Справа №482/918/14-ц 07.10.2014 07.10.2014 07.10.2014
Провадження №22-ц/784/2710/14
Провадження № 22ц/784/2710/14
Головуючий у 1-ї інстанції Гажа О.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

7 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Кутової Т.З., Крамаренко
Т.В.,

при секретарі: Харитоновій І.С.,

за участю: відповідачки -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк)

на рішення Новоодеського районного
суду Миколаївської області від 12
серпня 2014 року

за його позовом

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

14 травня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом та заявою
про зменшення позовних вимог до ОСОБА_2
про стягнення 34 003 грн. 69 коп.
заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що позичальниця
ОСОБА_2 в порушення умов укладеного з
нею 26 липня 2007 року кредитного договору
у встановлені строки не погашає
проценти за користування кредитом і
комісію, а тому він має право вимагати
повернення кредитних коштів з
урахуванням пені та штрафів.

Рішенням Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 12 серпня 2014
року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду і ухвалите нове,
яким зазначені вимоги банка
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши наведені в скарзі доводи
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26
липня 2007 року між КБ «Приватбанк» і
ОСОБА_2 укладено кредитний договір №
NKXRRС11250052, за яким остання отримала
кредитні кошти в сумі 6 105 грн. 00 коп.
строком до 26 січня 2009 року під 1% в
місяць та у разі прострочення сплати
платежу під 8,5% в місяць, зі сплатою
щомісячної винагороди за надання
фінансового інструменту в розмірі 97
грн. 68 коп. і з визначеним щомісячним
платежем за кредитом в розмірі 470 грн. 45
коп..

За заявою банка 16 квітня 2008 року суддею
Новоодеського районного суду
Миколаївської області винесено
судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 5
611 грн. 94 коп. заборгованості за
кредитом, яка утворилася станом на 20
березня 2008 року і складалася з: 5 356 грн.
50 коп. - заборгованості за кредитом, 254
грн. 44 коп. - заборгованості за
процентами і 1 грн. пені (а.с.61-62).

Постановою головного державного
виконавця ВДВС Новоодеського РУЮ від 20
вересня 2010 року виконавче провадження
з примусового виконання судового
наказу від 16 квітня 2008 року закрито, у
зв'язку з фактично повним виконання
судового рішення (а.с.59).

Станом на 13 лютого 2014 року банком
додатково нарахована заборгованість
відповідача за кредитним договором,
яка складає 34 003 грн. 69 коп. (8 997 грн. 52
коп. - проценти за користування
кредитом, 276 грн. 81 коп. - щомісячна
винагорода (комісія), 22 872 грн. 04 коп. -
пеня за весь період прострочення, 250
грн. 00 коп. - фіксована частина штрафу і 1
607 грн. 32 коп. - процентна складова
штрафу).

12 серпня 2014 року відповідачкою ОСОБА_2
подана заява до місцевого суду про
застосування правових наслідків
пропуску строку позовної давності
(а.с.63), про поновлення якого банк не
просив.

За такого, суд першої інстанції
установивши такі факти, хоча і вірно
визначився із характером спірних
правовідносин, врахував положення ст.
ст. 526, 599, 1049, 1054, ч. 4 ст. 267 ЦК України,
відповідні умови кредитного договору і
умови надання споживчого договору
фізичним особам («розстрочка»), а також
наявність інших обставин, які мають
істотне значення для справи,
обґрунтовано застосував до вказаних
правовідносин строки позовної
давності. Але при їх застосуванні,
помилково визначив момент, з якого слід
застосовувати строк позовної давності,
а саме дату подачі банком заяви про
винесення судового наказу, у зв'язку з
чим необґрунтовано відмовив банку.

Між тим, за загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (ч.ч. 1, 5 ст. 261
ЦК України).

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Також частиною 2 статті 258 ЦК України
передбачено, що до вимог про стягнення
неустойки застосовується позовна
давність в один рік, що є підставою для
її стягнення за останні 12 місяців перед
зверненням кредитора до суду.

При цьому, визначення початкового
моменту перебігу позовної давності має
важливе значення,оскільки від цього
залежить і правильність обчислення
позовної давності, і захист порушеного
права (постанова Верховного Суду
України від 27 травня 2014 року у справі
№3-23гс14).

Тому, після стягнення з відповідачки
заборгованості за тілом кредиту на
підставі судового наказу, банк мав
право на нарахування щомісячних
платежів за процентами та комісією, але
до часу проведення боржником повного
погашення, тобто з 21 березня 2008 року по
20 вересня 2010 року (а.с.59-63). Після сплати
заборгованості за тілом кредиту у
вересні 2010 року, підстави для
нарахування банком процентів та
комісії за користування кредитними
коштами відпали.

Крім цього, враховуючи щомісячні
нарахування за процентами та комісією
у період з 21 березня 2008 року по 20
вересня 2010 року, обумовлений сторонами
строк позовної давності в п'ять років
(а.с.29, 51-56) та звернення банка до суду за
захистом порушеного права у травні 2014
року, колегія суддів вважає, що є усі
підстави для стягнення нарахованої
заборгованості за період з травня 2009
року по вересень 2010 року.

Із наданих до суду банком розрахунків
платежів і заборгованості (а.с.27-28, 44-45)
убачається, що за вказаний період у
відповідачки ОСОБА_2 виникла
заборгованість з: процентів за
користування кредитом в сумі 5 682 грн. 94
коп., пені в межах строку позовної
давності в один рік перед зверненням
банка до суду в сумі 3 111 грн. 41 коп., а
також фіксованої частини штрафу в сумі
250 грн. 00 коп. і процентної складової
штрафу в розмірі 284 грн. 15 коп., а всього
в сумі 9 328 грн.50 коп..

Вказаним обставинам суд першої
інстанції оцінки не дав та припустився
помилки щодо підстав для застосування
наслідків пропуску строку позовної
давності та моменту його застосування.

Отже, рішення суду першій інстанції
ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
і тому колегія суддів у відповідності
до п.п.3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України вважає за
необхідне його скасувати і ухвалите
нове про часткове задоволення позову,
стягнув з відповідачки на користь
банка 9 328 грн.50 коп. заборгованості за
кредитом.

Виходячи з вищевикладеного і у
відповідності до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь банка слід
стягнути 365 грн. 40 коп. судових витрат за
розгляд справи у судах першої і
апеляційної інстанціях.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 12 серпня 2014
року скасувати та ухвалити нове, яким
позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» за
договором № NKXRRС11250052 від 26 липня 2007
року 11 185 грн.04 коп. - заборгованості,
яка складається з: 5 682 грн. 94 коп. -
процентів за користування кредитом, 3 111
грн. 41 коп. - пені за один рік, 250 грн. 00
коп. - фіксованої частини штрафу і 284
грн. 15 коп. - процентної складової
штрафу, а також стягнути 365 грн. 40 коп.
судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча
Судді