Справа №591/2427/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Клименко А. Я.Номер
провадження 22-ц/788/1747/14 Суддя-доповідач -
Хвостик С. Г. Категорія - 45
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Таран С. А. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області апеляційну
скаргу ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 27 серпня 2014 року

в цивільній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумитеплоенерго» до
ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, -

в с т
а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 27 серпня 2014 року задоволено
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумитеплоенерго».

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумитеплоенерго»
заборгованість за надані послуги з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання в сумі 3132 грн. 50 коп. та
128 грн. 90 коп. судового збору, а всього -
3261 грн. 40 коп.

Вказане рішення суду відповідач
оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення
по суті позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги
зазначається, що він не укладав з
позивачем договір про надання
комунальних послуг щодо
теплопостачання, тому, на його думку,
відсутні підстави для стягнення з
нього вартості цих послуг в якості
боргу. Крім того, відповідач вважає
необґрунтованими підстави та розмір
нарахування абонплати, як складової
тарифу з теплопостачання. Також він
вказує на незаконність тарифів у
зв'язку з тим, що вони не перевірені
відповідними контролюючими органами.
До того ж, як зауважив відповідач,
позивач не довів, що наділений правом
на здійснення вказаних послуг саме до
жилих приміщень споживачів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача ОСОБА_3 про задоволення
апеляційної скарги, пояснення
представника позивача ТОВ
«Сумитеплоенерго» ОСОБА_4 про
задоволення апеляційної скарги тільки
в межах того, що відповідач частково
погасив борг за надані комунальні
послуги в сумі 121 грн. 38 коп. (115 грн. 46
коп. + 5 грн. 92 коп.) станом на момент
ухвалення рішення, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач ОСОБА_3 зареєстрований та
проживає у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.45),
користується житлово-комунальними
послугами, в тому числі і послугами з
централізованого опалення та
постачання гарячої води, які виробляє
та надає в якості виконавця послуги
позивач ТОВ «Сумитеплоенерго», що
підтверджується рішенням Сумської
міської ради від 03 серпня 2005 року №
1338-МР, а також рішеннями виконавчого
комітету Сумської міської ради від 27
грудня 2005 року № 720, від 22 вересня 2009
року № 484 та від 20 травня 2011 року № 322
(а.с.16, 17, 18, 19-36).

За період з жовтня 2008 року по 31 жовтня
2013 року відповідач не сплачував у
повному обсязі надані позивачем
послуги з централізованого опалення та
постачання гарячої води, внаслідок
чого виникла заборгованість в сумі 3132
грн. 50 коп., що підтверджується
оборотною відомістю (а.с.10-15, 70-76).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
несвоєчасно та не в повній мірі
сплачував надані позивачем послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води за вказаний в
позові період, тому стягнув з нього
борг за вказаний у позові період в сумі
3132 грн. 50 коп.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Як передбачено ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Виходячи з матеріалів справи, за
спірний період, тобто з жовтня 2008 року
по 31 жовтня 2013 року, позивач ТОВ
«Сумитеплоенерго» надавав відповідачу
послуги з централізованого опалення та
централізованого постачання гарячої
води, а відповідач, відповідно,
користувався вказаними послугами і
зобов'язаний був своєчасно та в повній
мірі сплачувати гроші за надані
послуги внаслідок того, що відповідно
до ст.11 ЦК України між ними виникли
взаємні права та обов'язки, які повинні
з обох сторін виконуватись належним
чином.

Згідно з вимогами ст.ст. 20, 21, 22 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» позивач зобов'язаний
забезпечувати своєчасну та відповідну
якість наданих комунальних послуг, а
відповідач, як споживач таких послуг,
зобов'язаний оплачувати комунальні
послуги у строки, встановлені
договором або законом.

Як зазначено в п.18 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим
періодом для оплати послуг є
календарний місяць. Плата за послуги
вноситься не пізніше 20 числа місяця, що
настає за розрахунковим, якщо
договором не встановлено інший строк.

Ураховуючи, що відповідач належним
чином не виконав свого обов'язку
своєчасно і в повній мірі оплачувати
отримані послуги з централізованого
опалення та постачання гарячої води за
період з 01 жовтня 2008 року по 31 жовтня 2013
року, тому висновок суду першої
інстанції про стягнення з нього
заборгованості є правильним.

Підстав для не проведення оплати за
вказані послуги за певний період в
межах зазначеного в позові строку
відповідач належними і допустимими
доказами не довів.

Посилання в апеляційній скарзі на
відсутність між сторонами договірних
відносин не свідчить про можливість
відповідача не оплачувати надані
комунальні послуги з централізованого
опалення та постачання гарячої води,
так як фактичний перебіг відносин між
сторонами вказує на те, що як позивач,
так і відповідач мають між собою певні
права та обов'язки, в тому числі
обов'язок відповідача зводиться до
того, що він повинен своєчасно і в
повній мірі оплачувати надані
комунальні послуги.

До доводів апеляційної скарги про те,
що позивач безпідставно додатково до
тарифів з теплопостачання нараховував
ще й абонплату, колегія суддів
відноситься критично, так як таке
твердження не відповідає дійсності.
Зокрема, відповідно до рішень
виконавчого комітету Сумської міської
ради від 10 жовтня 2008 року № 488, від 26
січня 2010 року № 41, від 28 грудня 2010 року
№ 830 «Про тарифи на послуги з
теплопостачання, що надаються на базі
цілісного майнового комплексу по
виробництву та транспортуванню тепла
та електроенергії ТОВ
«Сумитеплоенерго» для нарахування
плати для населення на послуги з
теплопостачання (виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії на послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води) було
встановлено двоставковий тариф, який
складається з плати за приєднане
теплове навантаження і плати за
спожиту теплову енергію. Саме плата за
приєднане теплове навантаження
нараховується споживачам послуг під
назвою абонплата, що й відображається в
оборотній відомості (а.с.37-38, 40, 41). Отже,
абонентська плата є складовою тарифу
та не являється додатковою платою.

Що стосується доводів апеляційної
скарги про недоведеність розрахунків
за надані послуги з теплопостачання, що
вони є незрозумілими та не прозорими,
то такі доводи не заслуговують на увагу
колегії суддів, оскільки не знайшли
свого підтвердження матеріалами
справи та не доведені відповідачем і
спростовуються відповідними
офіційними рішеннями органів місцевої
влади з приводу надання вказаних
послуг з боку позивача.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на
те, що позивач не є належним надавачем
послуг стосовно заявлених ним у позові
дій з централізованого опалення та
гарячого водопостачання, так як
вказані послуги ніби то надають
відповідні житлово-експлуатаційні
організації, то вони носять характер
припущення і спростовуються як
фактично відомими обставинами, так і
вказаними вище рішеннями органів
місцевої влади.

В той же час, з матеріалів справи
убачається, що стягнувши з відповідача
заявлену в позові суму боргу, суд
першої інстанції не звернув увагу на ті
обставини, що на момент подачі позову (10
квітня 2014 року) відповідач частково
погасив борг в сумі 121 грн. 38 коп. (115 грн.
46 коп. за опалення та 5 грн. 92 коп. за
гаряче водопостачання), що
підтверджується банківським чеком від
14 листопада 2013 року та не заперечується
представником позивача.

У зв'язку із зазначеним, оскільки
висновки суду не в повній мірі
відповідають обставинам справи та при
наявності порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
рішення суду в частині стягнення суми
боргу необхідно змінити, зменшивши
визначену судом суму заборгованості на
121 грн. 38 коп., тобто до 3011 грн. 12 коп.

Отже, апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314
ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и
р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 27 серпня 2014 року в даній справі
змінити в частині стягнення суми боргу,
зменшивши заборгованість за надані
послуги з централізованого опалення і
гарячого водопостачання до 3011 грн. 12
коп.

В іншій частині рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 27 серпня 2014
року в даній справі, а саме: щодо сплати
судового збору - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -