АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6979/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Тихомиров І. В. Доповідач -
Єлізаренко І.А. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І.,
Калиновського А.Б.

при секретарі - Сінченко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» на заочне рішення
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19 червня
2014 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
визнання договору іпотеки дійсним,
звернення стягнення на майно,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся з позовом до
ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки
дійсним, звернення стягнення на майно.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ
КБ «ПриватБанк» посилався на те, що 26
серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір №DNY0GR, згідно якого ОСОБА_2
отримав кредит у розмірі 15450 грн. із
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 27,96% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 26 серпня
2018 року. В забезпечення виконання
зобов'язання за кредитом 26 серпня 2008
року також було укладено договір
іпотеки № DNY0GR про передачу в
іпотеку Банку належного відповідачу на
праві власності будинку за адресою:
АДРЕСА_1, обумовлена вартість якого
дорівнює 75 000 грн. Вказаний договір не
був нотаріально посвідчений через
небажання відповідача з'явитися до
нотаріуса та понести витрати, пов'язані
з його укладанням. Враховуючи, що
сторони домовилися стосовно всіх
істотних умов договору, ОСОБА_2 отримав
кредитні кошти та надав можливість
Банку перевіряти стан і умови
збереження предмету іпотеки,
відповідач свої зобов'язання за
Договором кредиту не виконував та
станом на 29 листопада 2013 року у нього
утворилася заборгованість на загальну
суму 23318 грн. 01 коп., тому банк просив
визнати дійсним договір іпотеки №
DNY0GR 26 серпня 2018 року, укладеним
між банком та ОСОБА_2 та звернути
стягнення на предмет іпотеки будинок,
що розташований за адресою: АДРЕСА_1 і
виселити із вказаного будинку всіх
зареєстрованих там осіб.

Заочним рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 червня 2014 року в
задоволені позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить заочне
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити їх позовні
вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи
26 серпня 2008 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № DNY0GR, згідно
умов якого банк надав відповідачу
кредит на капітальний ремонт у сумі 15450
грн. строком до 26 серпня 2013 року, а
відповідач прийняв на себе
зобов'язання сплачувати проценти за
користування кредитом з розрахунку 27,96
% річних та здійснювати повернення
кредиту щомісячними платежами (а.с.11-14).

З матеріалів справи вбачається, що
28 березня 2012 року сторонами було
укладено Додаткову угоду № 1 до
кредитного договору № DNY0GR від 26
серпня 2008 року, за якою п. 8.1 Договору
від 26 серпня 2008 року викладено в новій
редакції, за якою: банк зобов'язався
надати ОСОБА_2 кредитні кошти на строк з
26 серпня 2008 року по 26 серпня 2018 року
включно у вигляді поновлюваної
кредитної лінії у розмірі 20055 грн. 91 коп.
на наступні цілі: 15000 грн. - на
капітальний ремонт шляхом видачі
готівки через касу у розмірі 450 грн. на
сплату винагороди за надання
фінансового інструменту у момент
надання кредиту, зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 27,96 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом, винагороди
за надання фінансового інструменту у
розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у
момент надання кредиту, винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту
щомісяця в період сплати винагороди за
резервування ресурсів у розмірі 6,00 %
річних від суми зарезервованих
ресурсів, винагороди за проведення
додаткового моніторингу. Періодом
сплати вважати період з « 17» по « 24»
число кожного місяця. (а.с.30, 31).

Як вбачається з матеріалів
справи у забезпечення виконання
кредитного договору №DNY0GR від 26
серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_2 було укладено та підписано
формі договір іпотеки №DNY0GR від 26
серпня 2008 року, відповідно до якого
ОСОБА_2 передав в іпотеку банку
нерухоме майно - будинок розташований
за адресою: АДРЕСА_1, який належить йому
на праві власності на підставі
договору купівлі-продажу. Ціна
предмету іпотеки обумовлена сторонами
у розмірі 75 000 грн. Слід зазначити
вказаний договір іпотеки нотаріально
посвідчений не був (а.с.15-17).

Відповідачем було допущено
невиконання умов кредитного договору
та згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ
«ПриватБанк», станом на 29 листопада 2013
року заборгованість ОСОБА_2 за
вищевказаним кредитним договором
становить 23318 грн. 01 коп., з яких:
заборгованість за кредитом - 16366 грн. 85
коп., заборгованість за відсотками - 3178
грн. 51 коп., заборгованість з комісії - 649
грн. 83 коп., заборгованість з пені - 1774
грн. 34 коп., штраф (фіксована частина) - 250
грн., штраф (процентна складова) - 1098 грн.
48 коп. (а.с.5-7).

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону
України «Про іпотеку» іпотечний
договір укладається між одним або
декількома іпотекодавцями та
іпотекодержателем у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч.1 ст.220 ЦК України у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України
якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

В п.13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06 листопада 2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» роз'яснено, що
при вирішенні спору про визнання
правочину, який підлягає нотаріальному
посвідченню, дійсним, судам необхідно
враховувати, що норма частини другої
статті 220 ЦК не застосовується щодо
правочинів, які підлягають і
нотаріальному посвідченню, і державній
реєстрації, оскільки момент вчинення
таких правочинів відповідно до статей
210 та 640 ЦК пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків для
сторін.

При розгляді таких справ суди
повинні з'ясувати, чи підлягає правочин
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, чому він не був
нотаріально посвідчений, чи дійсно
сторона ухилилася від його посвідчення
та чи втрачена така можливість, а також
чи немає інших підстав нікчемності
правочину.

У зв'язку з недодержанням вимог
закону про нотаріальне посвідчення
правочину договір може бути визнано
дійсним лише з підстав, встановлених
статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо
визнання договорів дійсними, в тому
числі заявлені в зустрічному позові у
справах про визнання договорів
недійсними, не відповідають можливим
способам захисту цивільних прав та
інтересів. Такі позови не підлягають
задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що
договір іпотеки № DNY0GR від 26
серпня 2008 року щодо нерухомого майна,
що зазначено предметом іпотеки в
договорі, укладений між банком та
відповідачем, у порушення вимог
чинного законодавства нотаріально не
посвідчений.

Судом встановлено, що банк не
надав суду належних доказів на
підтвердження того, що відповідач
дійсно ухилявся від нотаріального
посвідчення договору іпотеки та не
надано доказів на підтвердження того,
що можливість нотаріального
посвідчення вищевказаного договору
іпотеки втрачена.

Доводи апеляційної скарги щодо
порушення судом першої інстанції при
ухваленні рішення норм матеріального
права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі
доводи зводяться до тлумачення діючого
законодавства, незгоди з рішенням суду,
переоцінки висновків рішення суду та
не спростовують правильність рішення
суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що
спростовують правильність рішення
суду апелянтом не наведено.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене суд правильно відмовив
ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволені
позовних вимог в повному обсязі, а тому
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
рішення суду залишенню без змін.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді