Справа № 204/3983/2014-ц
Провадження № 2/204/1815/2014 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Самсонової В.В.

при секретарі
Власенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2014 року позивач звернувся з
позовною заявою до суду, в якій просив
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у
рахунок повернення боргу за договором
позики від 07 грудня 2010 року - 90000 грн.
основного боргу, три відсотки річних за
користування грошовими коштами - 8085
грн. 20 коп., а також стягнути з
відповідача судові витрати. В
обґрунтування позову позивач вказав на
те, що 07 грудня 2010 року між ним та ОСОБА_2
було укладено договір позики,
відповідно до якого позивач передав
відповідачу в борг 90000 грн. 00 коп. Суму
боргу відповідач зобов'язався
повернути на першу вимогу проте не
пізніше ніж 01.06.2011 року. Вказана
обставина підтверджується копією
розписки складеній власноруч
відповідачем. Позивач неодноразово
звертався до відповідача із проханням
повернути грошові кошти, проте він
відмовляється виконати взяті на себе
зобов'язання. У зв'язку із відмовою
відповідача повертати отриманні у борг
кошти, позивач звертався із
відповідною скаргою до
Дніпропетровського МВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області з метою
притягнення ОСОБА_2 до кримінальної
відповідальності за ч. 2 ст. 190 КК
України. 19 березня 2014 року відомості
про вчинене кримінальне
правопорушення було внесено до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за
№0000339. Під час досудового
розслідування було призначено
криміналістичну експертизу. Згідно
висновку експерта № 69/04-40 від 27.06.2103
року було встановлено, що розписка від
імені ОСОБА_2 була виконана самим
відповідачем. 17 липня 2013 року слідчим
слідчого відділу Дніпропетровського
МВ ГУМВС України в Дніпропетровській
області майором міліції Кібкало О.В.
було винесено постанову про закриття
кримінального провадження. З розписки
від 07.12.2010 року вбачається, що
відповідач зобов'язався повернути борг
до 01.06.2011 року. Час прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання становить період з 02.06.2011
року, тобто наступного дня після
закінчення строку виконання
зобов'язання, по 30.05.2014 року, тобто по
день звернення до суду. Враховуючі ці
дати сума 3 % річних складає 8085 грн. 20
коп.

В судове засідання позивач не з'явився,
про час та місце слухання справи був
повідомлений належним чином, раніше
його представник ОСОБА_4 надав суду
заяву, в якій підтримав позовні вимоги
позивача та просив їх задовольнити в
повному обсязі. Справу просив
розглянути без його участі. Раніше в
судовому засіданні також підтримував
позовні вимоги позивача, посилався на
обставини зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5
приймав участь в судовому засіданні,
яке відбулося 23.09.2014 року, що
підтверджується журналом судового
засідання та технічним аудіозаписом
судового засідання, але після
оголошеної судом перерви на обід
представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи був повідомлений
належним чином, причину своєї неявки
суду не повідомив.

Вивчивши матеріали даної справи та
оглянувши в судовому засіданні
матеріали кримінального провадження №
0000339 за ознаками злочину
передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, суд
вважає, що позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню по наступним
підставам.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

У судовому засіданні було встановлено,
що 07 грудня 2010 року ОСОБА_2 отримав від
ОСОБА_1 гроші в сумі 90000,00 грн., що
підтверджується борговою розпискою,
яку написав власноручно відповідач
(а.с.6). Таким чином, між відповідачем та
позивачем був укладений договір
позики, на підтвердження якого
відповідачем була надана розписка.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував той факт, що його
довіритель, відповідач по справі,
дійсно отримував від позивача гроші в
сумі 90000,00 грн. та що він писав боргову
розписку.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Так, в судовому засіданні були оглянуті
матеріали кримінального провадження №
0000339 за ознаками злочину
передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України за
заявою ОСОБА_1, з яких вбачається, що
експертами Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
Головного управління МВС України в
Дніпропетровській області була
проведена криміналістична
почеркознавча експертиза, за
результатами якої експертом був
складений Висновок № 69/04-40 від 27.06.2013
року і згідно якого розписка від імені
ОСОБА_2 від 07.12.2010 року виконана саме
ОСОБА_2 (матеріали кримінального
провадження № 0000339 а.с.82-88).

Згідно із положеннями ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Таким чином, твердження представника
відповідача щодо того, що відповідач не
отримував від позивача гроші в сумі
90000,00 грн. та що він не писав боргову
розписку є безпідставними та
необґрунтованими, оскільки дані
обставини встановлені висновком по
проведеній почеркознавчій експертизі.

Згідно з розпискою відповідач
зобов'язався повернути отримані від
позивача в борг гроші за першою вимогою
але не пізніше ніж 01.06.2011 року, про що
зазначено самим відповідачем в
борговій розписці (а.с.6).

Позивач виконав свої зобов'язання
належним чином, а саме надав
відповідачу грошові кошти в сумі 90000,00
грн., що підтверджується розпискою
ОСОБА_2, в якій він зазначив, що отримав
від ОСОБА_1 гроші в сумі 90000,00 грн.

Проте, відповідач свої зобов'язання
належним чином не виконав та у
встановлений розпискою термін не
повернув позивачу позику.

30 травня 2014 року позивач направив
відповідачу на адресу його реєстрації:
АДРЕСА_1, а також на адресу його
фактичного проживання: АДРЕСА_2,
досудову вимогу про повернення боргу
від 20.05.2014 року (а.с.17), що
підтверджується фіскальними чеками
від 30.05.2014 року за № 5111 та № 5112 (а.с.18-19).

Проте, відповідач проігнорував
вищевказану досудову вимогу про
повернення боргу та отримані від
позивача в борг кошти не повернув.

За таких обставин, дослідивши наявні у
справі докази, суд вважає за необхідне
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму основного боргу в сумі 90000 грн. 00
коп.

Крім того, відповідно до відповідно до
ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суму 3 % річних, які на підставі ст. 625 ЦК
України причитаються позивачу за
прострочення відповідачем виконання
грошового зобов'язання, належить
розраховувати наступним чином: 3% / 1210
днів = 0,008219 (сума основного боргу х 0,008219
/ 100) х кількість днів прострочення
зобов'язання = сума 3 % річних

Таким чином, три відсотки річних за
користування грошима, станом на дату
ухвалення рішення суду, складають 8950
грн. 68 коп.

При цьому, позивач в своїх позовних
вимогах просив стягнути з відповідача
на його користь три відсотки річних в
сумі 8085 грн. 20 коп.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Тому, оскільки суд не може вийти за межі
заявлених вимог, суд вважає необхідним
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три
відсотки річних в сумі 8085 грн. 20 коп.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, з відповідача на користь
позивача слідує стягнути судовий збір
в сумі 980 грн. 86 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 526, 530, 625, 1046-1050 ЦК України, ст. ст.
10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу в сумі 98085 грн. 20 коп., яка
складається з наступного: сума позики в
сумі 90000,00 грн. та три відсотки річних в
сумі 8085 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 980 грн. 86 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В.
Самсонова