Провадження № 2/127/6540/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

13.10.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді Бойко В.
М.,

при секретарі Музиці А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні та
розпорядженні майном шляхом визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області надійшов позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні та розпорядженні майном
шляхом визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстраційного
обліку.

Позов мотивовано тим, що відповідно до
свідоцтва на право власності на житло,
ОСОБА_1, позивач по справі, є
одноосібним власником однокімнатної
квартири АДРЕСА_1. В той же час, у
вищезазначеній квартирі, яка належить
ОСОБА_1, зареєстрований його син -
ОСОБА_2, що підтверджується відповідним
записом у акті № 632 від 26.08.2014 p., виданої
ТОВ «ЖЕО». При цьому, відповідач більше
3 (трьох) років без поважних причин не
проживає у вказаному приміщенні, яке
належить позивачеві. Водночас, на
адресу місця реєстрації відповідача,
постійно надходять різного роду вимоги
банків, а також постанови державної
виконавчої служби про відкриття
виконавчих проваджень. Відомості,
зазначені в них, не мають жодного
стосунку до позивача, але при цьому є
неприємними по відношенню до нього.

Позивач зазначає, що угода між
позивачем та ОСОБА_2 про безоплатне
користування житловим приміщенням
відсутня, що також є підставою для
зняття відповідача з реєстраційного
обліку. Таким чином, реєстрація
відповідача створює ОСОБА_1 перешкоди у
користуванні, володінні та
розпорядженні його майном, а оскільки
відповідач у добровільному порядку їх
не усуває, позивач змушений звернутися
до суду із даним позовом.

Вищезазначене і стало підставою для
звернення позивача до суду.

Представники позивача в судовому
засіданні позов підтримали в повному
обсязі, проти заочного розгляду справи
не заперечували.

В судове засідання відповідач не
з'явилась з невідомих суду причин, хоча
повідомлялась належним чином,
повідомлення про причини неявки до
суду не надійшло.

Керуючись ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд
ухвалив провести заочний розгляд
справи.

Судом по справі встановлені наступні
юридичні факти та відповідні їм
правовідносини:

Відповідно до свідоцтва на право
власності на житло від 21.08.2002р.
виданого на підставі Рішення ВМР від
21.08.2002р. №2110 ОСОБА_1 є власником
однокімнатної квартири АДРЕСА_1 ( а. с.
7-8)

Згідно довідки від 23.09.2014р. №3991
виданої ТОВ «ЖЕО» за адресою АДРЕСА_1,
зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( а. с. 30
)

Як вбачається з акту від 26.08.2014р. №632
складеного комісією в складі
інспектора ТОВ «ЖЕО» Якубівською О.Т.
та юриста ТОВ «ЖЕО» Міщенко А.Т. за
адресою АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_2
та ОСОБА_1.

ОСОБА_2 за вказаною адресою
зареєстрований проте, у зазначеному
житлі тимчасово не перебуває,
свідчення про тимчасову відсутність
підтверджують також сусіди. ( а. с. 9)

В процесі розгляду справи знайшли своє
підтвердження доводи позивача про те,
що на адресу місця реєстрації
відповідача, постійно надходять
різного роду вимоги банків, а також
постанови державної виконавчої служби
про відкриття виконавчих проваджень.
Відомості, зазначені в них, не мають
жодного стосунку до позивача, але при
цьому є неприємними по відношенню до
нього, зокрема, згідно постанови про
відкриття виконавчого провадження від
24.04.2014р. вбачається, що відповідача по
справі визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу у розмірі 5959 грн. ( а. с. 10)

В судовому засіданні допитувався
свідок ОСОБА_5, що є сусідом позивача по
справі та вказав, що ОСОБА_1 проживає
в квартирі сам, його син ОСОБА_2 з
батьком не проживає та не спілкується
та не проживає більше 3 років.

Ст. 29 ЦК України, встановлено, що
місцем проживання фізичної особи є
приміщенні у відповідному населеному
пункті, де фізична особа проживає
постійно, переважно чи тимчасово. За
місцем проживання проводиться
реєстрація громадян, що є підставок для
припущення про проживання особи в
зазначеному будинку, квартирі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з положеннями ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що
-власник володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд . Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії ,
які не суперечать закону.

Ч.2 ст. 405 ЦК України встановлено, що
член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла.

ст. 321 ЦК України встановлено, що -
право власності є непорушним, ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

ст. 41 Конституції України встановлено,
що право власності є непорушним. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно
до закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб, згідно ч. 1 ст. 316 ЦК
України.

ст. 15 ЦК України, встановлено, що кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства

Згідно ч.1 ст.7 ЗУ "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні", зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Таким чином, оцінивши допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів, суд дійшов висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню
тому суд вважає, за необхідне визнати
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1.

Разом з тим, вимога про зняття ОСОБА_2
з реєстраційного обліку у квартирі
АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає,
оскільки відповідно до норм чинного
законодавста суд не наділений
повноваженнями щодо зняття громадян
з реєстраційного обліку.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. При поданні позовної
заяви позивач сплатив судовий збір у
розмірі 243, 60 грн., які підлягають
стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 41
Конституції України, ст. 15, 319, 321, 415, ЦК
України, ч.1 ст.7 ЗУ "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні", ст.ст.15, 81, 88, 209,
215, 222, 223 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

В решті вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, яка подається
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: