АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И[1]

01 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Прокопчук Н.О.,
Панченко М.М.,

при секретарі: Шалапуді Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,
який діє в інтересах ОСОБА_2,

на рішення Оболонського районного суду
м. Києва від 13 червня 2014 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И
Л А:

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 13 червня 2014 року позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» (далі -
ПАТ «Дельта Банк», Банк) задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
суму заборгованості за кредитним
договором у розмірі 1033544 грн. 21 коп.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням суду, ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2, звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій зазначив,
що рішення суду є незаконним та
необґрунтованим, ухвалене з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.
Судом неповно з'ясовано обставини, що
мають істотне значення для вирішення
справи, а висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційних вимог
вказав на те, що ухвалюючи рішення суд
першої інстанції не врахував, що Банком
при зверненні до суду порушено строки
позовної давності та не взяв до уваги
заяву відповідача про застосування
судом строків позовної давності.
Зазначив, що оскільки банком до
звернення до суду з позовом було
висунуто письмову вимогу про
дострокове повернення всієї суми
кредиту, термін повернення кредиту є
таким що настав 08.12.2009, а отже і строк
позовної давності повинен був
відраховуватись з цієї дати.

Просив рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 13 червня 2014 року
скасувати та постановити нове, яким в
задоволені позову відмовити.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 в
судовому засіданні апеляційну скаргу
підтримали та просили задовольнити, з
підстав наведених в ній.

Представник позивача та відповідач
ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися,
про час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
неявки суду не повідомили. Відповідно
до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу у
їх відсутність.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що заявлялись у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 23.05.2008 між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «Укрсиббанк», який в подальшому
змінив назву на Публічне акціонерне
товариство «Укрсиббанк» (далі -
ПАТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_2 було
укладено договір № 0 за умовами
якого Банк надав позичальнику кредитні
кошти у розмірі 79900,00 доларів США з
процентною ставкою 15 % річних та з
кінцевим терміном повернення кредиту
до 23.05.2018.

23.05.2008 в забезпечення виконання
зобов'язання між АКІБ «Укрсиббанк» та
ОСОБА_3 було укладено договір поруки №
206122.

08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ
«Дельта Банк» було укладено договір
купівлі - продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до якого в
порядку, обсязі та на умовах визначених
договором, ПАТ «УкрСиббанк» передає (
відступає) ПАТ «Дельта Банк»
права вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами,
внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк»
замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора
у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок
передачі від ПАТ «УкрСиббанк» до
ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги
боржників до ПАТ «Дельта Банк»
переходить право вимагати від
боржників повного, належного та
реального виконання обов'язків за
кредитними та забезпечувальними
договорами.

Задовольняючи позовні вимоги Банку,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач свої зобов'язання за
договором належним чином не виконує, в
зв'язку з чим у Банка виникло право на
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа зобов'язується надати грошові
кошти (кредит) позичальникові в розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що Банк виконав свої
зобов'язання за даним договором в
повному обсязі, відповідно до умов
кредитного договору здійснив видачу
кредитних ресурсів у сумі 79 900 доларів
США, а ОСОБА_2 свої зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконував в зв'язку з чим в нього
виникла заборгованість.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначних змістом зобов'язання. У
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором забезпечувалось
порукою відповідно до укладеного
договору поруки № 206122 від 23.05.2008 року
між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 згідно
з яким поручитель поручається перед
кредитором за виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором №
0 від 23.05.2008.

Відповідно до п.1.3. договору поруки,
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, за всіма зобов'язаннями
останнього за основним договором,
включаючи повернення основної суми
боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу),
сплату процентів, комісій,
відшкодування можливих збитків, сплату
пені та інших штрафних санкцій,
передбачених умовами основного
договору.

Відповідальність поручителя і
боржника є солідарною (п.1.4. договору
поруки).

Відповідно до ст. 553 ЦК України
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Згідно з приписами ст. 554 ЦК України, у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи 03.02.2009 між сторонами було
укладено додаткову угоду до договору
про надання споживчого кредиту
№ 0 від 23.05.2008 та договору №
206122 від 03.02.2009, якою було змінено
кінцевий термін повернення кредиту до
23.05.2028.

Крім того, згідно п. 1.2.2 договору
позичальник, з дати підписання
Додаткової угоди, зобов'язавсяся
повертати кредит та сплачувати плату
за кредит шляхом щомісячної сплати
аннуїтетних платежів в день сплати
аннуїтетного платежу. Розмір
аннуїтетного платежу складає 1010 (одна
тисяча десять) доларів США 00 центів.

Як зазначалося вище, сторони
встановили як строк дії договору - до
моменту виконання сторонами в повному
обсязі взятих на себе зобов'язань, так і
строки виконання зобов'язань зі
щомісячним погашенням платежів.

Таким чином, графіком платежів, який є
складовою частиною договору, погашення
кредитної заборгованості та строки
сплати чергових платежів визначено
місяцями.

Отже, поряд із встановленням строку дії
договору сторони встановили і строк
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Відповідно до умов Договору день
сплати аннуїтетного платежу 23 число
кожного календарного місяця строку
кредитування, протягом якого
Позичальник зобов'язаний сплатити
аннуїтетний платіж.

Як встановлено судом боржник перестав
виконувати свої зобов'язання 30.09.2010, а
до суду позивач звернувся з позовом
04.12.2013.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Враховуючи правову позицію Верховного
Суду України у справі 6-116 цс13 де
зазначено, що початок перебігу строку
позовної давності відповідно до ст. 261
ЦК України співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої особи права
на позов. Перебіг позовної давності за
вимогами кредитора, які випливають з
порушення боржником умов договору
(графіка погашення кредиту) про
погашення боргу частинами (щомісячними
платежами) починається стосовно кожної
окремої частини, від дня коли відбулось
це порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

На підставі вище вищевикладеного
колегія суддів не може погодитись з
висновком суду першої інстанції щодо
визначеного розміру заборгованості у
сумі 1033544 грн. 21 коп., оскільки Банком
включено до заявленої суми
заборгованості частину платежів з
лютого 2009 року по грудень 2010 року строк
позовної давності на звернення до суду
за якими вже минув.

Враховуючи, що угодою встановлено
розмір щомісячного аннуїтетного
платежу у сумі 1010 (одна тисяча десять)
доларів США 00 центів, а також ту
обставину, що позивачем пропущено
строк позовної давності на звернення
до суду за аннуїтетні платежі на 22
місяці, колегія суддів приходить до
висновку про зменшення розміру
заборгованості на 209465 грн. 72 коп.
(1010х22х9,4269).

Вищезазначене дає суду апеляційної
інстанції підстави для зміни рішення
суду шляхом зменшення розміру
заборгованості, що підлягає
солідарному стягненню з 1033544 грн. 21 коп.
до 824077 грн. 43 коп.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327
ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2, - задовольнити
частково.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 13 червня 2014 року змінити
зменшивши розмір заборгованості, що
підлягає солідарному стягненню з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
з 1033544 грн. 21 коп. до 824077 грн. 43 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/17365/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9565/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Луценко О.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.