Справа №591/5285/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Бурда Б. В.Номер провадження
22-ц/788/1845/14 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Шевченка В. А. , Левченко
Т. А.

з участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області апеляційну
скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 14 серпня 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення аліментів
на утримання непрацездатного батька, -

в с т а
н о в и л а:

У липні 2014 року позивач звернувся до
суду з даним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що є особою пенсійного віку,
непрацездатним та отримує невелику
пенсію. У зв'язку з тим, що він хворіє і
значну суму коштів витрачає на
лікування, тому потребує матеріальної
допомоги від своїх повнолітніх дочок,
які в змозі її надавати, так як мають
доходи від роботи і ніяких утриманців у
них немає. Враховуючи, що діти не
надають йому, як батьку, грошової
підтримки, хоча зобов'язані утримувати,
просив стягнути на свою користь
аліменти з ОСОБА_3 в розмірі 1500 грн.
щомісячно, а з ОСОБА_6 - у розмірі 2000 грн.
щомісячно.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 14 серпня 2014 року частково
задоволено позов ОСОБА_5.

Стягнуто довічно з ОСОБА_6 аліменти на
утримання батька ОСОБА_5 в розмірі 1500
грн. щомісячно, починаючи стягнення з 21
липня 2014 року.

Стягнуто довічно з ОСОБА_3 аліменти на
утримання батька ОСОБА_5 в розмірі 1500
грн. щомісячно, починаючи стягнення з 21
липня 2014 року.

Відмовлено у задоволенні іншої частини
позовних вимог.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_6
та ОСОБА_3 на користь держави судовий
збір в сумі 243,60 грн., а саме: по 121,80 грн. з
кожної.

Вказане рішення суду в частині
стягнення аліментів з ОСОБА_3 її
представник адвокат ОСОБА_4 оскаржила в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник
відповідача, посилаючись на неповне
встановлення судом першої інстанції
обставин, які мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду в зазначеній
частині скасувати і ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги
зазначається, що висновки суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_3 в
добровільному порядку не надає батьку
матеріальної допомоги не відповідають
дійсності.

Зокрема, позивач проживає у належній
вказаному відповідачу на праві
приватної власності квартирі, за яку та
сплачує комунальні послуги. Також, не
дивлячись на те, що ОСОБА_3 проживає
постійно в Італії, щомісяця до червня
2014 року вона передавала кошти своїй
сестрі ОСОБА_6 (другій відповідачці) для
утримання батька. Однак, після сварки з
сестрою під час її останнього приїзду в
місто Суми за батьком (позивачем) стала
доглядати їхня з сестрою тітка ОСОБА_7,
якій ОСОБА_3 щомісяця передає кошти для
утримання батька.

Крім того, судом першої інстанції не
досліджено, що ОСОБА_3 ніде не працює,
самостійного доходу не має, разом з
сином та матір'ю перебувають на
утриманні чоловіка відповідачки
ОСОБА_8. До того ж, з 12 серпня 2014 року
вказана відповідачка перебуває на
обліку як безробітна, тому всі
вищенаведені обставини свідчать про
те, що визначений судом першої
інстанції до стягнення розмір
аліментів стосовно ОСОБА_3 є дещо
завищеним.

Рішення суду першої інстанції в
частині стягнення аліментів з ОСОБА_6
не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4 про зменшення розміру
стягнутих аліментів з даного
відповідача до визначеного судом
розміру, пояснення позивача ОСОБА_5,
відповідача ОСОБА_6 та її представника
адвоката ОСОБА_9 про залишення рішення
суду без змін, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є батьком
повнолітніх дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_6 і
мешкає від них окремо (а.с.5).

Позивач є непрацездатним, так як досяг
загального пенсійного віку, розмір
його щомісячної пенсії становить 1184
грн. 48 коп. (а.с.6), що на 8 грн. 48 коп.
перевищує прожитковий мінімум на одну
особу в Україні у 2014 році.

Крім того, у липні 2014 року позивач тяжко
захворів, у зв'язку з проведеним
лікуванням поніс значні матеріальні
витрати (а.с.7, 8, 9, 10, 20, 21), що також
підтвердила в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції і свідок ОСОБА_7,
яка при цьому уточнила, що відповідач
ОСОБА_3 добровільно надає кошти для
утримання батька.

За таких обставин правильним є
висновок суду першої інстанції про те,
що позивач є непрацездатним і потребує
матеріальної допомоги, у зв'яжу з чим
його зобов'язані утримувати повнолітні
дочки, відповідачі по справі, що також
ґрунтується на вимогах ч.1 ст.202 СК
України.

Підстав для звільнення відповідачки
ОСОБА_3, оскільки саме вона оскаржила
рішення суду про стягнення аліментів,
від обов'язку утримувати батька, про що
йдеться у ч.2 ст.202, ст.204 СК України,
судом не встановлено.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що відповідач ОСОБА_3 добровільно надає
кошти на утримання батька також не
свідчить про помилковість рішення суду
щодо наявності підстав для стягнення з
неї аліментів на батька, у зв'язку з чим
вимоги апеляційної скарги про
скасування рішення суду першої
інстанції та відмову в задоволенні
позову щодо цього відповідача
задоволенню не підлягають.

В той же час, на думку колегії суддів,
визначений судом першої інстанції
розмір аліментів, які підлягають
стягненню з відповідачки ОСОБА_3 є дещо
завищеним, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.205 СК України суд
визначає розмір аліментів на батьків у
твердій грошовій сумі і (або) у частці
від заробітку (доходу) з урахуванням
матеріального та сімейного стану
сторін.

З цього приводу відповідач ОСОБА_3
надала докази про те, що мешкає на
території Італії разом з чоловіком
ОСОБА_8, їх спільним сином ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та матір'ю ОСОБА_11 у
належному її чоловіку житловому
будинку (а.с.44-45).

При цьому в апеляційній скарзі
представника цього відповідача
адвоката ОСОБА_4 є посилання на те, що
чоловік ОСОБА_3 є єдиним годувальником
у сім'ї.

Також згідно довідки центру зайнятості
Ріміні Італійської Республіки від 12
серпня 2014 року відповідачка ОСОБА_3 є
безробітною з 04 грудня 2009 року (а.с.48).

Тобто, із зазначеного вбачається, що
відповідач ОСОБА_3 перебуває на
утриманні свого чоловіка, а доказів про
те, що вона має не обліковані доходи
судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи матеріальний
та сімейний стан позивача, який мешкає
в належній відповідачці ОСОБА_3 на
праві власності квартирі (а.с.51, 52),
отримує пенсію на рівні прожиткового
мінімуму, та відповідачки ОСОБА_3, яка з
грудня 2009 року ніде не працює, тобто
офіційно є безробітною, знаходиться на
утриманні свого чоловіка разом з їх
сином, тому колегія суддів вважає, що
висновок суду першої інстанції про те,
що відповідачка ОСОБА_3 має сплачувати
аліменти на утримання позивача, тобто
її батька, саме у розмірі 1500 грн.
щомісячно є помилковим.

З огляду на зазначене, та врахувавши
вищевказані обставини, які мають
істотне значення, колегія суддів
вважає за можливе зменшити розмір
аліментів, які підлягають стягненню з
відповідачки ОСОБА_3 на утримання її
батька (позивача) до 750 грн. щомісячно,
тому рішення суду у вказаній частині
необхідно змінити, оскільки суд першої
інстанції постановив його з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Отже, апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в
порядку, встановленому ст.88 ЦПК
України.

Оскільки вимоги апеляційної скарги
задоволені на 50%, тому відповідачу
необхідно компенсувати за рахунок
держави судові витрати, понесені нею
при розгляді справи в суді апеляційної
інстанції, а саме: судовий збір в сумі 60
грн. 90 коп. (121,80 грн. / 50%), враховуючи, що
позивач звільнений від сплати судового
збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону
України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.1, 4, 314
ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 14 серпня 2014 року в даній справі
в частині стягнення довічно з ОСОБА_3
аліментів на утримання батька ОСОБА_5
змінити, зменшивши суму стягнення до 750
грн. щомісячно.

В іншій частині рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 14 серпня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Компенсувати за рахунок держави
понесені ОСОБА_3 судові витрати у
вигляді сплати судового збору за
апеляційний перегляд рішення суду
першої інстанції в сумі 60 грн. 90 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -