АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/8741/2014
Головуючий у 1-й інстанції -Бортницька
Доповідач - Заришняк Г.М
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

Головуючого: Заришняк Г.М.

Суддів: Андрієнко А.М.,Мараєвої Н.Є.

при секретарі: Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Апеляційного суду міста Києва цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Печерського районного суду
міста Києва від 19 травня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Вищого
Адміністративного суду України про
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
Вищого Адміністративного суду України
про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Печерського районного суду
міста Києва від 19 травня 2014 року у
відкритті провадження за позовною
заявою ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати зазначену ухвалу суду, а
справу направити для продовження
розгляду до суду першої інстанції,
постилаючись на неповне встановлення
судом обставин, які мають значення для
справи, та порушення норм
матеріального й процесуального права.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність й обґрунтованість
постановленої ухвали суду в цій
частині, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав

Як видно з позовної заяви ОСОБА_1, позов
про відшкодування моральної шкоди,
заподіяної при здійсненні правосуддя,
пред'явлено ним до Вищого
Адміністративного суду України.

Відмовляючи у відкритті провадження в
справі, районний суд виходив з того, що
Вищий адміністративний суд України не
може бути відповідачем у даній
цивільній справі.

Вказані висновки суду першої інстанції
узгоджуються з нормами процесуального
права та ґрунтуються на наявних в
матеріалах справи й належно оцінених
доказах.

Відповідно з положень ст. ст. 62, 126, 129
Конституції України, матеріальна та
моральна шкода, заподіяна при
здійсненні правосуддя,
відшкодовується державою лише
безпідставно засудженій особі в разі
скасування вироку як неправосудного;
судді при здійсненні правосуддя
незалежні і підкоряються лише закону,
вплив на них у будь-який спосіб
забороняється, а однією з основних
засад судочинства є забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом.

Згідно з роз»ясненнями, що містяться в
п.10 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 13 червня 2007 р. № 8 «Про
незалежність судової влади», виключне
право перевірки законності та
обґрунтованості судових рішень має
відповідний суд згідно з процесуальним
законодавством. Оскарження у будь-який
спосіб судових рішень, діяльності
судів і суддів щодо розгляду та
вирішення справи поза передбаченим
процесуальним законом порядком у
справі не допускається, суди повинні
відмовляти у прийнятті позовів та заяв
з таким предметом.

В керівних роз'ясненнях, що містяться в
ухвалі судової колегії суддів з
розгляду цивільних справ Верховного
Суду України від 02 грудня 1998 р.
зазначено, що здійснення правосуддя
регулюється окремо від діяльності
інших органів державної влади.
Відповідно до ст. 62 Конституції України
матеріальна та моральна шкода,
заподіяна при здійсненні правосуддя,
відшкодовується державою лише
безпідставно засудженій особі в разі
скасування вироку як неправосудного.
Проте й у цьому разі за таку шкоду
відповідає держава, а не безпосередньо
суд або суддя. Таким чином, суд (суддя)
як орган (особа), що здійснює
правосуддя, не може бути відповідачем
або іншою особою, яка бере участь у
цивільній справі. Це можливо лише у
випадках, коли суд (суддя) виступає як
звичайна установа (особа), а не як орган
(особа), що здійснює правосуддя. Заяви
та скарги, спрямовані на притягнення
суду (судді) як відповідача, не
підлягають розгляду в суді першої
інстанції, оскільки законом
передбачено інший механізм усунення
помилок і недоліків, допущених при
здійсненні правосуддя.

Відповідно до ч.І ст.12 ЦК України особа
здійснює свої цивільні права вільно, на
власний розсуд.

Частиною І ст.11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно з ч.І ст.ЗЗ ЦПК України суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 з відповідним клопотанням про
заміну відповідача в справі не
звертався.

Разом з тим, позивач не позбавлений
права звернутися у суд за захистом
своїх прав шляхом подачі позову про
відшкодування моральної шкоди до
Державної казначейської служби
України.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про відсутність правових
підстав для відкриття провадження,
обґрунтовано відмовивши у відкритті
провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Постановлена судом ухвала відповідає
вимогам процесуального права і не може
бути скасована з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду
міста Києва від 19 травня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: