Ухвала

іменем україни

10 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Парінової І.К.,Амеліна В.І.,Карпенко
С.О.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до приватного акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
«Укрпрофоздоровниця», ОСОБА_5, третя
особа - ОСОБА_6, про скасування наказу
про звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, визнання частково
недійсним контракту, відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 12 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 27 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до приватного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» (далі - ПрАТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця»), ОСОБА_5,
обґрунтовуючи вимоги тим, що
відповідно до контракту від 28 квітня 2011
року, укладеного на строк до 27 квітня 2013
року, він працював на посаді директора
дочірнього підприємства «Клінічний
санаторій «Лермонтовський» ПрАТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця». Наказом від 11
травня 2012 року № 52-к його
звільнено з посади на підставі п. 8
ст. 36 КзпП України.
Посилаючись на те, що протягом усього
часу роботи він сумлінно виконував
службові обов'язки, наказ про
звільнення видано у період його
тимчасової непрацездатності та з вини
відповідачів йому завдано моральну
шкоду, позивач просив скасувати наказ
про звільнення від 11 травня 2012 року №
52-к, поновити його на посаді директора,
стягнути середню заробітну плату за
час вимушеного прогулу, визнати
недійсним контракт у частині
визначення строку контракту та
визнати, що контракт укладено
безстроково, а також стягнути моральну
шкоду у сумі 23 450 грн 63 коп.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 12 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
27 лютого 2014 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, і ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
обґрунтовано виходив із того, що
звільнення позивача у зв'язку із
порушенням умов контракту відбулося з
дотриманням норм чинного
законодавства, тому відсутні підстави
для поновлення його на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди. Крім того, між
сторонами виник спір із приводу
припинення трудового договору з
працівником з підстав, передбачених
контрактом - п. 8 ст. 36 КЗпП України, а не
у зв'язку зі звільненням працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу, отже норми
ч. 3 ст. 40 КЗпП України на ці
правовідносини не поширюються.

Така ж правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
23 січня 2013 року у справі № 6-127цс12, яка,
відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК
України, є обов'язковою для всіх судів
України.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги
стосуються переоцінки доказів,
викладених в оскаржуваних рішеннях, що
не належить до компетенції суду
касаційної інстанції, та не дають
підстав для висновку, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи було допущено порушення норм
матеріального чи процесуального права,
колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 12 вересня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 27 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.І. АмелінС.О. Карпенко