Справа № 367/2095/14 Головуючий у І
інстанції Саранюк Л.П.Провадження №
22-ц/780/4811/14 Доповідач у 2 інстанції
ФінагєєвКатегорія 58
РІШЕННЯ

Іменем України

07 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 02 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про повернення безпідставно
набутих коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року позивач
звернулася до суду з позовом та просила
стягнути з відповідача на свою користь
грошові кошти, сплачені за попереднім
договором від 29.03.2010 року з урахуванням
рівня інфляції в сумі 562 216 грн. 91 коп., 3 %
річних у розмірі 46 223 грн. 33 коп. за
користування чужими коштами та штраф у
розмірі 350 400 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим,
що 29 березня 2010 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 у письмовій формі було укладено
попередній договір купівлі-продажу
квартири за адресою АДРЕСА_1.
Відповідно умов договору, основний
договір купівлі-продажу квартири
повинен був бути укладений до 29.01.2011
року. Позивач сплатила частину
вартості даної квартири, а ОСОБА_1
зобов'язався передати її у власність
квартиру після укладення основного
договору. Однак ОСОБА_1, в порушення
взятих на себе зобов'язань, не уклав з
позивачем основний договір ні до 29.01.2011
p., ні на час звернення до суду, не
передав їй квартиру, та не повернув
отриману суму коштів. Позивачу також
стало відомо, що у ОСОБА_1 відсутнє
право власності на вищевказану
квартиру. Основний договір не був
укладений з вини відповідача, оскільки
саме на нього покладався обов'язок
надання всіх необхідних для укладання
договору документів. Відповідно до
умов договору у разі не укладення
основного договору з вини відповідача
останній сплачує позивачу отриману
суму у повному обсязі та штраф у
розмірі 350 400 гривень.

Рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від 02 липня 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
грошові кошти, сплачені за попереднім
договором в розмірі 296 000 гривень та
штраф в розмірі 350 400 гривень. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1
штрафу у розмірі 350 400 грн. через
порушення норм матеріального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги зазначає,
що попередній договір був припинений в
силу ст. 635 ЦК України. У договорі
зазначено умови стягнення з
відповідача штрафу. Зобов'язання
припинилися не з вини ОСОБА_1

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що 29 березня 2010 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено
попередній договір купівлі-продаж
квартири за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1 договору, основний
договір купівлі-продажу квартири
повинен був бути укладений до 29.01.2011
року.

Згідно умов попереднього договору,
позивач була зобов'язана сплатити
частину вартості даної квартири, а
ОСОБА_1 відповідно зобов'язався
передати у її власність дану квартиру
після укладення основного договору. На
виконання своїх зобов'язань перед
ОСОБА_1, ОСОБА_2 сплатила останньому в
рахунок оплати частини вартості
квартири суму коштів в розмірі 296 000 грн.

В істотних умовах договору на
відповідача покладався обов'язок в
строк до укладення основного договору
(який визначений п. 1 Договору як такий,
що мав наступити до 29.01.2011 року) за свій
рахунок підготувати документи,
необхідні для нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
частини житлового будинку або цілої
квартири у житловому будинку та
передати у власність позивача частину
житлового будинку або цілу квартиру у
житловому будинку з встановленими
договором характеристиками.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що основний
договір купівлі-продажу не був
підписаний, оскільки відповідач не
підготував документи, необхідні для
нотаріального посвідчення основного
договору.

Однак, колегія суддів не може повністю
погодитися з висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 635 ЦК України
зобов'язання, встановлене попереднім
договором, припиняється, якщо основний
договір не був укладений протягом
строку (у термін), встановленого
попереднім договором, або якщо жодна зі
сторін не направить другій стороні
пропозицію про його укладення.

З матеріалів справи вбачається, що
після закінчення строку дії
попереднього договору сторони не
вчинили жодних дій щодо направлення
пропозиції про укладення основного
договору. Таким чином, вважається, що
попередній договір між сторонами
припинено.

Крім того, пунктом 4 попереднього
договору передбачено, що у разі не
укладення основного договору з вини
ОСОБА_1 з моменту спливу одного місяця
після збору та отримання всіх
необхідних документів для відчуження
нерухомого майна, (що підтверджується
надісланим ОСОБА_1 листом з
повідомленням про необхідність
укласти договір) ОСОБА_1 сплачує ОСОБА_2,
зокрема, штраф у розмірі 350 400 грн.

Таким чином, вищезазначеним пунктом
договору чітко передбачені умови, за
яких відповідач має сплатити штраф.
Однак матеріали справи не містять
доказів того, що ОСОБА_1 направляв
позивачу повідомлення про
необхідність укласти основний договір.
Крім того, сторони не заперечують той
факт, що документи, необхідні для
оформлення основного договору
купівлі-продажу не виготовлені та не
отримані ОСОБА_1

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції в частині стягнення штрафу у
розмірі 350 000 грн. підлягає скасуванню
через неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи з ухваленням
в цій частині нового рішення про
відмову у задоволенні позову.

Рішення суду частині стягнення авансу
та в частині відмови у задоволенні
позову не оскаржувалося, а, відтак, в
апеляційному порядку не
переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. Якщо суд апеляційної або
касаційної інстанції, не передаючи
справи на новий розгляд, змінює рішення
або ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено частково, з відповідача
необхідно стягнути на користь позивача
судовий збір у розмірі 447 грн. 60 коп. У
дохід держави з відповідача необхідно
стягнути судовий збір у розмірі 677 грн.
60 коп.

Крім того, при подачі апеляційної
скарги ОСОБА_1 було сплачено судовий
збір у розмірі 1827 грн., однак, виходячи з
оспорюваної суми йому необхідно було
сплатити 1752 грн. Оскільки апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення,
на його користь з відповідача
необхідно стягнути сплачений за подачу
апеляційної скарги судовий збір у
розмірі 1752 грн.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 02 липня 2014 року в
частині стягнення штрафу у розмірі 350 400
грн. та судових витрат скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення штрафу у розмірі 350 400 грн.
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, проживаючого по
АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2, проживаючої
по АДРЕСА_3 судовий збір у розмірі 447
грн. 60 коп. (чотириста сорок сім грн. 60
коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави
судовий збір у розмірі 677 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючої по
АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1,
проживаючого по АДРЕСА_2 судовий збір у
розмірі 1752 грн. (одна тисяча сімсот
п'ятдесят дві грн.).

В іншій частині рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 02
липня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.