Справа № 2/243/2295/2014
У Х В А Л А

ІМ Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року суддя
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області, Чернишов Ю.В.
розглянувши матеріали цивільної
справи за позовом ОСОБА_2 до Публічного
Акціонерного Товариства
"Всеукраїнський акціонерний банк" про
стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до Слов'янського
міськрайонного суду з позовною заявою
до ПАТ " Всеукраїнський акціонерний
банк " про стягнення грошових коштів за
договором банківського вкладу.
Стягнення моральної шкоди.

Вивчивши надані матеріали, вважаю що
зазначена позовна заява не підлягає
розгляду Слов'янським міськрайонним
судом з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 109 ЦПК
України позови до юридичних осіб
пред'являються в суд за їх
місцезнаходженням.

Відповідно до поданої позовної заяви,
позивач ставить питання про стягнення
грошових коштів за договором
банківського вкладу, стягнення
моральної шкоди , як на правову
підставу задоволення свого позову,
посилається на положення Закону
України "Про захист прав споживачів", з
чим не можливо погодитись з наступних
підстав.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р.
(зі змінами) «Про практику розгляду
цивільних справ за позовами про захист
прав споживачів» до відносин, які
регулюються ЗУ «Про захист прав
споживачів» належать, зокрема, ті, що
виникають із договорів про надання
фінансово-кредитних послуг для
задоволення власних побутових потреб
громадян (у тому числі про надання
кредитів, відкриття й ведення рахунків,
проведення розрахункових операцій,
приймання і зберігання цінних паперів,
надання консультаційних послуг).

Із змісту позовної заяви вбачається,
що між сторонами було укладено не
кредитний договір (договір споживчого
кредиту), а договір банківського
вкладу.

Враховуючи приписи Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012року, Рішення
Конституційного Суду України у справі
№1-26/2011 від 10.11.2011року, статті 1,11 ЗУ «Про
захист прав споживачів» треба розуміти
так, що їх дія поширюється на
правовідносини між кредитодавцем та
позичальником (споживачем) за
договором про надання споживчого
кредиту, що виникають під час укладення
і виконання такого договору.

Частина 1 ст.633 ЦК України дає
визначення поняттю публічний договір:
публічний договір, в якому одна сторона
- підприємець взяла на себе обов'язок
здійснювати продаж товарів, виконання
робіт або надання послуг кожному, хто
до неї звернеться (роздрібна торгівля,
перевезення транспортом загального
користування, послуги зв'язку, медичне,
готельне, банківське обслуговування
тощо).

Данні правовідносини є договірними,
оскільки випливають не з кредитного
договору і не підпадають під положення
ст. 110 ЦПК України та Закону України "Про
захист прав споживачів", тому приходжу
до висновку, що заява підлягає
поверненню в порядку ст. 115 ЦПК України.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України,
якщо суддя, вирішуючи питання про
відкриття провадження у справі,
встановить, що справа не підсудна цьому
суду, заява повертається позивачеві
для подання до належного суду, про що
постановляється ухвала. Ухвала суду
разом із заявою та всіма додатками до
неї надсилається позивачеві.

На підставі зазначеного та керуючись
ст. 109, 115 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

Цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_2 до Публічного
Акціонерного Товариства
"Всеукраїнський акціонерний банк" про
стягнення грошових коштів,- повернути
позивачеві для подання до належного
суду.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга може бути
подана протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду
Ю.В. Чернишов