Справа №591/2109/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Клименко А. Я.Номер
провадження 22-ц/788/1729/14 Суддя-доповідач -
Кононенко О. Ю. Категорія - 20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Білецького О. М. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 26 серпня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа - приватний
нотаріус Сумського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу,

в с т а н
о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 26 серпня 2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
незаконність та необґрунтованість
рішення суду, просить його скасувати і
ухвалити нове про задоволення позовних
вимог.

При цьому зазначає, що договір
посвідчувався без підпису продавця, не
було дотримано форми угоди щодо її
нотаріального посвідчення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_6, які підтримали
доводи апеляційної скарги, пояснення
представника відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_7, який заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що 10
липня 1998 року ОСОБА_8 та ОСОБА_4 уклали
договір купівлі-продажу квартири, за
умовами якого ОСОБА_8 продав, а
відповідач купив квартиру АДРЕСА_1.
Договір посвідчено приватним
нотаріусом Сумського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 Договір
підписано сторонами у присутності
нотаріуса. Особу сторін встановлено,
дієздатність перевірено ( т.1, а.с. 23).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер ( т.1, а.с. 17).

Відповідно до довідки КП Сумське МБТІ
від 15 листопада 2012 року квартира
АДРЕСА_1 зареєстрована на праві
приватної власності за ОСОБА_4 ( т.1, а.с.
24).

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3, місцевий суд виходив з того, що
позивач не довела тих обставин, на які
посилалась як на підставу своїх
позовних вимог, а саме те, що укладення
договору не відповідало волевиявленню
ОСОБА_8, останній не підписував договір
купівлі - продажу від 10 липня 1998 року.

Окрім того, суд дійшов до висновку, що
відсутні докази допущення нотаріусом
порушень при посвідченні договору
купівлі - продажу від 10 липня 1998 року.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону. При цьому
колегія суддів виходить з
наступного.

Спірні правовідносини регулюються
нормами Цивільного кодексу УРСР 1963
року, який діяв на час укладення
оспорюваного договору.

Відповідно до ст. 44 ЦК УРСР письмові
угоди повинні бути підписані особами,
які їх укладають.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 48 ЦК УРСР
недійсною є та угода, що не відповідає
вимогам закону, в тому числі ущемлює
особисті або майнові права
неповнолітніх дітей.

Всупереч вимогам ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України позивач не надала суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що покійний ОСОБА_8
не мав наміру продавати квартиру,
оспорюваний договір не відповідає
вимогам закону, оскільки ним не
підписаний, не було дотримано форми
угоди щодо її нотаріального
посвідчення.

З нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу квартири від 10 липня 1998
року, який вчинено на бланку
Міністерства Юстиції України, серії
ААО № 365046, зареєстрованого в реєстрі за
№ 4601 вбачається, що на ньому є підпис
продавця ОСОБА_8 (т. 1, а.с. 23).

Відповідно до висновку комісійної
судово - почеркознавчої експертизи від
30 липня 2014 року № 61, який позивачем не
спростований, підпис в графі
«Продавець» у 1 примірнику договору
купівлі-продажу квартири, серії ААО №
365046 від 10 липня 1998 року, АДРЕСА_1,
зареєстрованого в реєстрі за № 4601,
ймовірно виконаний ОСОБА_8 (т.1, а.с. 233 -
237).

Отже, доводи заявника апеляційної
скарги про те, що договір посвідчувався
без підпису продавця, не було дотримано
форми угоди щодо її нотаріального
посвідчення, є безпідставними.

Твердження апелянта про допущені
нотаріусом порушення закону при
посвідченні договору, які, на її думку,
потягли його недійсність, були
предметом розгляду в суді першої
інстанції та обґрунтовано ним
спростовані.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що із заявлених підстав оспорюваний
договір не підлягає визнанню
недійсним.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що обов'язковою
умовою задоволення позову про визнання
правочину недійсним є встановлення
судом факту порушення у зв'язку із його
вчиненням прав чи охоронюваних законом
інтересів позивача.

Проте, позивач у справі не надала
жодних доказів на підтвердження того,
що оспорюваний правочин порушує її
законні права чи інтереси. Зокрема,
ОСОБА_3 не є стороною договору
купівлі-продажу, виселена з квартири за
рішенням Зарічного суду м. Суми від 08
лютого 2013 року суду, рішенням Зарічного
районного суду м. Суми від 02 грудня 2013
року їй відмовлено у задоволенні
позову до ОСОБА_4 про визнання членом
сім'ї померлого, визнання права
безстрокового безоплатного
користування житловим приміщенням.
Вказані рішення набрали законної сили.
Доказів того, що ОСОБА_3 відноситься до
спадкоємців четвертої черги за законом
після смерті ОСОБА_8 суду також не
надала і з такими вимогами до суду не
зверталася.

За таких обставин, оскаржуване рішення
суду першої інстанції є законним і
обґрунтованим, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.
ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 26 серпня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
її проголошення і з цього дня на неї
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: