Справа № 686/9470/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня 2014 року Хмельницький
міськрайонний суд в складі:

головуючої - судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання
Підвальної Є.З.,

представника позивача - Шпиляєвої Н.В.,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Хмельницький цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК»
до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в травні 2014 року звернувся до
суду, вказавши, що між ним та
відповідачем 07.03.2006 року було укладено
договір кредиту б/н, в результаті якого
відповідач отримала кредит у розмірі
4000,00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
із сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач виконала зобов'язання
частково, заборгувавши станом на 31.03.2014
року 14242,56 грн., з них 2573,49 грн. -
заборгованість за кредитом, 11669,07 грн. -
заборгованість по процентах за
користування кредитом. Судовим наказом
від 31.10.2008 року було стягнуто з
відповідача 3345,29 грн. заборгованості,
решта становить 10897,27 грн. Відповідач
добровільно не сплачує заборгованість,
в зв'язку з чим позивач нарахував їй
також штраф, який складається із 500 грн.
та 544,86 грн. фіксована та процентна
складові. Заочним рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від
24 липня 2014 року позов було задоволено.
За заявою відповідача заочне рішення
було скасовано і справу призначено до
розгляду в порядку перегляду заочного
рішення.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги збільшила,
остаточно просила стягнути з
відповідача на користь позивача
заборгованість в розмірі 15454,68 грн., з
них 2573,49 грн. - заборгованість за
кредитом, 11669,07 грн. - заборгованість по
процентах за користування кредитом, 500
грн. штрафу (фіксована частина) та 712,12
грн. (процентна складова). Борг
обрахований банком станом на 31.03.2014
року.

В судовому засіданні відповідач та її
представник пояснили, що підпис в заяві
позичальника, складеній від імені
відповідача, дійсно проставлений нею,
однак кредитних коштів вона не
отримувала і ними не користувалася,
оскільки конверт з карткою не
відкривала, а вперше його було відкрито
працівником «Приватбанку» - тоді, коли
відповідач дізналась про нарахування
їй банком заборгованості і звернулась
до філії позивача для з'ясування причин
її утворення. Крім того, заявляють про
пропуск позивачем строків позовної
давності у спірних правовідносинах.
Просять суд відмовити в позові як по
строках, так і по суті заявлених вимог.

Заслухавши представників сторін,
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що в позові слід
відмовити з наступних мотивів.

Встановлено, що дійсно 07.03.2006 року між
сторонами було укладено договір
кредиту б/н, в результаті якого
відповідачеві банком було встановлено
кредитний ліміт на кредитну картку в
розмірі 4000,00 грн. з умовою сплати
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% річних. Строк дії кредитного
ліміту було визначено строком дії
картки, який становив 2 роки, кредитна
картка не перевипускалася, що позивач
визнає. Відповідач, в свою чергу, визнає
ті обставини, що підпис в заяві від
7.03.2006 року від її імені до банку
вчинений саме нею і кредитна картка
була фактично того ж дня отримана нею,
таким чином, належних доказів
неукладення договору між сторонами
вона суду не надала.

Разом з тим, як вбачається з наданого
позивачем розрахунку заборгованості
за договором, кредитні кошти було
використано і частково погашено
заборгованість за ним 19.04.2007 року.
Внаслідок непогашення решти суми
заборгованості банком нараховано
відповідачеві борг станом на 31.03.2014
року в розмірі 15454,68 грн., з них 2573,49 грн. -
заборгованість за кредитом, 11669,07 грн. -
заборгованість по процентах за
користування кредитом, 500 грн. штрафу
(фіксована частина) та 712,12 грн.
(процентна складова).

Відповідно до ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію ( передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші, тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема
із договорів та інших правовідносин.
Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (
термін).

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг, які
складають частину договору між
сторонами і копія котрих наявна в
матеріалах справи, договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично лонгується
на такий же термін. При цьому
автоматично пролонговується не термін
дії кредитного ліміту, який відповідає
строку дії картки, а лише дії умов щодо
надання банківських послуг, які
регулюють відносини між банком та
клієнтом щодо відкриття та
обслуговування карткового рахунку
клієнта, а також інших банківських
послуг.

Відповідно до заяви позичальника, яка є
складовою частиною кредитного
договору, строк дії кредитного ліміту
відповідає строку дії кредитної
картки.

Заява позичальника про припинення дії
договору в матеріалах справи відсутня,
а тому відбулась його пролонгація із
збереженням тих умов, на яких його було
укладено, зокрема щодо умов про порядок
пролонгації договору, які також
залишаються чинними.

Разом з тим, суд приходить до висновку
про застосування у даному спорі строку
позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутись до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено,
що перебіг загальної та спеціальної
позовної давності починається з дня,
коли особа довідалась або могла
довідатись про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
252 - 255 ЦК України.

Згідно правової позиції, яка
висловлена Верховним Судом України в
постанові від 19.03.2014 року (справа № 6-14
цс 14), відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту,
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Також відповідно до постанови судової
палати у цивільних та господарських
справах Верховного Суду України від
06.11.2013 року, Верховним Судом України
висловлено правову позицію про те, що у
випадку незалежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, позовна давність за
вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватись з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України
рішення Верховного суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх судів України.

Як вбачається з матеріалів справи,
прострочена заборгованість за тілом
кредиту в сумі 2573,49 грн. (саме таку суму
кредиту фактично було надано за вище
вказаним кредитним договором) мала
місце ще 16.12.2007 року.

Таким чином, з моменту прострочення
сплати тіла кредиту до моменту
звернення банку з позовом встановлений
законом загальний трирічний строк
позовної давності сплив. При цьому суд
вважає, що строк позовної давності не
переривався, як вказує представник
позивача, посилаючись на видачу
Хмельницьким міськрайонний судом
судового наказу від 31.10.2008 року,
оскільки при зверненні до суду з
вказаним позовом позивач фактично
просив стягнути заборгованість в сумі,
нарахованій з вирахуванням боргу,
утвореного до видачі вказаного
судового наказу.

Оскільки судом встановлено, що
позивачем пропущено строк звернення до
суду з позовом (строк позовної
давності), поважні причини пропуску
строку давності судом не встановлені, а
відповідачем надано на адресу суду
заяву, в якій вона наполягає на
застосуванні строку позовної давності,
тому суд приходить до висновку про
необхідність відмови у задоволенні
позову згідно вимог ст. 267 ЦК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212 - 215, 224 - 226 ЦПК України,
ст. ст. 11, 252 - 255, 256, 261, 267, 509, 526, 530, 1054 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові Публічного акціонерного
товариства «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Сторони мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення Апеляційному
суду Хмельницької області через
Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: