Справа № 466/4778/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

13 жовтня 2014 року

Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Едера
П.Т.

при секретарі Репета
К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

у с т а н
о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Львова з вищевказаним позовом, котрим
просив стягнути з ОСОБА_2
заборгованість в сумі 801450, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що
19.12.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. було
укладено договір позики до умов
договору позивач надав відповідачу
суму коштів в розмірі 713900.00 грн.

Позивач зазначив, що Відповідач не
виконав свої зобов'язання по договору
позики, а саме відповідно до п.3.2.
остаточною датою повернення позики є
15.01.2013 року, однак 15.01.2013 р. відповідач
коштів не повернув, а тому, 21.01.2013 року
позивач звернувся до відповідача з
письмовою вимогою про повернення всієї
суми коштів.

Відповідачем було повернуто лише
частину коштів в сумі 299700.00 грн.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3, що діє на підставі
довіреності, позовні вимоги підтримав,
надав пояснення, що аналогічні
викладеному в тексті позовної заяви.
Просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився хоча про час та місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
згідно ст.ст. 74-76 ЦПК України, про
причину неявки суд не повідомив. В
зв'язку із чим зі згоди сторони
Позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК
України.

Заслухавши пояснення Позивача,
з'ясувавши дійсні обставини справи,
дослідивши зібрані по справі докази,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з нижче
наведених підстав.

Так, судом встановлено та підтверджено
письмовими доказами наступне.

19.12.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
укладено договір позики. Відповідно до
умов договору позивач надав
відповідачу суму коштів в розмірі 713900.00
грн.

Відповідач до п.3.2. умов договору позики
зобов'язався повернути кошти не
пізніше 15.01.2013р. однак цього зроблено не
було, а лише частково погасив
заборгованість у сумі 299700.00 грн.
мотивуючи тим, що у нього відсутні
грошові кошти.

Відповідач не виконав свої
зобов'язання відповідно до договору
позики укладеного між ним та позивачем.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору, та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов і вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Відповідно до ст.
1054 Цивільного кодексу України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст.1049 Цивільного
кодексу України, Позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у тій самій кількості, того
самого роду та такої самої якості, що
були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором. Позика вважається
повернутою в момент передання
позикодавцеві речей, визначених
родовими ознаками, або зарахування
грошової суми, що позичалася, на його
банківський рахунок.

Згідно ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до ст.
625 Цивільного кодексу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Враховуючи
вищезазначені норми, основними умовами
надання кредиту є безумовне його
повернення, строковість, платність,
цільова спрямованість і
забезпеченість. Водночас, кредитний
договір не може змінюватись в
односторонньому порядку, і позичальник
несе відповідальність за несвоєчасне
повернення кредиту та сплату відстоків
за його користування.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов є підставним та підлягає до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 74, 75, 88, 169, 209. 212,
213, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 11, 15,
16, 512, 525, 526, 530, 536, 543, 554, 599, 612, 629, 631, 1046-1050,
1054-1056 ЦК України, суд,-

в и р і ш и
в:

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу в розмірі 801450, 00 грн.
(вісімсот одну тисячу чотириста
п'ятдесят гривень, 00 копійок) за
договором процентної позики від 19
грудня 2012 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати по справі в розмірі 3654, 00
грн. (три тисячі шістсот п'ятдесят
чотири гривні 00 копійок) сплаченого
судового збору.

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подання в десятиденний термін з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: П. Т. Едер