Тальнівський районний суд Черкаської
Справа № 704/1218/14-ц
У Х В А Л А

12.09.2014 року Тальнівський
районний суд Черкаської області в
складі:

головуючої-судді
Воронкової І.Г.

при секретарі судового засідання
Джуській Л.О.

старшого державного виконавця ВДВС

Тальнівського РУЮ у Черкаській області
Білого С.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Тальне цивільну
справу за поданням старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Тальнівського
районного управління юстиції Білого
С.А. про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду
за межі України без вилучення паспорта
громадянина України,

встановив:

Старший державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Тальнівського районного управління
юстиції звернувся до суду з поданням, в
якому посилався на те, що на
примусовому виконанні у відділі
державної виконавчої служби
Тальнівського РУЮ у Черкаській області
перебуває виконавчий лист № 2-655 від
01.11.2002 року, виданий Тальнівським
районним судом Черкаської області про
стягнення з ОСОБА_3, жителя АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_4 аліменти на утримання
дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3
частини всіх видів його заробітку, але
не менше 30 % прожиткового мінімуму на
кожну дитину відповідного віку до
досягнення ними повноліття. Постанову
про відкриття виконавчого провадження
винесено 15.11.2002 року. Станом на 01.09.2014
року заборгованість становить 15395,84
грн. Боржник неодноразово викликався
до відділу ДВС, але вимоги державного
виконавця ігнорує, до відділу ДВС не
з'являється, заборгованість за
виконавчим документом не сплачує.
26.08.2014 року здійснено вихід по місцю
проживання боржника, в результаті чого
було встановлено, що у боржника
відсутнє майно на яке можливо звернути
стягнення. Посилаючись на діюче
законодавство заявник вважає, що для
забезпечення фактичного виконання
вимог виконавчого документа та
стягнення заборгованості на користь
стягувача необхідно обмежити боржника
у праві виїзду за межі України без
вилучення паспорта громадянина
України, в зв'язку з чим звертається до
суду із вказаним поданням.

В судовому засіданні старший державний
виконавець ВДВС Тальнівського РУЮ
Білий С.А. подання про обмеження ОСОБА_3
у праві виїзду за межі України без
вилучення паспорта громадянина
України підтримав повністю, пояснив, що
боржник ухиляється від виконання
рішення суду та сплати заборгованості
на користь стягувача. Просив суд
подання задовольнити.

Заслухавши старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Тальнівського
районного управління юстиції Білого
С.А., дослідивши докази в їх сукупності,
суд дійшов висновку, що подання слід
залишити без задоволення, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 15.11.2002 року
відкрито виконавче провадження про
примусове виконання рішення
Тальнівського районного суду
Черкаської області про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на
утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3
частини всіх видів його заробітку, але
не менше 30 % прожиткового мінімуму на
кожну дитину відповідного віку до
досягнення ними повноліття на підставі
виконавчого листа № 2-655 від 01.11.2002 року,
виданого Тальнівським районним судом
Черкаської області.

Крім того, судом встановлено також, що
державним виконавцем проводилась
перевірка майнового стану боржника і
згідно відповіді Корсунської
сільської ради Тальнівського району
Черкаської області за ОСОБА_3 житловий
будинок з надвірними будівлями та
присадибна ділянка не рахується.
Згідно відповіді інспекції державного
технічного нагляду згідно облікових
даних за боржником техніка не
зареєстрована.

Згідно акту державного виконавця від
26.08.2014 року було здійснено виїзд за
адресою місця реєстрації боржника, в
результаті чого було встановлено, що у
боржника відсутнє майно на яке можливо
звернути стягнення.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно ст. 13 Загальної декларації прав
людини кожна людина має право вільно
пересуватися й обирати собі місце
проживання в межах любої держави. Кожна
людина має право залишати будь-яку
країну, включаючи свою власну, і
повертатися у свою країну.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожен є вільним
залишати будь-яку країну, включно зі
своєю власною. На здійснення цих прав
не може бути встановлено жодних
обмежень, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Закон України «Про порядок виїзду з
України та в'їзду в Україну громадян
України» регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 вищевказаного Закону
передбачено як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон наявність невиконаних
зобов'язань, але лише до моменту
виконання зобов'язань, або
забезпечення заставою, якщо інше не
передбачене міжнародним договором
України.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника фізичної особи
або керівника боржника юридичної особи
за межі України до виконання
зобов'язання за рішенням.

Виходячи зі змісту вищенаведених
правових норм, а також з метою
всебічного і повного з'ясування всіх
обставин справи, обов'язковою
обставиною, яка підлягає з'ясуванню
судом, є факт умисного ухилення
боржника від виконання покладених на
нього рішенням суду зобов'язань та
доведення цього факту заявником в
порядку, встановленому ст. 60 ЦПК
України. На момент звернення до суду з
поданням факт ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, повинен вже відбутися і
бути об'єктивно.

Тобто тільки у разі ухилення боржника
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішенням суду, може бути
застосовано до нього тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України, а не з підстав лише наявності у
особи невиконаних зобов'язань,
покладених на неї судовим рішенням,
така підстава законом не передбачена.

На користь такого висновку свідчать і
положення статті 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в'їзду в
Україну громадян України», яка
визначає підстави для тимчасового
обмеження у праві виїзду громадян
України за кордон.

Застосування обмеження у праві виїзду
особи за межі України може мати місце
лише у виключних випадках і повинно
використовуватися лише як крайній
захід після реалізації усіх можливих
та передбачених законом засобів
примусового виконання судового
рішення, оскільки стосується
гарантованого ст. 33 Конституції
України та ст. 313 ЦК України
особистого немайнового права особи
вільно залишати територію України та
права на свободу пересування,
передбачене і безпідставне обмеження
яких є неприпустимими.

Ухилення від виконання зобов'язань,
покладених судовим рішенням означає з
об'єктивної сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) боржника, які полягають
у навмисному чи іншому свідомому
невиконанні нею зазначених обов'язків.
У зв'язку з цим і здійснюється
примусове виконання.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
України наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання заявника про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України як на підставу його вимог,
підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до роз'яснень Верховного
Суду України, викладених у Листі від
01.02.2013 року «Судова практика щодо
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України», ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

За таких обставин, висновок заявника
про те, що ОСОБА_3 свідомо ухиляється
від виконання покладених на нього
рішенням суду зобов'язань не
відповідає дійсним обставинам справи
та не підтверджується наданими
матеріалами, і такі доводи заявника
спростовуються матеріалами справи,
зокрема, поясненням боржника про те, що
він сплачує аліменти з доходу -
орендної плати за земельні паї, також в
2013-2014 роках працював у школі і із
заробітної плати відраховували
аліменти, в червні та серпні 2014 року
добровільно сплатив аліменти в сумі 500
грн. і 400 грн.

Крім того, як вбачається з доданих до
подання матеріалів, примусове
виконання рішення суду про стягнення з
боржника аліментів здійснюється з 2012
року, а за період з 2002 року по 2012 рік
суду не надано заявником будь-яких
доказів про здійснення будь-яких дій з
примусового виконання рішення суду
відносно ОСОБА_3, відповідно відсутні
докази ухилення боржником від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням суду.

Заявник не надав суду достатніх
доказів на підтвердження навмисного
ухилення боржника від виконання
судового рішення, що позбавляє суд
можливості дійти висновку про
обґрунтованість вищевказаного
подання. Додані копії документів про
вчинені виконавцем дії щодо
встановлення місця проживання
боржника, відомостей про його доходи та
належне майно, а також повідомлення про
відкриття виконавчого провадження, не
можуть свідчити про таке ухилення
боржника від виконання своїх
зобов'язань.

За таких обставин суд прийшов до
висновку про відмову у задоволенні
подання.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України», п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», керуючись
ст. ст. 208-210, ст. 377-1 ЦПК України, суд

ухвалив:

Подання старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Тальнівського
районного управління юстиції Білого
С.А. про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду
за межі України без вилучення паспорта
громадянина України залишити без
задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Черкаської області
через Тальнівський районний суд
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя:
І.Г. Воронкова