Справа № 681/1654/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2014 року

Полонський районний суд Хмельницької
області

в складі головуючого судді - Горщар А.Г.

при секретарі Іщук С.А.

з участю представника позивачки
ОСОБА_1, представника відповідача
Дончук Н.А., третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полонне

цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Великоберезнянської сільської ради
Полонського району, третьої особи на
стороні відповідача без самостійних
вимог ОСОБА_3 про визнання права
власності на житловий будинок в
порядку спадкування,

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом
в якому просила визнати за нею право
власності в порядку спадкування за
заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_5
на житловий будинок з відповідними
господарськими будівлями,
розташований в АДРЕСА_1

В обґрунтування позову ОСОБА_4
зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її
чоловік, після смерті якого відкрилась
спадщина, зокрема на вказане
домоволодіння. Вона являється
спадкоємцем за заповітом, та протягом
шестимісячного строку з дня відкриття
спадщини подала до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини,
та нотаріус для неї видав свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
розміром 1,64 га, що належала
спадкодавцю. Отримати таке ж свідоцтво
на жилий будинок в нотаріальному
порядку неможливо, оскільки за життя
ОСОБА_5 не оформив на нього
правовстановлюючий документ.

В судовому засіданні представник
позивачки позов підтримав.

Представник сільської ради Дончук Н.А.
позов визнала частково, пояснила, що у
спадкоємця є рідний син ОСОБА_3, який
проживає у с. Варварівка в будинку
наданому для нього в користування
бувшим колгоспом, а тому ця особа є
спадкоємцем і хоче претендувати на
отримання спадщини після смерті
батька.

Третя особа ОСОБА_3 позов не визнав,
пояснив, що він є сином покійного
ОСОБА_5 На час смерті батька з ним разом
не проживав, та після смерті
спадкодавця до нотаріуса заяву про
прийняття спадщини не подавав, однак
вважає, що має право на спадщину,
зокрема на жилий будинок, який
побудований батьком з своєю першою
дружиною, його матір'ю ОСОБА_7, котра
померла в 1995 році.

Заслухавши пояснення представників
сторін, третьої особи, дослідивши
письмові докази суд вважає позов слід
задовольнити.

Встановлено, що згаданий будинок
побудований в 1959 році подружжям ОСОБА_5
та ОСОБА_7, і відносився станом на 15.04.1991
року до суспільної групи - колгоспний
двір, членами якого на цю дату були
вказані особи, що стверджується даними
довідки Великоберезнянської сільської
ради № 1174 від 8.07.2014 року.

Їхній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в 1979 році
вибув із двору переїхавши на постійне
місце проживання до Автономної
республіки Крим, та лише в 2004 році
повернувся в с. Варварівка, тому він
згідно до ст.126 ЦК УРСР 1963 року є таким,
що втратив право на частку в майні
двору.

В 1995 році ОСОБА_7 померла. Після її
смерті відкрилась спадщина на ? частину
спірного домоволодіння.

Спадкоємцями за законом 1 черги
відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року
являлись її чоловік ОСОБА_5, та син
ОСОБА_3.

За положеннями ст.548 ЦК УРСР 1963 року для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв.

Згідно ст.549 цього ж Кодексу визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; 2) якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Третя особа не надала суду відповідних
доказів, не заявила самостійних вимог
про те, що він після смерті матері
прийняв спадщину, тому належна цій
спадкоємниці частина будинку перейшла
в порядку спадкування до її чоловіка,
оскільки останній прийняв спадщину,
так як фактично вступив в управління
спадковим майном, а відтак набув право
власності на все домоволодіння.

03 грудня 1999 року ОСОБА_5 зареєстрував
шлюб з ОСОБА_4

30.08.2004 року він склав заповіт, яким
розпорядився, що на випадок його смерті
все майно, яке буде належати для нього
на день смерті і на що він матиме право
за Законом заповів своїй дружині
ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Після його
смерті відкрилась спадщина, зокрема на
належну для нього земельну ділянку, а
також житловий будинок.

14 вересня 2011 року позивачка подала до
нотаріуса заяву про прийняття спадщини
в якій просила видати їй свідоцтва про
право на спадщину.

19 листопада 2011 року ОСОБА_8 отримала у
нотаріуса свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на згадану
земельну ділянку.

Позивачка не може отримати в нотаріуса
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на домоволодіння, оскільки
на нього спадкодавець не оформив при
житті правовстановлюючий документ.

Як зазначалось вище, ОСОБА_5 після
смерті своєї першої дружини ОСОБА_7
набув право власності на весь жилий
будинок з надвірними спорудами, що
сторонами не заперечується і не
оспорюється.

Син спадкодавця ОСОБА_3 на день смерті
батька являвся працездатним, а тому
відповідно до ст. 1241 ЦК України права на
обов'язкову частку у спадщині не має.

Таким чином, єдиним спадкоємцем за
заповітом після смерті ОСОБА_5 є його
дружина ОСОБА_8, яка прийняла спадщину,
а тому за нею на підставі ст. 1216, 1233 ЦК
України слід визнати право власності в
порядку спадкування на домоволодіння.

Керуючись наведеним ст. 10, 60, ч.3
ст. 209, ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_5 на житловий будинок з
відповідними господарськими
будівлями, розташований в АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Хмельницької
області шляхом подачі до суду першої
інстанції апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: