Провадження №22-ц/784/2077/14
Головуючий першої інстанції: Кокорєв
Доповідач апеляційної інстанції:
У Х В А Л А

Іменем
України

10 вересня 2014 р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка
О.І.

суддів: Ямкової
О.О.

Леванчука
О.М.

із секретарем

судового засідання:
Богуславською О.М.

з участю:

представників:

позивача - Гуменюк І.Л.

відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною
скаргою

ОСОБА_6 на заочне рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 13. 03. 2014 р., за

позовом

публічного акціонерного
товариства «МАРФІН Банк» ( далі - ПАТ
«МАРФІН Банк» ) до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

встановила:

18. 11.2013 р. ПАТ «МАРФІН Банк»
звернувся з позовом до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором

Позивач зазначав, що 21.09.2012 р. ПАТ
«МАРФІН БАНК» уклав з ТОВ «Автобуд -
Нікма» кредитний договір № 00515 /ON про
овердрафтове кредитування у
граничному розмірі 400.000 грн. з кінцевою
датою повернення наданих коштів до
20.12.2012 р.

За умовами договору позичальник
мав щомісячними платежами у розмірі,
визначеному графіком погашення, який є
невід'ємною частиною кредитного
договору, погашати заборгованість
перед Банком, у тому числі, здійснювати
сплату частки кредиту, проценти за
його користування у розмірі 21% річних

В подальшому, додатковими угодами
від 20.12.2012 р. та від 19.03.2012 р. збільшено
граничний розмір кредиту до 500.000 грн., а
рівень відсоткової ставки до 24% річних.

Крім того, подовжено строк
остаточного повернення кредиту до
18.06.2013 р.

Внаслідок невиконання
позичальником цих зобов'язань
утворилась заборгованість, розмір
якої, станом на 04.11.2013 р. складається із
заборгованості за тілом кредиту - 422.152
грн.36 коп.; відсотки - 50339 грн.27 коп.; пеня
-24661 грн. 91 коп.; комісії у розмірі 333 грн.
33 коп. Разом заборгованість складає
497.486 грн. 87 коп.

Посилаючись на ці обставини,
наявність заборгованості та
відповідальність ОСОБА_6, яка
передбачена укладеним з ним договором
поруки від 21.09.2012 р., позивач просив про
стягнення наявної заборгованості.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 13. 03. 2014
р., постановлено про задоволення
позовних вимог і стягнення з ОСОБА_6
на користь ПАТ «МАРФІН Банк» 497.486 грн. 87
коп.

Крім того, з відповідача стягнуто
3441 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування
судових витрат позивача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6
ставить питання про зміну заочного
рішення та зменшення розміру
заборгованості за рахунок пені, з
посиланням на розгляд справи за його
відсутності та неповне з'ясування
обставин справи, які стосуються
підстав зменшення пені.

Перевіряючи законність та
обгрунтованість рішення в межах
оскарження, визначених ст. 303 ЦПК
України, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК
України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та закону.

Порушення зобов'язань, які
виникають з договорів, тягне за собою
наслідки передбачені ст. 611 ЦК, зокрема,
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання однією з сторін, якщо це
передбачено договором або законом;
зміна умов зобов'язання; сплата
неустойки (штрафу); відшкодування
збитків.

З матеріалів справи вбачається,
що Банком здійснено овердрафтове
кредитування позичальника з метою
поповнення його обігових коштів на
загальну суму 500.000 грн.

Внаслідок порушення
позичальником умов кредитного
договору щодо сплати процентів після
закінчення кожного щомісячного
періоду безупинного користування
кредитом ( п. 1.5 договору), комісії та
тіла кредиту, утворилась
заборгованість, розмір якої станом на
04.11.2013 р. складається із заборгованості
за тілом кредиту - 422.152 грн.36 коп.;
відсотків - 50339 грн.27 коп.; пені -24661 грн. 91
коп. та комісії у розмірі 333 грн. 33 коп.
Разом заборгованість складає 497.486 грн.
87 коп.

Пунктом 2.3.9 кредитного договору
передбачено право Банку вимагати
дострокового повернення кредиту,
процентів та пені нарахованих
відповідно до вимог пунктів 4.1.1; 4.3; 5.1 в
разі порушення термінів сплати залишку
кредиту, процентів за користування.

Суд повно та всебічно дослідив
зазначені обставини справи, дав
належну оцінку наданим доказам і з
врахуванням зазначених вимог закону та
договору, прийшов обгрунтованого
висновку про доведенність факту
порушення позичальником грошових
зобов'язань та наявність у Банку права
вимоги до поручителя, оскільки
останній зобов'язався відповідати за
наявними кредитними зобов'язаннями
позичальника про дострокове
повернення залишку кредиту, процентів
за користування та пені. При
цьому з розрахунку заборгованості,
який підтверджено належними
письмовими доказами, вбачається, що
пені нараховано лише 24661 грн. 91 коп.

В той час, як залишок
неповернутого кредиту складає 422.152 грн.
36 коп., а відсотки - 50339 грн.27 коп.

Тобто ступінь виконання
грошового зобов'язання незначний, а
неустойка є набагато меншою розміру
збитків

Встановлене свідчить про
відсутність юридичних фактів, з якими
законодавець пов'зує можливість
зменшення розміру пені на підставах,
передбачених ч. 3 ст. 551 ЦК.

З врахуванням наведених обставин
судом ухвалене обґрунтоване зібраними
доказами рішення про стягнення
заборгованості з відповідача як
поручителя у повному обсязі без
зменшення розміру пені.

Доводи апелянта про наявність
двох дітей та незначний дохід, як
підстави зменшення розміру
заборгованості за рахунок пені, не
заслуговують на увагу, оскільки при
апеляційному розгляді не встановлено,
визначеної частиною 3 ст. 551 ЦК
сукупності обставин, яка може бути
підставою зменшення пені.

Також слід вважати
безпідставними і посилання на розгляд
справи за відсутності відповідача,
оскільки з матеріалів справи
вбачається, що про судовий розгляд він
повідомлявся своєчасно та належно,
внаслідок чого судом обґрунтовано
вирішено спір у заочному провадженні,
виходячи з неявки відповідача у судове
засідання.

Встановлене не дає підстав для
зміни чи скасування оскаржуваного
рішення

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314-315
ЦПК України, колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
відхилити, а заочне рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 13. 03. 2014 р. - залишити
без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але з цього часу на протязі двадцяти
днів може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
О.І. Галущенко

Судді:
О.О. Ямкова

О.М. Леванчук