Справа № 341/3287/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1968/2014
Головуючий у 1 інстанції Юсип І.М.
Суддя-доповідач Шалаута Г.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Шалаути Г.І.,

суддів: Мелінишин Г.П.,
Матківського Р.Й.,

секретаря: Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет застави за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» на рішення Галицького
районного суду Івано-Франківської
області від 16 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс»
звернулося в суд з даним позовом, який
мотивувало тим, що між АКІБ
«АС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 22.12.2006 року
був укладений кредитний договір
№0802/1206/64-096, за умовами якого банк, як
позикодавець надав відповідачу кредит
у розмірі 22100 доларів США для придбання
автомобілів, а відповідач відповідно
до умов договору зобов'язався
своєчасно сплачувати тіло кредиту,
відсотки за користування кредитом
розмірі 14.5 % та повернути кредит у
визначений договором строк - 20.12.2011
року, а також виконувати інші
зобов'язання, передбачені договором.

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань між сторонами був
укладений договір застави рухомого
майна від 22.12.2006 року. Згідно з
договором застави відповідач надав у
заставу позикодавцю три належні йому
на праві власності автомобілі: 1-й марки
ВАЗ, модель 21093 2006 р., номер кузова
НОМЕР_1, д.р.н. НОМЕР_8, 2-й марки ВАЗ
модель 21093, рік випуску 2006, номер кузова
НОМЕР_2, д.р.н. НОМЕР_7, 3-й марки ВАЗ
модель 21093 рік випуску 2006 номер кузова
НОМЕР_3, д.р.н. НОМЕР_9. Зазначені
автомобілі були зареєстровані у
Другому МРВ ДАЇ м. Калуша за ОСОБА_2, про
що йому були видані три свідоцтва про
реєстрацію 21.12.2006 року 2-м МРВ ДАЇ м.
Калуша. Обтяження на предмет застави
було зареєстровано банком в
нотаріальному порядку.

Рішенням загальних зборів акціонерів
від 15.10.2007 року АКІБ «ТАС-Комерцбанк»
було змінено назву на ВАТ «Сведбанк», а
згодом змінено назву на ПАТ «Сведбанк»
(за рішенням загальних зборів
акціонерів від 30.04.2009 року).

02.02.1912 року між ПАТ «Сведбанк» та ТзОВ
«Вердикт Фінанс» був укладений договір
факторингу, за умовами якого до
останнього перейшло право вимоги до
відповідача, як боржника згідно
додатку №1 до договору про стягнення
заборгованості по кредитному договору.
Оскільки відповідач зобов'язань за
кредитним договором не виконував
належним чином, виникла загальна
заборгованість яка станом на 27.09.2013
року становила 135 717, 15 грн. та
складалася із 70 077, 90 грн.
(заборгованості по тілу кредиту), 24 653, 11
грн. (заборгованості по сплаті
відсотків), 38 883,84 грн. - пені, 3% річних
від простроченої суми в розмірі 2 102, 3
грн.

Відповідачу було надіслано в письмовій
формі попередження про порушення умов
кредитного договору та дострокове
погашення заборгованості, яке було
залишене ним без реагування. Позивач
зсилаючись на ст. 20 ЗУ «Про заставу» та
ст.ст. 24, 26, 30 ЗУ «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
просив в рахунок погашення кредитної
заборгованості за договором №0802/1206/64-096
від 22.12.2006 року звернути стягнення на
предмет застави - автомобілі марки ВАЗ,
модель 21093 2006 р., номер кузова НОМЕР_1,
д.р.н. НОМЕР_8 , марки ВАЗ модель 21093, рік
випуску2006, номер кузова НОМЕР_2, д.р.н.
НОМЕР_7, марки ВАЗ модель 21093, рік
випуску 2006, номер кузова НОМЕР_3, д.р.н.
НОМЕР_9, які належать на праві власності
ОСОБА_2 та згідно реєстраційних
свідоцтв про реєстрацію транспортних
засобів НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12,
виданих 21.12.2006 року другим МРВ ДАЇ м.
Калуша, зареєстровані за ОСОБА_2 шляхом
надання безпосередньо ТзОВ «Вердикт
Фінанс» права продажу зазначених
автомобілів із укладенням від імені
ОСОБА_2 Товариством з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс»
договорів купівлі-продажу будь-яким
способом, з іншою особою - покупцем та
наданням права ТзОВ «Вердикт Фінанс
на зняття зазначених автомобілів з
обліку в органах ДАЇ України, а також
надання ТзОВ «Вердикт Фінанс» всіх
повноважень продавця, необхідних для
здійснення продажу автомобілів.

Рішенням Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 16
червня 2014 року в задоволенні вимог
позивачу відмовлено з мотивів, що
договір застави транспортних засобів
від 22.12.2006 року, укладений між АКІБ
«АС-Комерцбанк» та ОСОБА_2, не був
нотаріально посвідчений, що є однією з
підстав вважати його недійсним згідно
змісту ст. 14 Закону України «Про
заставу» та таким, що не створює прав та
обов'язків для сторін.

На зазначене рішення ТзОВ «Вердикт
Фінанс» подало апеляційну скаргу, в
якій зсилається на те, що суд
безпідставно відмовив у задоволенні
позову, а висновки суду суперечать
обставинам справи та зібраним у справі
доказам. Так апелянт зазначив, що
договір застави від 22.12.2006 року,
укладений між АКБ «ТАС Комерцбанк» та
ОСОБА_2 є нотаріально посвідчений
приватним нотаріусом
Івано-Франківського нотаріального
округу - ОСОБА_3 та зареєстрований у
реєстрі за №2-1413 (а.с. 21-22), по змісту та
формі договір відповідає вимогам
закону - ст. 14 Закону України «Про
заставу». Також апелянт зазначив, що
02.02.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТзОВ
«Вердикт Фінанс» був укладений договір
факторингу, теж нотаріально
посвідчений Приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, зареєстрований у
реєстрі під №951. На підставі цього
договору у Державний реєстр обтяжень
рухомого майна внесено реєстраційний
запис з обтяженням - заставою рухомого
майна - 3-х автомобілів : марки ВАЗ,
модель 21093 2006 р., номер кузова НОМЕР_1,
д.р.н. НОМЕР_8, марки ВАЗ модель 21093, рік
випуску 2006, номер кузова НОМЕР_2, д.р.н.
НОМЕР_7, марки ВАЗ модель 21093, рік
випуску 2006, номер кузова НОМЕР_3, д.р.н.
НОМЕР_9 із накладенням заборони їх
відчуження. За умовами договору
факторингу до ТзОВ «Вердикт Фінанс»
перейшло право вимоги до відповідача
на стягнення заборгованості по
кредитному договору, укладеному з АКІБ
«АС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 22.12.2006 року за
№0802/1206/64-096 шляхом звернення стягнення
на заставне майно. Також судом було
встановлено, що разом із позовною
заявою відповідачу подано витяг із
Додатку №1 до вищезазначеного договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 02.02.1912 року, в якому зазначено, що
одним із боржників, щодо якого продано
право вимоги є ОСОБА_2, зазначений у
додатку під №52. Просило апеляційну
скаргу задовольнити, рішення суду
першої інстанції скасувати.
Постановити нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання представник
апелянта ОСОБА_5 не з'явився, хоча
належним чином був повідомлений про
день і час розгляду апеляційної скарги,
про що засвідчує його розписка в
матеріалах справи, про поважність
причин неявки не повідомив суд, що не є
перешкодою розгляду апеляційної
скарги.

Представник відповідача ОСОБА_6
доводів апелянта не визнала, пояснила,
що оскільки позивач не надав належно
завіреного договору факторингу, і на
вимогу суду такий не був надісланий, то
суд правомірно відмовив позивачу у
зверненні стягнення на заставне майно.
Крім того просила врахувати, що зі
згоди банку ОСОБА_2 два автомобілі
відчужив, однак доказів про це та про
перерахування ним коштів на рахунок
банку на погашення заборгованості
надати не може. Просила апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши їх доказами, колегія
знаходить доводи апеляційної скарги
обґрунтованими та вважає, що рішення
суду першої інстанції постановлено
всупереч вимог норм матеріального
права, які регулюють спірні відносини
ст.ст. 14, 20 Закону України «Про заставу»,
ст.ст. 24, 25, 26, 27, Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», виходячи з
наступних доводів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Висновки суду про те, що договір
застави не був нотаріально посвідченим
є надуманими та спростовуються самим
договором застави від 22.12.2006 року,
укладеного між АКБ «ТАС Комерцбанк» та
ОСОБА_2 (а.с. 21-22) з якого видно, що він є
нотаріально посвідчений приватним
нотаріусом Івано-Франківського
нотаріального округу - ОСОБА_3
зареєстрований у реєстрі за №2-1413, а
тому по змісту та формі відповідає
вимогам закону - ст.14 Закону України
«Про заставу».

Колегією встановлено, що між АКІБ
«АС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 22.12.2006 року
був укладений кредитний договір»
№0802/1206/64-096, за умовами якого банк, як
позикодавець надав відповідачу
кредиту розмірі 22100 доларів США для
придбання автомобілів, а відповідач
відповідно до умов договору
зобов'язався своєчасно сплачувати тіло
кредиту, відсотки за користування
кредитом в розмірі 14.5 % та повернути
кредит у визначений договором строк -
20.12.2011 року, а також виконувати інші
зобов'язання, передбачені договором.

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань між сторонами був
укладений договір застави рухомого
майна від 22.12.2006 року. Згідно з
договором застави відповідач надав у
заставу позикодавцю три належні йому
на праві власності автомобілі : марки
ВАЗ, модель 21093 2006 р., номер кузова
НОМЕР_1, д.р.н. НОМЕР_8, марки ВАЗ модель
21093, рік випуску2006, номер кузова НОМЕР_2,
д.р.н. НОМЕР_7, марки ВАЗ модель 21093 рік
випуску 2006 номер кузова НОМЕР_3, д.р.н.
НОМЕР_9. Зазначені автомобілі були
зареєстровані у Другому МРВ ДАЇ м.
Калуша за ОСОБА_2, про що йому були
видані три свідоцтва про реєстрацію
21.12.2006 року 2-м МРВ ДАЇ м. Калуша.
Обтяження на предмет застави було
зареєстровано банком в нотаріальному
порядку. З відповіді приватного
нотаріуса Галицького районного
нотаріального округу ОСОБА_7 на запит
суду від 07.03.2014 року №14 101-16 (а.с. 114)
встановлено, що нотаріальні дії щодо
звільнення з під застави автомобілів
марки ВАЗ, модель 21093 2006 р., номер кузова
НОМЕР_1, д.р.н. НОМЕР_8, марки ВАЗ, модель
21093, рік випуску 2006, номер кузова НОМЕР_2,
д.р.н.НОМЕР_7, марки ВАЗ, модель 21093, рік
випуску 2006, номер кузова НОМЕР_3, д.р.н.
НОМЕР_9, належних на праві власності
ОСОБА_2 не вчинялися. А тому пояснення
представника відповідача про те, що два
автомобілі боржником відчужено зі
згоди банку є теж надуманими і не
підтверджені жодними доказами.
Оскільки відповідач зобов'язань за
кредитним договором не виконував
належним чином, виникла загальна
заборгованість яка станом на 27.09.2013
року становила 135 717, 15 грн. та
складається із 70 077, 90 грн.
(заборгованості по тілу кредиту), 24 653,
11грн. (заборгованості по сплаті
відсотків), 38 883, 84грн. - пені, 3% річних
від простроченої суми в розмірі 2 102, 3
грн.

Відповідачу було надіслано в письмовій
формі попередження про порушення умов
кредитного договору та дострокове
погашення заборгованості, яке було
залишене ним без реагування.

Колегією встановлено, що 02.02.2012 року
між ПАТ «Сведбанк» та ТзОВ «Вердикт
Фінанс» був укладений договір
факторингу, теж нотаріально
посвідчений Приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, зареєстрований у
реєстрі під №591 (а.с. 123-124). На підставі
цього договору у Державний реєстр
обтяжень рухомого майна того ж дня
внесено реєстраційний запис з
обтяженням - заставою рухомого майна -
3-х автомобілів : марки ВАЗ, модель 21093 2006
р., номер кузова НОМЕР_1, д.р.н. НОМЕР_8,
марки ВАЗ модель 21093, рік випуску 2006,
номер кузова НОМЕР_2, д.р.н. НОМЕР_7, марки
ВАЗ модель 21093 рік випуску 2006 номер
кузова НОМЕР_3, д.р.н. НОМЕР_9 із
накладенням заборони їх відчуження. За
умовами договору факторингу до ТзОВ
«Вердикт Фінанс» перейшло право
вимоги до відповідача, як боржника
згідно додатку №1 до кредитного
договору про стягнення заборгованості
по кредитному договору, укладеному з
АКІБ «АС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 22.12.2006
року за №0802/1206/64-096. Також судом було
встановлено, що відповідачу було
направлено досудову вимогу про
врегулювання спору. Разом із позовною
заявою відповідачу подано витяг із
Додатку №1 до вищезазначеного договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 02.02.1912 року в якому зазначено, що
одним із боржників, щодо якого продано
право вимоги є ОСОБА_2, зазначений у
додатку під №52. Таким чином у позивача
виникло право вимоги до боржника про
звернення стягнення на заставне майно
в рахунок погашення заборгованості, що
утворилася за кредитним договором.

Якщо заставодержатель розпорядився
неправомірно заставним майном, воно
підлягає витребуванню від інших осіб, в
користь боржника.

З огляду на викладене, апеляційну
скаргу слід задовольнити частково.
Рішення суду скасувати, як незаконне.
Слід ухвалити нове рішення про
часткове задоволення позову.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до змісту ст. 629 ЦК України
умови договору є обов'язковими для
виконання сторонами. Договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну,
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 509 ЦК
України зобов'язання - це
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, тощо або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Таке
визначення розкриває сутність
зобов'язання, як правового зв'язку між
двома суб'єктами (сторонами),
відповідно до якого на одну сторону
покладено обов'язок вчинити певну дію
чи утриматись від її вчинення, а іншій
стороні зобов'язання - надано право, що
кореспондує обов'язок першої (ст. 610 ЦК
України).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
заставу» заставодержатель набуває
права звернення стягнення на предмет
застави в разі, якщо на момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою воно не буде
виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором.

Відповідно до ст. 24, 25 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду,
в якому повинен бути зазначений спосіб
реалізації предмета застави.

Відповідно до змісту ст.ст. 26, 30 цього
закону обтяжувач вправі на власний
розсуд обрати один із таких
позасудових способів звернення на
предмет забезпечувального обтяження:
продаж обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою покупцем. Обтяжувач
вправі продати предмет обтяження
будь-якій особі покупцю або на
публічних торгах за вибором.

Договір купівлі-продажу предмета
забезпечувального обтяження
укладається обтяжувачем від імені
боржника і є правовою підставою для
набуття покупцем цього предмета права
власності на відповідне рухоме майно.

На підставі ст.ст. 14, 20 Закону України
про заставу», ст. 24, 25, 26, 27, Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»,
керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317, 319, 323-325 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» задовольнити.

Рішення Галицького районного
суду Івано-Франківської області від 16
червня 2014 року скасувати. Ухвалити нове
рішення. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс»
задовольнити.

В рахунок погашення кредитної
заборгованості за договором №0802/1206/64-096
від 22.12.2006 року, укладеним між АКІБ
«АС-Комерцбанк» та ОСОБА_2, яка станом
на 27.09.2013 року становить 135 717, 15 грн. та
складається із 70 077, 90 грн.
(заборгованості по тілу кредиту), 24 653,11
грн. (заборгованості по сплаті
відсотків), 38 883, 84грн. - пені, 2 102, 3 грн. (3%
річних від простроченої суми
заборгованості) звернути стягнення на
предмет застави автомобілі: марка ВАЗ,
модель 21093 2006 р. в., номер кузова НОМЕР_1,
державний реєстраційний номер НОМЕР_8,
марка ВАЗ модель 21093, рік випуску 2006,
номер кузова НОМЕР_2, державний
реєстраційний номер НОМЕР_7, марка ВАЗ
модель 21093 рік випуску 2006 номер кузова
НОМЕР_3, д.р.н. НОМЕР_9, які належать на
праві власності ОСОБА_2 на підставі
свідоцтв про реєстрацію транспортних
засобів НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_13,
виданих 21.12.2006 року другим МРВ ДАЇ м.
Калуш шляхом надання права продажу
зазначених автомобілів безпосередньо
ТзОВ «Вердикт Фінанс» () та
укладення від імені ОСОБА_2 ТзОВ
«Вердикт Фінанс» договору
купівлі-продажу будь-яким способом, з
іншою особою покупцем та надання права
ТзОВ «Вердикт Фінанс на зняття
зазначених автомобілів з обліку в
органах ДАЇ України, а також надання
ТзОВ «Вердикт Фінанс» всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу зазначених автомобілів.

Вилучити у ОСОБА_2 та в інших осіб
автомобілі марка ВАЗ модель 21093 2006р.
номер кузова НОМЕР_4, державний
реєстраційний номер НОМЕР_8, марка ВАЗ
модель 21093, рік випуску 2006, номер кузова
НОМЕР_2, державний реєстраційний номер
НОМЕР_7, марка ВАЗ, модель 21093, рік
випуску 2006, номер кузова НОМЕР_3, д.р.н.
НОМЕР_9. Вилучити у нього та в інших осіб
комплекти ключів від зазначених
автомобілів, свідоцтва про реєстрацію
вказаних автомобілів та номерні знаки
автомобілів НОМЕР_5, НОМЕР_6 та передати
їх ТзОВ «Вердикт Фінанс».

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання ним законної сили.

Судді :
Г.І. Шалаута

Г.П. Мелінишин Р.Й. Матківський