Провадження №2/761/371/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

22 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарях - Бєловій О.І.,
Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
Публічного акціонерного товариство
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди завданої ДТП у
порядку регресу, -

в с т а н о в и
в :

У липні 2013 року надійшла до суду
позовна заява ПАТ «УСК «Гарант-Авто» до
ОСОБА_1, ВАТ «НАСК «Оранта» про
відшкодування шкоди завданої ДТП у
порядку регресу

Позивач зазначив, що 06.01.2012 року сталося
ДТП на вул. Почайнінській внаслідок
порушень Правил дорожнього руху
ОСОБА_1, який управляючи автомобілем
БМВ д.н. НОМЕР_4 спричинив шкоду
автомобілю «Фольксваген», д.н. НОМЕР_2,
яким управляв ОСОБА_2, третій учасник
ДТП ОСОБА_3, керував автомобілем
«Субару» д.н. НОМЕР_5.

Позивачем, як страховиком, виплачено
страхове відшкодування ТОВ «Порше
Лізинг Україна» 101.108,78 грн. за
розрахунком відповідно до страхового
акту від 17.02.2012 року та виходячи із
Звіту № 259 від 08.02.2012 року, яким
визначена вартість матеріального
збитку у сумі 113.719,61 грн.

Між відповідачами був укладений
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, Поліс № АА/5700725, за яким
передбачено ліміт суми -50.000.грн.

За таких обставин, оскільки
потерпілому у ДТП відшкодована сума у
розмірі 101.108,78 грн., яка підтверджена
звітом від 17.02.2012 року, позивач просив
стягнути з:

- ВАТ «НАСК «Оранта» - 50.000 грн.;

- ОСОБА_1 - 51.108,78 грн., які не покриті
страховим полісом;

- судові витрати у розмірі 1.011,09 грн. з
обох відповідачів;

У запереченнях НАСК «Оранта»
зазначено, що з ОСОБА_1 було укладено
договір про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, Поліс № АА/5700725,
(а.с.136) за яким передбачено ліміт суми -
50.000 грн.

ВАТ НАСК «Оранта» виплатила страхове
відшкодування у розмірі 50.000 грн. за
платіжним дорученням № 53002 від 15.08 2013
року - отримувачу ВАТ «УСК «Дженерал
Гарант» (а.с.140)

У запереченнях проти позову відповідач
ОСОБА_1 посилається на неточності у
документах стосовно учасників ДТП:

- у довідці про ДТП зазначений лише
один пошкоджений автомобіль БМВ.

- у заяві про подію від ОСОБА_4 відсутні
посилання на учасників ДТП

- перший учасник Фольксваген, третій
учасник Субару, другий учасник йому не
відомий опинився між першим та третім
учасниками.

- зображена схема зіткнення не
відповідає дійсності

- у протоколі та довідці ДАЇ відсутні
відомості про другого учасника.

Крім того, стверджує, що пошкодження
описані стосовно автомобіля
«Фольксваген», д.н. НОМЕР_2 не мають
підтверджень відповідними документами
та фінансовими документами щодо витрат
на ремонт що не відповідає вимогам ст.22,
та ч.2 ст.1192 ЦК України.

У жовтні 2013 року позивач подав уточнену
позовну заяву, оскільки ВАТ НАСК
«Оранта»виплатила страхове
відшкодування у розмірі 50.000 грн. за
платіжним дорученням № 53002 від 15.08 2013
року -просив стягнути з ОСОБА_1 51.108,78
грн.(а.с.147) та закрити провадження за
позовом до ВАТ НАСК «Оранта».

Ухвалою суду від 31 березня 2014 року
задоволено клопотання ОСОБА_1 про
проведення судової автотоварознавчої
експертизи, проведення якої доручено
КНДІСЕ, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 01 серпня 2014 року
відновлено провадження у даній справі
у зв'язку із поверненням справи з
висновком КНДІСЕ.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги, з
підстав, викладених в позовній заяві,
просив провести заочний розгляд справи
без участі відповідача на підставі
наданих суду доказів.

Відповідач на виклики суду повторно не
з'явився, про день, час, місце розгляду
справи повідомлений в установленому
законом порядку, будь-яких заяв щодо
участі у розгляді справи не надіслав.

Ухвалою суду від 22 вересня 2014 року
постановлено про заочний розгляд
справи.

Суд, вивчивши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню.

Як встановлено судом, 06 січня 2012 р. в м.
Києві на вул. Почайнинській внаслідок
порушення відповідачем вимог п. 16.11
Правил дорожнього руху України сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «БМВ», реєстраційний
номерний знак НОМЕР_4, під керуванням
відповідача ОСОБА_1, автомобіля
«Субару», д.н.з. НОМЕР_5, під керуванням
ОСОБА_3 та автомобіля «Фольксваген»,
д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Відповідно до ст. 27 Закону України „Про
страхування" до Страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування в
межах фактичних затрат, переходить
право вимоги, яке Страхувальник має до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Право зворотної вимоги до винної особи
також передбачено ст. 1191 ЦК України.
Водночас положеннями ст.999 ЦК про
обов'язкове страхування передбачено,
що законом може бути встановлений
обов'язок фізичної або

юридичної особи бути страхувальником
життя, здоров'я, майна або
відповідальності перед іншими
особами за свій рахунок чи за
рахунок заінтересованої особи
(обов'язкове страхування). (ч.1) До
відносин, що випливають із
обов'язкового страхування,
застосовуються положення цього
Кодексу, якщо інше не встановлено
актами цивільного законодавства. (ч.2)

Так, згідно із положеннями ст. 3
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» визначено мету
здійснення обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, а
саме «забезпечення відшкодування
шкоди, заподіяної, зокрема, майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників».

01 березня 2011 року між ТОВ «Порше Лізинг
Україна» та ВАТ «Українська страхова
компанія «Дженералі Гарант» було
укладено договір добровільного
страхування автотранспорту,
оформлений полісом № 19G-0372086. У
відповідності з Договором було
застраховано автомобіль
«Фольксваген», д.н.з.НОМЕР_2.
Страхування проводилось згідно з
Правилами добровільного страхування
транспортних засобів (КАСКО) №
119.

Вина Відповідача у скоєнні
вищезазначеної ДТП підтверджується
постановою Подільського районного
суду м. Києва від 10.02.2012 р. по справі
№2607/1069/2012 та матеріалами справи про
адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 6 цього Закону,
страховим випадком є подія, внаслідок
якої заподіяна шкода третім особам під
час дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Розмір завданих збитків, згідно Звіту
про оцінку вартості матеріального
збитку, внаслідок пошкодження
транспортного засобу № 259 від 08.02.2012
року, складеного ТОВ «ЕКСПЕРТПЛЮС»
ОСОБА_5, завданого власнику автомобіля
«Фольксваген» становить 113 719,61 грн.
Огляд пошкодженого транспортного
засобу проведено 06.02.12 р.

На виконання умов Договору
страхування, позивач, відповідно до
страхового акту № 131761 від 17.02.2012 року та
заяви страхувальника виплатив
страхове відшкодування шляхом
перерахування коштів на рахунок ТОВ
«Автосоюз» у розмірі 101 108,78 грн. за
відновлювальний ремонт автомобіля.
Розмір страхового відшкодування
розраховувався відповідно до рахунку
№ С300191675/сс00132253 від 18.01.2012 року.

Витрати ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на
виплату страхового відшкодування
склали 101 108,78 грн.

На момент ДТП цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_1 була
застрахована у ВАТ НАСК «Оранта» по
Полісу № АА/5700725. Відповідно до умов
полісу ліміт відповідальності за
шкоду, заподіяну майну складає 50 000,00
грн., франшиза 0,00 грн.

ПАТ «УСК «Гарант-Авто» являється
правонаступником ВАТ «УСК «Дженералі
Гарант» у порядку регресу перейшло
право на отримання від ОСОБА_1 та ВАТ
НАСК «Оранта» компенсації шкоди,
завданої власнику автомобіля
«Фольксваген НОМЕР_2 внаслідок його
пошкодження в ДТП.

Що стосується покладення
відшкодування витрат страховика на
особу, яка вчинила ДТП та
відповідальність якої застрахована за
договором про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів то згідно із цим Законом така
відповідальність наступає у випадках,
передбачених ст.33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Положеннями ст. 33 цього Закону
передбачено, що учасники
дорожньо-транспортної пригоди
зобов'язані (п.33.1.): терміново
повідомити про дорожньо-транспортну
пригоду відповідні органи
Міністерства внутрішніх справ України;
(пп. 33.1.1.) вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика,
з яким було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, у випадках, передбачених цим
Законом, МТСБУ про настання
дорожньо-транспортної пригоди.(пп.
33.1.2.); проінформувати один одного про
себе, своє місце проживання, назву та
місцезнаходження страховика та надати
відомості про відповідні страхові
поліси(пп.33.1.3.).

Позивач 03.08.2012 року надіслав на адресу
ВАТ НАСК «Оранта» заяву про виплату
страхового відшкодування та 21.02.2013 року
надіслав на адресу ОСОБА_1 претензію №
131761-2//22 про відшкодування шкоди, проте
відповідачі на час подачі даної
позовної заяви зобов'язання не
виконали.

Як посилається в запереченнях
відповідач ВАТ НАСК «Оранта» від 04.09.2013
року (а.с. 134-135) - 05.07.2011 року було
укладено договір (поліс) обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземного
транспортного засобу АА 5700725 між ОСОБА_1
(страхувальник) та НАСК «Оранта»
(страховиком) на підставі Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземного транспортних
засобів».

07.08.2012 року позивач подав заяву про
виплату страхового відшкодування в
порядку регресу.

Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством, шкоду,
пов'язану із ВТВ, МТСБУ не відшкодовує.

На виконання своїх зобов'язань був
складений страховий акт № ОЦВ-12-457/1 та
розрахунок страхового відшкодування,
15.08.2013 року виплачено страхове
відшкодування в порядку регресу в
розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 53002 від 15.08.2013
року.

У запереченнях відповідач ОСОБА_1 (а.с.
142-144) зазначив, що відповідно до довідки
про дорожньо-транспортну пригоду, яка
міститься в матеріалах справи та
надана Позивачем, а саме в пункті 2
(даної довідки) зазначено відомості про
потерпілих та зазначено лише один
транспортний засіб який отримав
технічні пошкодження, а саме БМВ
номерний знак НОМЕР_4, відомості
про інші транспортні засоби які
отримали технічні пошкодження
відсутні.

Відповідно до заяви (повідомлення) про
подію Голові Правління ПАТ CK «ГАРАНТ
АВТО» від ОСОБА_4 відомості про
власників ДТП відсутні. Відповідно до
Додатку № 2 даної заяви, а саме схеми
враження місця події (1-ий учасник ДТП
автомобіль Volkswagen Passat НОМЕР_2, 2-ий
учасник ДТП- не відомий, 3-ий учасник ДТП
автомобіль Subaru) 3-ий учасник ДТП - не
відомий опинився між першим учасником
ДТП автомобілем Volkswagen Passat НОМЕР_2 та
третім учасником ДТП автомобілем Subaru.
Відповідно до протоколу про
адміністративне пгавопорушення АА1
№582043 від 14.01.2012 року автомобіль БМВ
скоїв зітккнення з автомобілем Subaru (3-ім
учасником ДТП), який в свою чергу
некеровано скоїв зіткнення з
автомобілем Volkswagen Passat НОМЕР_2 (1-шим
члеником ДТП). Тож з огляду на викладене
схема зображення місця події не
виповідає дійсності.

Крім того перелік робіт та
використаних матеріалів, зазначених у
Звіті № 259 про оцінку автомобіля Volkswagen
Passat державний номер НОМЕР_2 не
співпадають із переліком пошкоджень,
завданих у результаті
дорожньо-іранспортної пригоди.

Відповідно до довідки ДАІ про
дорожньо-транспортну пригоду від 30.01.2012
року в пукті 2 (даної довідки) зазнячено
відомості про потерпілих та начено
лише один транспортний засіб який
отримав технічні пошкодження, а саме
БМВ номерний знак НОМЕР_4, відомості про
інші транспортні засоби які отримали
технічні пошкодження відсутні.

Крім того в заяві (повідомленні) про
подію Голові Правління ПАТ «УСК АРАНТ
АВТО» від ОСОБА_4 зазначено характер
пошкоджень ТЗ: лобеве скло, бампер,
капот, подушки безпеки.

Проте пошкодження, описані у Звіті № 259
про оцінку автомобіля Volkswagen Passat
державний номер НОМЕР_2 не співпадають
із переліком пошкоджень, зазначених в
довідці ДАІ про дорожньо-транспортну
пригоду від 30.01.2012 року та в заяві
(повідомленні) про подію Голові
Правління ПАТ УСК «ГАРАНТ АВТО» від
ОСОБА_4.

У жовтні 2013 року позивач подав уточнену
позовну заяву, оскільки ВАТ НАСК
«Оранта»виплатила страхове
відшкодування у розмірі 50.000 грн. за
платіжним дорученням № 53002 від 15.08 2013
року - просив стягнути з ОСОБА_1 51.108,78
грн. (а.с.147) та закрити провадження за
позовом до ВАТ НАСК «Оранта».

У відповідності з ст. 1187, 1188 ЦК України
та п.3 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №6 від 27.03.1992 року (із
послідуючими змінами від 25.05.1998 року)
питання про відповідальність за шкоду,
заподіяну при зіткненні джерел
підвищеної небезпеки самим джерелом
підвищеної небезпеки - кожного із їх
володільців перед іншим з них,
вирішується за правилами цивільного
законодавства України зокрема - шкода
заподіяна одному із володільців з вини
іншого, відшкодовується винним.

Згідно ст. 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2
ст. 38 Закону передбачено, що особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування.

На підставі вищенаведених положень,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, а тому витрати
у порядку регресу 51 108,78 грн., підлягають
стягненню з ОСОБА_1.

Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідача
ОСОБА_1, понесені позивачем витрати по
сплаті судового збору в сумі 1 011,09
грн.

Враховуючи викладене та на підставі
ст.ст. ст. 993, ч.1 ст.1166, ч.ч.1,2,5 ст.1187, 1191 ЦК
України, ст.ст.38, п.41.1 ст.41 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" та керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 50, 57,
58, 60, 63, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні Публічного акціонерного
товариство «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди завданої ДТП у
порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» юридична адреса: 01042, м.
Київ, пров. Новопечерський, № 19/3,
Центральна філія ПАТ «УСК
«Гарант-Авто», розрахунковий рахунок
26508532 в АТ «Райффайзен БАНК АВАЛЬ» МФО
300335, відшкодування у
порядку регресу суми 51108 (п'ятдесят
одну тисячу сто вісім) грн., 78 коп., та
судові витрати у сумі 1 101 (одна тисяча
сто одна) грн., 09 коп.

Заява про перегляд заочного рішення,
судом, що його ухвалив може бути подана
відповідачем протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційному суду
міста Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва, який ухвалив
оскаржуване рішення.

Суддя:
Малинников О.Ф.