Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гончара В.П.,

Колодійчука В.М., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до відкритого
акціонерного товариства «Буяликський
комбінат хлібопродуктів» про
стягнення вартості майна, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Одеської області від
08 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтовування вимог посилаючись на
те, що 01 липня 2010 року між ним та
відкритим акціонерним товариством
«Буяликський комбінат хлібопродуктів»
(далі - ВАТ «Буяликський комбінат
хлібопродуктів») було уклали договір
зберігання і доробки зернових культур -
ячменю, фактичною вагою 15 тонн, строком
до 30 квітня 2011 року. Згідно з актом про
проведення робіт по очищенню зерна
фактична вага ячменю склала 11 950
тонн. Після закінчення строку дії
договору відповідача відмовився
повернути позивачу, мотивуючи відмову
відсутністю зерна на зберіганні.
Позивач вважав, що протиправними діями
відповідача йому була завдано майнову
шкоду, тому просив стягнути на його
користь вартості майна в розмірі 20 417
грн.

Рішенням Іванівського районного суду
Одеської області від 16 квітня 2013 року
позов задоволено. Стягнуто з ВАТ
«Буяликський комбінат хлібопродуктів»
на користь ОСОБА_3 вартість майна в
розмірі 20 417 грн.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 08 жовтня 2013 року
Іванівського районного суду Одеської
області від 16 квітня 2013 року скасовано
та ухвалено нове рішення про відмову в
позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на
невідповідність висновків
апеляційного суду обставинам справи,
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив із того, що
відповідач не виконав своїх
зобов'язань за договором зберігання,
тому має відшкодувати збитки,завдані
позивачу втратою зерна в розмірі його
вартості.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову в позові, апеляційний суд
виходив із того, що позивачем не надано
доказів на підтвердження факту
повернення зерна на підприємство після
неприйняття його в порту для
реалізації, а посилання позивача на те,
що ним було вивезено зі складу
неякісний товар не може бути підставою
для задоволення позовних вимог.

Судами встановлено, що 01 липня 2010 року
між ОСОБА_3 до ВАТ «Буяликський
комбінат хлібопродуктів» було
укладено договір зберігання і доробки
зернових культур - ячменю, фактичною
вагою 15 тонн, строком до 30 квітня 2011
року.

Відповідно до пп. а п. 1 договору
поклажодавець передав, а зерновий
склад прийняв у відповідності до
послуг зі зберігання і доробки
зернових культур 15 тон ячменю.

Внаслідок здійснення
очищення та сушіння фактична вага
зерна склала 11,950 тон.

Після закінчення строку дії договору
відповідач відмовився повернути
позивачу зерно, у зв'язку з його
відсутністю на складі.

Відповідно до п. 3.1.6 договору
зберігання поклажодавець може
розпорядитись своєю продукцією до
закінчення строку дії договору.

Статтею 949 ЦК України
встановлено, що зберігач зобов'язаний
повернути поклажодавцеві річ, яка була
передана на зберігання, або відповідну
кількість речей такого самого роду та
такої самої якості.

Судами встановлено та не
спростовується сторонами, що зерно
було вивезене позивачем зі складу для
реалізації.

За таких обставин апеляційний суд
дійшов обґрунтованого висновку, що
зобов'язання за договором зберігання
припинилось за домовленістю сторін
відповідно до п. 3.1.6 договору
зберігання з моменту розпорядження
позивачем продукцією, а саме:
вивезення зерна зі складу для його
реалізації, тому відсутні підстави для
задоволення позову.

Статтями 10 та 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Висновки суду апеляційної інстанції
щодо недоведеності позивачем факту
вивезення зі складу зерна неналежної
якості та повернення його у зв'язку з
цим на склад, доводами касаційної
скарги не спростовані.

Інші доводи касаційної скарги про
порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права
є безпідставними, містять посилання
лише на переоцінку доказів та не дають
підстав для скасування оскаржуваного
судового рішення.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного
суду Одеської області від 08 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий

С.О. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

В.П. Гончар

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова