ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Червинської М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом приватного
акціонерного товариства
«Горлівськтепломережа» до ОСОБА_3 про
стягнення суми за касаційною скаргою
приватного акціонерного товариства
«Горлівськтепломережа» на рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 18
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 14 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2009 року ПрАТ
«Горлівськтепломережа» звернулось до
суду з указаним позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 про
стягнення боргу в сумі 3 610 грн. 56 коп. за
надану теплову енергію за період з
липня 2006 року по липень 2009 року,
посилаючись на те, що відповідачі
проживають у АДРЕСА_1, користуються
наданою послугою з теплопостачання,
але не сплачують послуги позивача, що
призвело до утворення заборгованості,
яку позивач просить стягнути з
відповідачів.

Ухвалою Центрально-Міського суду м.
Горлівки Донецької області від 18
листопада 2013 року провадження по
справі відносно ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 закрито на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205
ЦПК України.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 18 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 14 січня 2014 року, в задоволенні
позову ПрАТ «Горлівськтепломережа» до
ОСОБА_3 про стягнення суми відмовлено.

У касаційній скарзі ПрАТ
«Горлівськтепломережа» просить
скасувати судові рішення, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
позові, виходив із того, що ОСОБА_3 на
момент звернення до суду з указаним
позовом не досягла повноліття, є
спадкоємцем першої черги після
померлого батька ОСОБА_4, а тому позивач
мав би звернутись до суду з позовом до
ОСОБА_3 про відшкодування майнових
збитків, завданих спадкодавцем, у
відповідності до ст. 1231 ЦК, однак таких
вимог до суду не заявлено.

Апеляційний суд погодився з такими
висновками місцевого суду, зазначивши,
що рішення є законним та обґрунтованим.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

Судом установлено, що квартира АДРЕСА_1
належала на праві власності. У вказаній
квартирі були зареєстровані ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_3

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

ОСОБА_5 визнана померлою за рішенням
Центрально-Міського районного суду
Донецької області від 12 вересня 2013
року.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звертався до суду із заявою про
уточнення позовних вимог (а.с. 44), у якій
просив стягнути борг тільки з ОСОБА_3 за
період з липня 2006 року по липень 2009
року.

Судом також установлено, що ОСОБА_3
прийняла спадщину за законом на
квартиру АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належать спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
відкрилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення; 2) чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Апеляційний суду порушення вказаних
процесуальних норм не виконав своїх
обов'язків по визначенню правовідносин
сторін, які випливають із встановлених
обставин, та правової норми, яка
підлягає застосуванню до цих
правовідносин, оскільки не звернув
уваги, що прийнявши спадщину на
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 прийняла на
себе обов'язок щодо сплати боргу за
послуги з теплопостачання, який
належав спадкодавцеві.

ПрАТ «Горлівськтепломережа» під час
розгляду справи надавало пояснення про
стягнення з ОСОБА_3 боргу за послуги з
теплопостачання, з урахуванням
прийняття останньою спадщини після
смерті боржника.

Вирішуючи спір щодо стягнення
заборгованості за теплопостачання
апеляційним судом не враховано, що в
розумінні цивільно-процесуального
права підставу позову складають власне
не норми матеріального права, які
підлягають застосуванню до
правовідносин сторін (правова підстава
позову), а зазначення фактичних
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги, тобто юридичних фактів
матеріально-правового характеру, що
визначаються нормами матеріального
права, які врегульовують спірні
правовідносини (їх виникнення, зміну,
припинення), та докази, на
підтвердження зазначених позивачем
обставин.

При цьому процесуальне законодавство
не вимагає від позивача визначення
норми матеріального права, яка
підлягає застосуванню (ст. 119
ЦПК України).

Відповідно до цієї процесуальної норми
позивач зобов'язаний зазначити в
позовній заяві про фактичні обставини
справи, якими він обґрунтовує свої
вимоги та докази, на підтвердження цих
вимог.

На виконання вимог ст. 119 ЦПК України
позивач у своїй позовній заяві, з
урахуванням її уточнень (а.с. 44)
зазначив фактичні обставини справи,
які складають підставу позову, а саме
про спір про стягнення коштів за надані
послуги з теплопостачання з ОСОБА_3,
оскільки інші боржники померли.

Усупереч зазначеним вимогам суд
апеляційної інстанцій не вжив
передбачених законом заходів для
попередження сторін про наслідки
вчинення або не вчинення
процесуальних дій та з'ясування
дійсних обставин справи, прав і
обов'язків сторін і не вирішили спір
щодо заявлених позивачем обставин.
Апеляційний суд не врахував, що
позивачем позовні вимоги пред'явлені
за життя інших співвласників квартири,
борг за теплопостачання не сплачений,
позивач просив стягнути таку
заборгованість із спадкоємця, яка
прийняла спадщину.

З огляду на викладене ухвалу
апеляційного суду не можна вважати
законною та обґрунтованою, вона
підлягає скасуванню, а справа -
передачі на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції з підстав
передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства
«Горлівськтепломережа» задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 14 січня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:Б.І.
Гулько А.О. Лесько М.Є. Червинська В.А.
Черненко