Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 серпня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого: Дроботі В.В.

суддів: Власова С.О., Бисаги Т.Ю.

при секретарі: Гаврилко В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою позивачки ОСОБА_1 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
5 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 пред»явила до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу, публічного
акціонерного товариства «Дельта
Банк», акціонерного товариства
«Сведбанк», третя особа міський відділ
державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції позов про визнання
недійсним та таким, що не підлягає
виконанню виконавчий напис нотаріуса.

Позивачка зазначала, що 5 червня 2013 року
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу вчинила
виконавчий напис, згідно з яким в
рахунок заборгованості у розмірі 244695,86
грн. перед ПАТ «Дельта Банк»
запропонувала звернути стягнення на
належну їй квартиру по АДРЕСА_1, яка є
предметом іпотеки з іншим банком - ВАТ
«Сведбанк». Посилаючись на те, що
письмових попереджень від банку про
невиконання умов кредитного договору
та можливість звернення стягнення на
предмет іпотеки вона не одержувала,
документів, що свідчать про
безспірність заборгованості, банк
нотаріусу не надав, позивачка просила
задовольнити її вимоги.

Рішенням суду у позові відмовлено.

-2-

В апеляційній скарзі позивачка просить
рішення скасувати, ухваливши нове, яким
задовольнити її вимоги. Вказує на те, що
її заборгованість перед банком за
одержаним кредитом не є безспірною,
оскільки в провадженні суду першої
інстанції знаходиться справа за її
позовом щодо виконання кредитного
договору. Окрім того, суд не перевірив
правомірність відступлення права
вимоги АТ «Сведбанком» на користь ПАТ
«Дельта Банк».

Колегія суддів вважає, що скарга
підлягає до часткового задоволення з
таких підстав.

Вимога ОСОБА_1 щодо визнання
виконавчого напису недійсним не
ґрунтується на нормах цивільного та
цивільно-процесуального
законодавства.

Виконавчий напис не є правочином.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 202 ЦК
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов»язків, а згідно
зі ст.215 ЦК поняття недійсності
застосовується до правочинів.

Відповідно до ст.18 ЦК нотаріус здійснює
захист цивільних прав шляхом вчинення
виконавчого напису на борговому
документі у випадках і порядку,
встановлених законом.

Згідно зі ст.1 Закону №606-ХІV виконавче
провадження є завершальною стадією
судового провадження та примусового
виконання рішень інших органів, одним з
виконавчих документів є виконавчий
напис нотаріуса. Цей напис є окремим,
самостійним способом захисту
цивільних прав.

Отже, виконавчий напис у розумінні ЦК
не є правочином, недійсність якого
може бути встановлена судом, а тому він
може бути визнаний лише таким, що не
підлягає виконанню.

Враховуючи наведене, відмова судом у
вимозі про визнання недійсним
виконавчого напису нотаріуса
відповідає вимогам закону.

Що стосується висновків суду про те, що
безспірність заборгованості позивачки
стверджена наданими банком
документами, що дає підстави для
звернення стягнення на належну їй
квартиру, то колегія не погоджується з
ними.

Як свідчать матеріали справи АТ
«Дельта Банк» звернувшись до нотаріуса
з заявою про вчинення виконавчого
напису надав розрахунок
заборгованості, кредитний та іпотечний
договори, копію заяви позичальниці на
видачу готівки, документи про
переуступку права вимоги, дані про
повідомлення позичальниці та її
паспортні дані (а.с. 110-124).

Зазначені документи не є документами,
які підтверджують безспірність вимог
банку.

Належними документами, які б
підтверджували наявність чи
відсутність заборгованості, а також
встановлювали її розмір, могли бути

-3-

первинні документи, оформлені
відповідно до вимог ст.9 ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність». Вони можуть складатися на
паперових або машинних носіях і
повинні мати шість обов»язкових
реквізитів.

Є доведеним, що виконавчий напис
нотаріус вчинив без одержання цих
необхідних документів банку.

Окрім того, суд не врахував доводи
позивачки про те, що доказом
відсутності безспірності
заборгованості є наявність в
провадженні Ужгородського
міськрайонного суду справи за її
позовом до АТ «Сведбанк» про
зобов»язання виконати умови
кредитного договору.

Її матеріали свідчать про те, що
провадження у даній справі відкрито до
вчинення нотаріусом оспорюваного
виконавчого напису, що є
підтвердженням наявності спору між
позичальницею та банком, який виключає
можливість вчинення нотаріусом
виконавчого напису.

Викладені вище обставини в силу вимог
ст.309 ЦПК України є підставою для зміни
рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 5 червня 2014
року змінити.

Визнати виконавчий напис, вчинений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу 5 червня
2013 року, згідно з яким в рахунок
заборгованості у розмірі 244695,86 грн.
перед ПАТ «Дельта Банк» запропоновано
звернути стягнення на належну ОСОБА_1
квартиру АДРЕСА_1, яка є предметом
іпотеки, таким, що не підлягає
виконанню.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови у позові про визнання
цього виконавчого напису недійсним -
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили
після його проголошення, але може бути
оскаржено протягом 20 днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області
В.В. Дроботя