ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
справа № 2302/623/2012
провадження № 2/691/151/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року
м. Городище

Городищенський районний суд
Черкаської області у складі:
головуючого судді Подороги Л.В., при
секретарі Мельник Т.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Городище цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Шполянського
РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго, ПАТ
«Черкасиобленерго, ПАТ «Шполянська
швейна фабрика Лібовнера», Шполянської
міської ради Черкаської області, за
участю третьої особи ОСОБА_4, про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої пожежею -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися
до суду з позовом до Шполянського РЕМ
ВАТ «Черкасиобленерго», посилаючись на
те, що 29.06.2002 року, в будинку АДРЕСА_1, де
їм належала на праві приватної
власності квартира НОМЕР_1, сталася
пожежа, в зв'язку із загорянням
ізоляції електричних дротів і горючих
матеріалів внаслідок перенапруги, в
результаті чого, приміщення квартири
та речі, що в ній знаходились, були
знищені вогнем. За фактом пожежі була
порушена кримінальна справа та до
кримінальної відповідальності
притягнено майстра по експлуатації та
ремонту розподільчих мереж
Шполянської дільниці Шполянського РЕМ
ВАТ «Черкасиобленерго» ОСОБА_4.
Постановою від 29.06.2004 року, ОСОБА_4
звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі ст. 48 КК
України, а кримінальну справу закрито
за ст. 7 КПК України. В наслідок даної
події, на думку позивачів, вони зазнали
матеріальної та моральної шкоди на
суму 10 000 грн. (т. 1 а.с. 2-4).

У ході слухання справи, прийняті
рішення по якій, неодноразового
скасовувалися судами апеляційної та
касаційної інстанції, до участі в
справі були залучені в якості
відповідачів ПАТ «Черкасиобленерго,
ПАТ «Шполянська швейна фабрика
Лібовнера», Шполянська міська рада
Черкаської області та, в якості третьої
особи без самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні
відповідачів, залучений ОСОБА_4.

У процесі слухання справи, позивачі
також неодноразово змінювали позовні
вимоги, та в останніх позовних вимогах,
просили стягнути з Шполянського РЕМ
ПАТ «Черкасиобленерго, ПАТ
«Черкасиобленерго, ПАТ «Шполянська
швейна фабрика Лібовнера», Шполянської
міської ради Черкаської області,
солідарно, у відшкодування шкоди,
завданої пожежею, 45 112 грн. 12 коп.
матеріальної шкоди та 70 000 грн. 00 коп.
моральної шкоди (т. 3 а.с. 180-182).

У судовому засіданні, позивачі ОСОБА_1
та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у
повному обсязі.

Представник Шполянської РЕМ ПАТ
«Черкасиобленерго» Швець М.М. та
представник ПАТ «Черкасиобленерго»
Обідний С.В. позов не визнали,
посилаючись на те, що
електропостачання будівлі
здійснювалося на підставі договору № 16
від 21.02.2002 року, укладеного між
Шполянським РЕМ та ВАТ «Шполянська
швейна фабрика Лібовнера». Розрахунки
за спожиту електроенергію мешканці
проводили саме з швейною фабрикою, яка
займалася обслуговуванням і
електропостачанням в середині будинку.
Крім того, позивачі чітко не зазначили
якими саме діями чи бездіяльністю ПАТ
«Черкасиобленерго» було заподіяно їм
матеріальну та моральну шкоду.
Споживачем електроенергії, яка
постачалася Шполянським РЕМ ВАТ
«Черкасиобленерго» до
будинковолодіння по АДРЕСА_1 є ВАТ
«Шполянська швейна фабрика Лібовнера»,
яка і зобов'язана забезпечувати
належний технічний стан та безпечну
експлуатацію своїх електроустановок
та струмоприймачів. Крім цього,
оскільки Шполянський РЕМ ПАТ
«Черкасиобленерго» є відокремленим
підрозділом і не є юридичною особою то,
відповідно, притягнення його в якості
відповідача є безпідставним, як і
покладення обов'язку щодо
відшкодування шкоди. Жодних
претензій з приводу неналежного
виконання Шполянським РЕМ ПАТ
«Черкасиобленерго» обов'язків за
договором в частині щодо
невідповідності нормативним вимогам
поданої електроенергії не було. Так як
будівля гуртожитку перебувала на
обліку швейної фабрики і в електричних
установках було допущено використання
некаліброваних плавких вставок то,
відповідно, остання і є відповідальною
за відповідність нормативним вимогам
електрообладнання в будинку технічним
вимогам і має бути визначена як
належний відповідач у справі. Крім
цього, Шполянською
райдержадміністрацією та Шполянською
швейною фабрикою, особам, які
постраждали від пожежі, в т.ч. і
позивачам, неодноразово виділялася
кошти у рахунок відшкодування завданих
пожежею збитків. Також, вимоги
позивачів про відшкодування моральної
шкоди в розмірі 70 тис. грн. є
необґрунтованими та такими, що в кілька
разів перевищують розмір матеріальних
збитків.

Представник ПАТ «Шполянська швейна
фабрика Лібовнера» на розгляд справи
не з'явився, надавши клопотання про
слухання справи без участі їх
представника, в задоволенні позову
просили відмовити повністю (т. 4 а.с. 242).

ОСОБА_4 на розгляд справи не з'явився,
надавши заяву про слухання справи без
його участі, оскільки за станом
здоров'я не може бути присутнім у
судовому засіданні (т. 4 а.с. 217).

Ухвалою Городищенського районного
суду від 10.06.2013 року, прийнято відмову
позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
відповідача Шполянської міської ради,
та закрито провадження у справі в
частині вказаних позовних вимог (т. 4
а.с. 114).

Вислухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступні обставини.

29.06.2002 року, внаслідок несприятливих
погодних умов, відбулося замикання між
«фазними» і «нульовими» проводами
лінії електромережі, та в будинок
АДРЕСА_1, в період з 12год. 00 хв. до 16 год. 30
хв., була подана напруга 360-380 вольт,
замість 220 вольт, що стало причиною
загоряння електрообладнання
холодильника «Норд» та ізоляції
електромережі в квартирі № 5 вказаного
будинку, після чого, вогонь
розповсюдився по горючих конструкціях
дерев'яного перекриття перегородок та
інших горючих матеріалах, внаслідок
чого, будинок вигорів всередині та було
знищено майно мешканців 11 квартир.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, разом з
неповнолітнім ОСОБА_7, у період з 1995
року по 29.06.2002 року, проживали у
квартирі НОМЕР_1 вказаного будинку, яка,
згідно свідоцтва про право власності
на житло від 17.11.1998 року, належала їм на
праві власності.

За фактом пожежі, 19.07.2002 року
прокуратурою Шполянського району
Черкаської області, було порушено
кримінальну справу відносно службових
осіб Шполянського РЕМ ВАТ
«Черкасиобленерго» (т. 1 а.с. 143) та
ОСОБА_4 пред'явлено обвинувачення за ч. 2
ст. 367 КК України (т. 1 а.с. 144), а саме в
тому, що він, працюючи на посаді майстра
по експлуатації та ремонту
розподільчих електромереж Шполянської
дільниці в Шполянському РЕМ відкритого
акціонерного товариства
«Черкасиобленерго» із 30.06.2000 року,
будучи службовою особою, яка наділена
організаційно-розпорядчими функціями
та відповідальним за стан і безпечну
експлуатацію електричного обладнання,
будівель, споруд, іншого основного
обладнання, яке належить РЕМ по
Шполянській дільниці, згідно
розпорядження № 25 від 11.09.1996 рогу, в
період з січня по червень 2002 року,
неналежно виконував свої службові
обов'язки через несумлінне ставлення
до них, які виразилось в тому, що він не
забезпечив своєчасні, повні та якісні
огляди закріплених за дільницею
повітряних ліній електропередач, як
того вимагають п. п. 1.4, 2.2 Посадової
інструкції, що призвело до
непоодиноких фактів падіння на дроти
ПЛ-10 КВ дерев 29.06.2002 року, численних
коротких замикань на лініях 0,4 КВ через
необрізані гілки дерев, обриви дротів,
та перенавантажень на лінії,
нерегламентованого винесення напруги
на металеві споруди, в результаті чого,
29.06. 2002 року, близько 16 години 30 хв., у
АДРЕСА_1 внаслідок згорання ізоляції
електричних дротів і горючих
матеріалів від перенапруги, виникла
пожежа, якою було пошкоджено вказаний
жилий будинок, що спричинило збитки на
загальну суму 45821,98 гривень.

Вказана кримінальна справа, в порядку
ст. 232 КПК України (в редакції 1960 року),
направлена на розгляд до Шполянського
районного суду.

При розгляді справи судом, ОСОБА_4
визнав свою вину у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та,
за наслідками розгляду кримінальної
справи, постановою від 29.06.2004 року,
ОСОБА_4 звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі ст. 48 КК
України, ст. 7 КПК України, тобто, у
зв'язку із зміною обстановки (т. 1 а.с. 148).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Таким чином, за аналогією закону,
встановленими є обставини, що саме
неналежне виконання ОСОБА_4 своїх
посадових обов'язків, призвело до
загоряння ізоляції електричних дротів
і горючих матеріалів від перенапруги,
та виникнення пожежі в будинку АДРЕСА_1,
оскільки ці обставини вже встановлені
судом за результатами розгляду
кримінальної справи та відображені в
постанові Шполянського районного суду
від 29.06.2004 року, якою закрито справу
стосовно ОСОБА_4 з нереабілітуючих
підстав.

Така позиція відображена і в п. 9
Постанови Пленуму Верховного суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками» № 14 від 29.12.1992 року -
«Матеріальна відповідальність у
повному розмірі шкоди покладається і в
тих випадках, коли шкода заподіяна
діями працівника, що мають ознаки
діянь, переслідуваних у кримінальному
порядку, але він був звільнений від
кримінальної відповідальності у
зв'язку зі спливом строку давності для
притягнення до кримінальної
відповідальності, або з інших підстав,
передбачених законом».

За цих обставин, суд не приймає до уваги
доводи представників Шполянського РЕМ
та «ПАТ «Черкасиобленерго» про те, що у
виникненні пожежі винні працівники ПАТ
«Шполянська швейна фабрика Лібовнера»,
оскільки їх доводи спростовуються
судовим рішенням, що набрало законної
сили та, дана обставина, додаткового
доказування не потребує.

Відповідно до ст. 450 ЦК УРСР (чинної на
момент виникнення спірних
правовідносин), Організації і
громадяни, діяльність яких пов'язана з
підвищеною небезпекою для оточення
(транспортні організації, промислові
підприємства, будови, власники
автомобілів та ін.), зобов'язані
відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом
підвищеної небезпеки, якщо не доведуть,
що шкода виникла внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

За даною нормою закону, тягар
доказування про невинуватість несуть
саме відповідачі, на що також звернув
увагу Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, у своїй ухвалі від
22.01.2014 року (т. 4 а.с. 196-197)

Згідно ст. 441 ЦК УРСР, організація
повинна відшкодувати шкоду, заподіяну
з вини її працівників під час виконання
ними своїх трудових (службових)
обов'язків.

Відповідно до наказу № 37-к від 30.06.2000
року, ОСОБА_4 працював майстром
Шполянської дільниці по експлуатації
та ремонту розподільчих електромереж
Шполянського РЕМ ВАТ
«Черкасиобленерго», та обслуговував
лінії електропостачання, в тому числі,
до будинку № 1 по АДРЕСА_1.

Згідно положення про Шполянський РЕМ,
останній не є юридичною особою та є
відокремленим виробничим структурним
підрозділом відкритого акціонерного
товариства «Черкасиобленерго».

Таким чином, обов'язок щодо
відшкодування заподіяної шкоди
покладається на відкрите акціонерне
товариство, правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
«Черкасиобленерго».

Вирішуючи питання про розмір
матеріальної шкоди, що підлягає
відшкодуванню позивачам, суд враховує
наступне.

Згідно довідки виконкому Шполянської
міської ради № 3362 від04.07.2002 року (т. 1 а.с.
174), всі речі та документи, що
знаходилися в квартирі НОМЕР_1, будинку
АДРЕСА_1 - згоріли під час пожежі 29.26.2002
року.

Відповідно до звіту про незалежну
оцінку майна (т. 5 а.с. 45-81), вартість
речей, що були знищені під час пожежі в
квартирі НОМЕР_1, будинку АДРЕСА_1,
становить: шафа платтяна з антресолей -
2309,00 грн.; ліжко дерев'яне двоспальне
-1924,00 грн.; диван - 2045,00 грн.; стіл-тумба - 2
шт. по 1446,00 грн. = 2892,00 грн.; шафа для книг -
1453,00 грн.; стінка італійського
виробництва з 5 предметів - 4496,00 грн.;
м'яка частина (диван, крісло - 2 шт.,
тумбочка під телевізор) - 3327,00 грн.;
кухонна стінка з 3-х секцій - 2424,00 грн.;.
стіл кухонний - 923,00 грн.; стільці
напівм'які - 4 шт. по 480,25 грн. = 1921,00 грн.;
духовка електрична - 342,00 грн.; сервіз
чайний на 12 персон -319,00 грн.; сервіз
кухонний на 6 персон - 329,00 грн.;
коридорний гарнітур (пенал, вішалка,
дзеркало) - 2155,00 грн.; люстра на одну
лампу - 4 шт. по 117,75 грн. = 471,00 грн.; люстра
на три лампи - 327,00 грн.; тарілки - 200 шт. по
7,89 грн. = 1579,00 грн.; набір ножів 2 шт. по
269,50 грн. = 739,00 грн.; набір каструль з 5
предметів - 972,00 грн.; набір каструль з 3
предметів - 2 шт. по 605,00 грн. = 1210,00 грн.;
виделки з нержавіючою сталі - 50 шт. по 5,16
грн. - 250,00грн.; ложки з нержавіючою сталі
- 40 шт. по 5,00 грн. = 258,00 грн.; шпалери - 30
рулонів по 68,40 грн. - 2052,00 грн.; клей для
шпалер - 10 пачок по 32,20 грн. - 322,00 грн.;
двері вхідні - 4 шт. по 1731,50 грн. = 6926,00
грн.; лічильник електричний - 167,00 грн.;
дзвінок електричний - 44,00 грн.; машинка
швейна «Чайка» - 342,00 грн.; радіатор
чавунний - 429,00 грн.; покриття підлоги з
листів ДСП 12 шт. по 150,50 грн. = 1805,00 грн.;
відновлення технічного паспорта БТІ та
свідоцтва про право власності на майно
- 398,00 грн.

Одночасно, суд враховує, що як визнано
сторонами та підтверджується
матеріалами справи (т. 1 а.с. 77-93),
позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у липні
місяці 2002 року, отримали грошові
допомоги як потерпілі від пожежі, в
загальній сумі 8548 грн..

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 09.08.2002 року, ОСОБА_1, за 4200 грн.,
придбала 13/20 частин житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель по АДРЕСА_2, в якому і проживає
сім'я позивачів.

Суд вважає, що позивачі, придбавши
даний будинок на власний розсуд,
погодилися, що він повністю відповідає
їхнім вимогам, містить всі необхідні
зручності та придатний для проживання.

Таким чином, суд вважає переконливими
доводи представників відповідачів
Шполянського РЕМ та ПАТ
«Черкасиобленерго» про те, що вартість
шпалер, клею для шпалер, дверей вхідних,
лічильника електричного, дзвінка
електричного, радіатора чавунного,
покриття підлоги з листів ДСП, які
зазначені в звіті про оцінку майна - до
відшкодування не підлягають, оскільки
дані речі є складовими самого будинку
та придбаний позивачами новий будинок
був обладнаний відповідно.

Суд вважає за необхідне відмовити
позивачам і у відшкодуванні вартості
відновлення технічного паспорта БТІ та
свідоцтва про право власності на майно,
які зазначені в звіті про оцінку майна,
оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК
України, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування. Тобто, якщо,
після пожежі, позивачі здійснювали
оплату за відновлення технічного
паспорта БТІ та свідоцтва про право
власності на майно, то ці обставини
повинні бути підтверджені
відповідними квитанціями, платіжними
дорученнями тощо. Крім цього,
враховуючи, що будинок згорів, а його
залишки були передані в комунальну
власність міста, то відновлення
позивачами технічного паспорта на
згорівше житло та свідоцтва про право
власності на нього, є щонайменше
абсурдним.

Таким чином, суд вважає, що позивачам
підлягає відшкодуванню наступне майно,
яке було знищено під час пожежі,
зазначено в звіті про незалежну оцінку
майна, та наявність і вартість якого
сторонами не оспорюється, а саме: шафа
платтяна з антресолей - 2309,00 грн.; ліжко
дерев'яне двоспальне -1924,00 грн.; диван -
2045,00 грн.; стіл-тумба - 2 шт. по 1446,00 грн. =
2892,00 грн.; шафа для книг - 1453,00 грн.;
стінка італійського виробництва з 5
предметів - 4496,00 грн.; м'яка частина
(диван, крісло - 2 шт., тумбочка під
телевізор) - 3327,00 грн.; кухонна стінка з
3-х секцій - 2424,00 грн.;. стіл кухонний - 923,00
грн.; стільці напівм'які - 4 шт. по 480,25
грн. = 1921,00 грн.; духовка електрична - 342,00
грн.; сервіз чайний на 12 персон -319,00 грн.;
сервіз кухонний на 6 персон - 329,00 грн.;
коридорний гарнітур (пенал, вішалка,
дзеркало) - 2155,00 грн.; люстра на одну
лампу - 4 шт. по 117,75 грн. = 471,00 грн.; люстра
на три лампи - 327,00 грн.; тарілки - 200 шт. по
7,89 грн. = 1579,00 грн.; набір ножів 2 шт. по
269,50 грн. = 739,00 грн.; набір каструль з 5
предметів - 972,00 грн.; набір каструль з 3
предметів - 2 шт. по 605,00 грн. = 1210,00 грн.;
виделки з нержавіючою сталі - 50 шт. по 5,16
грн. - 250,00грн.; ложки з нержавіючою сталі
- 40 шт. по 5,00 грн. = 258,00 грн.; машинка
швейна «Чайка» - 342,00 грн., а всього на
суму 33 007 грн. 00 коп..

Одночасно, суд враховує, що, як
зазначалося вище, позивачі отримали
допомогу як постраждалі від пожежі, в
сумі 8548 грн., з яких придбали житло за 4200
грн., та в них залишилося (8548-4200) = 4348 грн.
на покриття вартості речей, що були
знищені пожежею.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне зменшити розмір
відшкодування матеріальної шкоди
позивачам на суму коштів, що вже була
ними отримана (33007-4348=28659).

Враховуючи викладене, до відшкодування
позивачам матеріальної шкоди, завданої
пожежею, підлягає сума 28 659 грн. 00 коп..

Вирішуючи питання про стягнення
моральної шкоди в сумі 70 000 грн., суд
враховує, що заявлений позивачами
розмір моральної шкоди в кілька разів
перевищує розмір матеріальної шкоди та
є не належно обґрунтованим.

Одночасно, у відповідності до вимог ст.
440-1 ЦК УРСР, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, суд
приймає до уваги, що позивачі,
внаслідок пожежі, певний проміжок часу
залишалися без житла і майна, змушені
по новому організовувати свій побут,
взаємовідносини, пережили стресову
ситуацію, в зв'язку з чим, суд приходить
до висновку, що об'єктивним та
справедливим розміром моральної шкоди,
та із врахуванням розміру спричиненої
матеріальної шкоди, буде сума коштів,
що становить 10 розмірів мінімальної
заробітної плати, тобто 12 180 грн. 00 коп..

Враховуючи, що в ході слухання справи,
позивачі понесли судові витрати в сумі
6996 грн. 58 коп. (т. 1 а.с. 1а, 45, 69, 105, 119, 195, т. 2
а.с. 149, т. 3 а.с. 51, 67, 109, 110, 178, т. 4 а.с. 105, 184,
т. 5 а.с. 21), суд, у відповідності до вимог
ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягує судові
витрати пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог в розмірі
2482 грн. 20 коп..

Керуючись ст.ст. 6, 440, 440-1, 441, 450 ЦК УРСР,
ст.ст. 23, 1167, 1172 ЦК України, Постановою
Пленуму Верховного суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками» № 14 від 29.12.1992 року,
Постановою Пленуму Верховного суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року,
ст.ст. 3, 5, 10, 11, 30, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 223, 294
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Черкасиобленерго» на
користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 28659 (двадцять
вісім тисяч шістсот п'ятдесят дев'ять)
грн. 00 коп. у рахунок відшкодування
матеріальної шкоди, 12180 (дванадцять
тисяч сто вісімдесят) грн. 00 коп. у
рахунок відшкодування моральної шкоди
та судові витрати в сумі 2482 (дві тисячі
чотириста вісімдесят дві) грн. 20 коп..

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Черкаської області, через суд
першої інстанції, протягом 10 днів, з дня
його проголошення.

Повне рішення складено 06.10.2014 року.

Суддя Л. В. Подорога