№пр.2/521/5526/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 жовтня 2014 року Малиновський районний
суд м. Одеси у складі:
головуючого судді -
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Одеси цивільну справу за
позовом Прокуратури Малиновського
району м.Одеси, діючої в інтересах
Одеської міської ради до ОСОБА_1,
Державного нотаріуса Шостої одеської
нотаріальної контори, Панчева
Костянтина Леонтійовича про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом, скасування
рішення про державну реєстрацію прав
власності та зобов*язання нотаріуса
скасувати запис про реєстрацію прав
власності, проведеного на підставі
цього свідоцтва, суд

ВСТАНОВИВ:

Прокуратура Малиновського району
м.Одеси, діюча в інтересах Одеської
міської ради звернулися до
Малиновського районного суду м.Одеси з
позовом до ОСОБА_1, Державного
нотаріуса Шостої одеської
нотаріальної контори, Панчева
Костянтина Леонтійовича та просять
визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом від 24.09.2013року за
№ 4-2492, видане державним нотаріусом
Шостої одеської нотаріальної контори
Пенчевим К.Л. на ім'я ОСОБА_1, на
спадщину, яка складається з квартири
АДРЕСА_1, вартість якої становить 273 001
(двісті сімдесят три тисячі одну)
гривню. Скасувати рішення про державну
реєстрацію прав власності, прийняте
державним нотаріусом Шостої одеської
нотаріальної контори Пенчевим К.Л.
24.09.2013року за індексним номером 6146275, на
підставі якого ним до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
внесено запис № 2609856 (реєстраційний
номер майна: 01) про реєстрацію за
ОСОБА_1 права власності на квартиру
АДРЕСА_1. Зобов'язати державного
нотаріуса Шостої одеської
нотаріальної контори, Пенчева К.Л.
внести запис про скасування державної
реєстрації прав власності, а саме
запису № 2609856 (реєстраційний номер
майна: 01) про реєстрацію за ОСОБА_1
права власності на квартиру АДРЕСА_1

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 04.04.2013року
(справа № 1522/29492/12), було задоволено
позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради
та встановлено факт її постійного
проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5.
Визнано ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої
черги та визначено додатковий строк на
прийняття спадщини, терміном два
місяці для прийняття спадщини, яка
відкрилася після смерті ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі вказаного рішення від
04.04.2013року та заяви ОСОБА_6 від 11.09.2013,
яка діяла на підставі нотаріально
посвідченої довіреності від 28.08.2013року,
державним нотаріусом Шостої одеської
нотаріальної контори, Пенчевим К.Л.
24.09.2013року на ім'я ОСОБА_1 було видано
Свідоцтво про право на спадщину за
законом, яка відкрилась після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та
складається з квартири АДРЕСА_1
Вартість спадкового нерухомого майна
згідно цього свідоцтва становить 273 001,00
грн.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 27.03.2014 року (справа № 1522/29292/12),
заочне рішення суду від 04.04.2013року
скасовано. Ухвалою Приморського
районного суду м. Одеси від 27.03.2014року,
позов ОСОБА_1 про встановлення факту
проживання однією сім'єю, визнання
спадкоємцем четвертої черги та
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини - залишено без
розгляду.

Крім того, під час досудового
розслідування у кримінальному
провадженні № 0007406, внесеному до
ЄРДР від 13.11.2013року, за фактом
шахрайського заволодіння квартирою
АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_1 ніколи
не мешкала до дня смерті разом з ОСОБА_5
однією сім'єю в СК «Авангард-2» у буд. 510,
як це вказано у позовній заяві поданій
у 2012 році від імені останньої до
Приморського районного суду м. Одеси.

Вказані обставини також
підтверджуються рішенням
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 10.10.2005року (справа
№ 2-2188/2005), яким за ОСОБА_7 визнано право
власності на самочинно зведений ним
садовий будинок у СК «Авангард-2» на
земельній ділянці № 510 та паспортом
громадянина України, виданого на ім'я
ОСОБА_7, серія та номер якого відмінні
від відомостей про паспорт
орендодавця, які вказані у договорі
оренди від 02.02.2004року, укладеного ніби
між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 Таким чином,
ОСОБА_5 до дня смерті, а саме до
ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкав у власній квартирі
АДРЕСА_1 та займався не вирощуванням
квітів разом із ОСОБА_1, як це вказано у
позовній заяві, поданій до
Приморського районного суду м. Одеси, а
працював у КП «Міськелектротранс». Ці
доводи підтверджуються, постановою про
відмову у порушенні кримінальної
справи від 18.10.2011року, актом огляду
місця події від 03.10.2011року. Враховуючи
викладене, з метою відновлення свого
порушеного права, Прокуратура
Малиновського району м.Одеси, діюча в
інтересах Одеської міської ради,
змушені звернутися з вказаним позовом,
оскільки спадщина, яка відкрилась
після смерті ОСОБА_5 та складається з
квартири АДРЕСА_1, знаходиться на
території Малиновського району м.
Одеси та оскаржуване свідоцтво
перешкоджає Одеській міській раді
здійснити заходи з набуття
територіальною громадою м. Одеси прав
власності на цю квартиру.

У судовому засіданні Прокуратура
Малиновського району м.Одеси, діюча в
інтересах Одеської міської ради
обставини, викладені у позові
підтримали, просили позов задовольнити
у повному обсязі.

Представник Одеської міської ради у
судовому засіданні позов підтримав,
просив задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_1 у судове засідання
не з*явилася, надала до суду заяву, у
якій позовні вимоги визнала у повному
обсязі.

Державний нотаріус Шостої одеської
нотаріальної контори, Панчев К.Л. у
судове засідання не з*явився, надіслав
до суду листа, у якому вказав, що
заперечень стосовно винесення рішення
не має, просив розглянути справу у
відсутності представника нотаріальної
контори.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивачів,
дослідивши наявні докази у їх
сукупності, суд, вважає, що позовна
заява підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що Заочним рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 04.04.2013року (справа № 1522/29492/12), було
задоволено позов ОСОБА_1 до Одеської
міської ради та встановлено факт її
постійного проживання зі спадкодавцем
ОСОБА_5. Визнано ОСОБА_1 спадкоємцем
четвертої черги та визначено
додатковий строк на прийняття
спадщини, терміном два місяці для
прийняття спадщини, яка відкрилася
після смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі вказаного рішення від
04.04.2013року та заяви ОСОБА_6 від 11.09.2013,
яка діяла на підставі нотаріально
посвідченої довіреності від 28.08.2013року,
державним нотаріусом Шостої одеської
нотаріальної контори, Пенчевим К.Л.
24.09.2013року на ім'я ОСОБА_1 було видано
Свідоцтво про право на спадщину за
законом, яка відкрилась після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та
складається з квартири АДРЕСА_1
Вартість спадкового нерухомого майна
згідно цього свідоцтва становить 273 001,00
грн.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 27.03.2014 року (справа № 1522/29292/12),
заочне рішення суду від 04.04.2013року
скасовано. Ухвалою Приморського
районного суду м. Одеси від 27.03.2014року,
позов ОСОБА_1 про встановлення факту
проживання однією сім'єю, визнання
спадкоємцем четвертої черги та
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини - залишено без
розгляду.

Крім того, під час досудового
розслідування у кримінальному
провадженні № 0007406, внесеному до
ЄРДР від 13.11.2013року, за фактом
шахрайського заволодіння квартирою
АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_1 ніколи
не мешкала до дня смерті разом з ОСОБА_5
однією сім'єю в СК «Авангард-2» у буд. 510,
як це вказано у позовній заяві поданій
у 2012 році від імені останньої до
Приморського районного суду м. Одеси.

Вказані обставини також
підтверджуються рішенням
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 10.10.2005року (справа
№ 2-2188/2005), яким за ОСОБА_7 визнано право
власності на самочинно зведений ним
садовий будинок у СК «Авангард-2» на
земельній ділянці № 510 та паспортом
громадянина України, виданого на ім'я
ОСОБА_7, серія та номер якого відмінні
від відомостей про паспорт
орендодавця, які вказані у договорі
оренди від 02.02.2004року, укладеного ніби
між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 Таким чином,
ОСОБА_5 до дня смерті, а саме до
ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкав у власній квартирі
АДРЕСА_1 та займався не вирощуванням
квітів разом із ОСОБА_1, як це вказано у
позовній заяві, поданій до
Приморського районного суду м. Одеси, а
працював у КП «Міськелектротранс».

Ці доводи підтверджуються, постановою
про відмову у порушенні кримінальної
справи від 18.10.2011року, актом огляду
місця події від 03.10.2011року, доданими до
матеріалів справи.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму
Верховного суду України від 30.05.2008 № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування», до числа спадкоємців
четвертої черги не входить особа, яка
хоча і проживала спільно зі
спадкодавцем, але перебувала у
зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Згідно штампу у паспорті ОСОБА_1 про
реєстрацію 16.09.2011 шлюбу з ОСОБА_9,
підтверджує перебування ОСОБА_1 на
момент смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбних відносинах з
іншим чоловіком.

Прізвище позивачки з Щепеткова на
ОСОБА_1 змінено лише 15.12.2011року, що
підтверджується заявою про видачу
паспорта ОСОБА_1 від 16.01.2012року та поряд
з іншими доказами спростовує доводи
вказані у позовній заяві, складеній від
імені ОСОБА_1 до Приморського районного
суду м.Одеси, про проживання останньої
у СК «Авангард-2», оскільки сусіди у
цьому кооперативі не могли знати її на
прізвище ОСОБА_1 з 2003 року.

Поряд з цим, на 11 сторінці паспорту
громадянина України, виданого
Приморським РВ ОМУ ГУ МВС України в
Одеській області 23.12.2011 на ім'я ОСОБА_1,
міститься штамп про реєстрацію місця
проживання останньої з 02.06.2000року за
адресою: АДРЕСА_2 що також спростовує
факт проживання цієї особи у СК
«Авангард-2».

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 № 7, при відсутності інших
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття відповідачами
є територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Відповідно до ст. 1301 Цивільного кодексу
України свідоцтво про право на
спадщину визнається недійсним за
рішенням суду, якщо буде встановлено,
що особа, якій воно видане, не мала
права на спадкування, а також в інших
випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 № 7, свідоцтво про право на
спадщину може бути визнано недійсним
не лише тоді, коли особа, якій воно
видане, не мала права на спадкування,
але й за інших підстав, установлених
законом. Іншими підставами можуть
бути: визнання заповіту недійсним,
визнання відмови від спадщини
недійсною, визнання шлюбу недійсним,
порушення у зв'язку з видачею свідоцтва
про право на спадщину прав інших осіб
тощо. Іншими підставами можуть бути:
визнання заповіту недійсним, визнання
відмови від спадщини недійсною,
визнання шлюбу недійсним, порушення у
зв'язку з видачею свідоцтва про право
на спадщину прав інших осіб тощо.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем
четвертої черги, свідоцтво про право на
спадщину за законом від 24.09.2013року за №
4-2492, видане на її ім'я, має бути визнано
недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України
передбачено, що у разі відсутності
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття суд визнає
спадщину відумерлою за заявою
відповідного органу місцевого
самоврядування.

Оскільки, ОСОБА_1 не є спадкоємцем
четвертої черги, а також інших
спадкоємців за заповітом та за законом
після смерті ОСОБА_5 не має, ця квартира
має бути визнана за рішенням суду
відумерлою спадщиною.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
та ст. 321 ЦК України кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Право
приватної власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів, і вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не
випливає з закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
суспільства, його моральним засадам
тощо.

Згідно вимог ст. 1301 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Однак, на підставі оскаржуваного
свідоцтва про право на спадщину за
законом державним нотаріусом Шостої
одеської нотаріальної контори,
Пенчевим К.Л., проведено державну
реєстрацію прав власності на квартиру
АДРЕСА_1, шляхом внесення у Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно
запису № 2609856 (реєстраційний номер
майна: 01) про реєстрацію прав
власності за ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень»,
державним реєстратором є нотаріус як
спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 9 ст. 15 цього Закону,
державна реєстрація прав, їх обтяжень у
результаті вчинення нотаріальної дії
проводиться одночасно з вчиненням
такої дії.

Згідно з ч. п. 9 ч. 2 ст. 9 цього Закону,
нотаріус, як спеціальний суб'єкт
здійснює всі функції державного
реєстратора, крім ведення
реєстраційних справ та видачі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 цього Закону,
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. З Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень»,
державна реєстрація прав на нерухоме
майно є обов'язковою. Держава гарантує
достовірність зареєстрованих прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
та їх обтяжень», у разі скасування на
підставі рішення суду рішення про
державну реєстрацію прав до
Державного реєстру прав вноситься
запис про скасування державної
реєстрації прав.

Враховуючи те, що запис № 2609856
(реєстраційний номер майна: 01) від
24.09.2013 про реєстрацію прав власності за
ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно містить
недостовірні відомості про наявність
права власності на спадщину, що
відкрилась після смерті ОСОБА_5 і
перешкоджає подальшій реалізації прав
та обов'язків територіальної громади м.
Одеси подати заяву про визнання
спадщини відумерлою, він підлягає
скасуванню за рішенням суду.

Відповідно до п. 41 Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011 № 1141, державний реєстратор
вносить записи до Державного реєстру
прав про скасування державної
реєстрації прав у разі скасування на
підставі рішення суду рішення
державного реєстратора про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до п. 1.4 Порядку прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
Мінітсерством юстиції України від
12.12.2011року за № 3502/5, внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав здійснюються в день
прийняття заяви органом державної
реєстрації прав або нотаріусом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України
передбачено, що місцем відкриття
спадщини є останнє місце проживання
спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, в
разі відсутності спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття, суд визнає спадщину
відумерлою за заявою відповідного
органу місцевого самоврядування та
відповідно до ст. 278 ЦПК України, за
територіальною громадою.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України
«Про місцеве самоврядування»
передбачено, що спадщина, визнана судом
відумерлою, переходить у власність
територіальної громади за місцем
відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 143
Конституції України територіальна
громада міста безпосередньо або через
утворені органи місцевого
самоврядування управляють майном, що є
в комунальній власності.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України
встановлено , що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог так і заперечень.
Докази надаються суду сторонами.

Згідно статті 16 Цивільного
кодексу України, способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути, крім іншого, відновлення
становища, яке існувало до порушення.

На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК
України, суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

На підставі вище викладеного,
враховуючи інтереси держави та
територіальної громади, суд вважає, що
позовні вимоги цілком обгрунтовані,
тому підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до п. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого цивільного права та інтересу у
випадку його порушення, невизнання або
оспорювання з вимогою про застосування
судом передбачених законом способів
захисту.

Керуючись ст.ст. 16, 1221, 1277, 1301 Цивільного
кодексу України, ст. 60 Закону України
«Про місцеве самоврядування», ст.ст. 4,
45, 46, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215, 218 ЦПК
України ,суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Прокуратури
Малиновського району м.Одеси в
інтересах Одеської міської ради до
ОСОБА_1, Державного нотаріуса Шостої
одеської нотаріальної контори, Панчева
Костянтина Леонтійовича про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом, скасування
рішення про державну реєстрацію прав
власності та зобов*язання нотаріуса
скасувати запис про реєстрацію прав
власності, проведеного на підставі
цього свідоцтва - задовольнити.

Визнати недійсним Свідоцтво про
право на спадщину за законом від
24.09.2013року за № 4-2492, видане державним
нотаріусом Шостої одеської
нотаріальної контори Пенчевим
Костянтином Леонтійовичем на ім'я
ОСОБА_1, на спадщину, яка складається з
квартири АДРЕСА_1, вартість якої
становить 273 001 (двісті сімдесят три
тисячі одну) гривню.

Скасувати рішення про державну
реєстрацію прав власності, прийняте
державним нотаріусом Шостої одеської
нотаріальної контори Пенчевим
Костянтином Леонтійовичем від
24.09.2013року, за індексним номером 6146275, на
підставі якого ним до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
внесено запис № 2609856 (реєстраційний
номер майна: 01) про реєстрацію за
ОСОБА_1 права власності на квартиру
АДРЕСА_1.

Зобов'язати державного нотаріуса
Шостої одеської нотаріальної контори
Пенчева Костянтина Леонтійовича
внести запис про скасування цієї
державної реєстрації прав власності, а
саме запису № 2609856 (реєстраційний номер
майна: 01) про реєстрацію за ОСОБА_1
права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1,
Державного нотаріуса Шостої одеської
нотаріальної контори, Панчева
Костянтина Леонтійовича на користь
держави суму судового збору у розмірі
114,7 гривень.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. Якщо апеляційна скарга не була
подана протягом десяти днів після
отримання копії рішення відповідачем,
рішення набирає законної сили. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справ
апеляційним судом.

Суддя:
О.М. Буран