол технічного огляду з
посиланням на характер і обсяг його
пошкодження.

Підпунктом «и» вищенаведеної норми
передбачено, що у звіті (акті) або
висновку експерта (експертного
дослідження) про оцінку КТЗ
зазначається інформація про час та
місце проведення огляду КТЗ оцінювачем
(експертом).

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд
доходить переконання, що поданий
відповідачем звіт № 050312 від 12 січня 2012
року про оцінку вартості майнової
шкоди, завданої власнику колісного
транспортного засобу, виконаний
спеціалістом ОСОБА_6 не відповідає
вимогам законодавства та виконаний
особою, яка не має права на проведення
подібних досліджень, а відтак,
відповідно до вимог ст. 59 ЦПК України,
судом не може бути взятий до уваги як
належний та допустимий доказ у справі.

З аналогічних підстав суд апеляційної
інстанції не приймає до уваги, як
належний та допустимий доказ, рецензію
на висновок експертного
автотоварознавчого дослідження ПрАТ
«ПРОСТО-страхування» №24/12 від 27 січня
2012 року. Суд звертає увагу, що в
резолютивній частині висновків
рецензії не зазначено чітко, з
посиланням на відповідні норми, в чому
саме полягають невідповідності
висновку, складеного спеціалістом
ОСОБА_5

Відповідає вимогам закону рішення суду
першої інстанції в частині стягнення з
відповідача інфляційних втрат та 3%
річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК
України.

Відповідно до правової позиції, яка
визначена Верховним Судом України у
Постанові від 06 червня 2012 року по
справі № 6-49цс12, яка в силу ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для
застосування усіма судами України,
правовідносини, що склалися між
сторонами на підставі договору
добровільного страхування наземного
транспорту, є грошовим зобов'язанням і,
зважаючи на таку юридичну природу, на
них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України
як спеціальний вид цивільно-правової
відповідальності за прострочення
виконання зобов'язання.

За наведених обставин, апеляційний суд
доходить висновку, що рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
суми боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за 2013 рік та 3% річних
за період з 01 травня 2012 року по 10 січня
2014 року, виходячи із заяви про
зменшення розміру позовних вимог та
розрахованої вище судом апеляційної
інстанції суми страхового
відшкодування, яка становить 64 993 грн. 83
коп. належить змінити, з огляду на
наступні розрахунки.

Розрахунок суми боргу з урахуванням
індексу інфляції.

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
періодІнфляційне збільшення суми
боргуСума боргу з врахуванням індексу
інфляції01.01.2013 -
31.12.201364993.831.005324.9765318.80Таким чином,
загальна сума інфляційного збільшення
суми боргу становить 324 грн. 97 коп.

Розрахунок процентів.

Сума боргу (грн.)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір процентів
річнихЗагальна сума
процентів64993.8301.05.2012 - 10.01.20146203 %3
312.01Таким чином, загальна сума
процентів складає 3 312 грн. 01 коп.

Згідно з ч. 1 т. 88 ЦПК України, стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Ураховуючи наведене, рішення в частині
стягнення судового збору в розмірі 742
грн. 50 коп. необхідно змінити, зменшивши
суму стягнення судового збору з
відповідача до 686 грн. 30 коп.

Керуючись ст. 303, п.2,3 ч.1 ст.307, п. 1, 4 ст. 309,
ч.2 ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія
суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» задовольнити
частково.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 15 квітня 2014 року в частині
стягнення з Приватного акціонерного
товариства «Просто-страхування» (AT
«ПРОСТО- страхування») ()
на користь ОСОБА_4 850 грн. за
транспортування лаветою скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову в задоволенні цієї позовної
вимоги.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 15 квітня 2014 року в частині
стягнення з Приватного акціонерного
товариства «ПРОСТО-страхування» (AT
«ПРОСТО- страхування») ()
на користь ОСОБА_4 65 618 грн. 83 коп.
страхового відшкодування, 328 грн. 09 коп.
інфляційних збитків, 3 341 грн. 80 коп. - 3%
річних змінити, зменшивши суми
стягнення та стягнути з Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» (AT
«ПРОСТО-страхування») ()
на користь ОСОБА_4 64 993 грн. 83 коп.
страхового відшкодування, 324 грн. 97 коп.
інфляційних збитків, 3 312 грн. 01 коп. - 3%
річних.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 15 квітня 2014 року в частині
стягнення з Приватного акціонерного
товариства «ПРОСТО-страхування» (AT
«ПРОСТО- страхування») ()
на користь ОСОБА_4 судовий збір в
розмірі 742 грн. 50 коп. змінити, зменшивши
суму стягнення та стягнути з
Приватного акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» (AT
«ПРОСТО-страхування») ()
на користь ОСОБА_4 судовий збір в
розмірі 686 грн. 30 коп.

В решті рішення Галицького районного
суду м. Львова від 15 квітня 2014 року
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Курій Н.М.

Судді:
Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.