Справа № 274/194/14-ц
Провадження № 2/0274/594/14
РІШЕННЯ

Іменем України

06.10.2014
м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області

в складі: головуючого судді - Хуторної
І.Ю.,

з участю секретаря Соломянюк Л.О.,

сторін, представника
позивача-відповідача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бердичеві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя. Просить виділити
відповідачу автомобіль "Volkswagen LT ", 2005
року випуску, державний номер НОМЕР_1,
на її користь стягнути ? вартості
автомобіля.

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним
позовом, у якому просить виділити
відповідачці автомобіль „CEVROLET CAPTIVA",
2008 року випуску, державний номер
НОМЕР_2. На його користь стягнути ?
вартості вказаного автомобіля ( а.с.21).

Ухвалою суду від 04.03.2014 зустрічну
позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до
розгляду з первісним позовом ( а.с. 30).

Свої вимоги позивачка ОСОБА_1 мотивує
тим, що за час шлюбу з відповідачем ними
було придбано автомобіль "Volkswagen LT ", 2005
року випуску. Оскільки автомобіль є
річчю неподільною просить виділити
відповідачеві автомобіль, а на її
користь стягнути половину вартості
автомобіля.

Свої вимоги позивач ОСОБА_2 мотивує тим,
що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1
ними було придбано автомобіль „CEVROLET
CAPTIVA", 2008 року випуску. Оскільки
автомобіль неподільний просить
виділити автомобіль відповідачці, а на
його користь стягнути ? вартості
автомобіля. Збільшивши позовні вимоги (
а.с. 187), просив стягнути на його користь
117 846 гривень.

Позивачка-відповідачка у судовому
засіданні первісний позов підтримала,
зустрічний позов не визнала. Пояснила,
що вона передала автомобіль „CEVROLET CAPTIVA"
ОСОБА_3 в рахунок повернення боргу в
сумі 18 000 доларів США, оскільки на
купівлю цього автомобіля позичалися
кошти. Погодила вартість автомобіля
„CEVROLET CAPTIVA" в сумі 235 692 гривні.

Відповідач-позивач первісний позов
визнав, підтримав зустрічний
підтримав. Підтвердив, що відчужив
автомобіль "Volkswagen LT ", 2005 року випуску
ОСОБА_4, яка на даний час являється його
дружиною. Погодив вартість автомобіля
"Volkswagen LT ", 2005 року випуску в сумі 140280
гривень.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов
ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.
У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 слід відмовити.

За правилами частини третьої статті
10 ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Відповідно до частини першої статті
60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу

Обставини, визнані сторонами не
підлягають доказуванню ( частина перша
статті 61 ЦПК України).

Відповідно до роз'яснень,
наведених у пунктах 22-24, 29
постанови Пленуму Верховного Суду
України №11 від 21.12.2007 року „Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ майна
подружжя" (надалі Пленум ВСУ №11
від 21.12.2007р.), поділ майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК
та статтею 372 ЦК України.
Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди,
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи. Вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановити обсяг спільного нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. До складу майна, що підлягає
поділу, включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи та те, що знаходиться у
третіх осіб.

За частиною першою статті 70 СК
України, у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визнано домовленістю між ними
або шлюбним договором.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 22 червня 2006 року
перебували у зареєстрованому шлюбі (
а.с. 3).

Шлюб між ними було розірвано на
підставі рішення Бердичівського
міськрайсуду від 17 лютого 2014 року ( а.с.
49).

Як пояснили сторони фактично вони
перестали разом проживати та вести
спільне господарство 16 грудня 2013 року.
Вказана обставина, відповідно до
частини першої статті 61 ЦПК України
вважається доведеною.

За час шлюбу сторонами було придбано
автомобілі: „CEVROLET CAPTIVA", 2008 року
випуску, д.н. НОМЕР_3, який був
зареєстрований за ОСОБА_1 та "Volkswagen LT",
2005 року випуску, д.н.НОМЕР_1, який був
зареєстрований за ОСОБА_2 (а.с. 4, 23).

Автомобіль „CEVROLET CAPTIVA", 2008 року випуску,
д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_5 зняла з реєстрації
для продажу 20 грудня 2014 року.
Автомобіль "Volkswagen LT ", 2005 року випуску,
д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 зняв з реєстрації
17.01.2014 року (а.с. 25).

Право власності на автомобіль „CEVROLET
CAPTIVA", 2008 року випуску станом на 21.01.2014
року зареєстровано за ОСОБА_6 ( а.с. 27).

Право власності на автомобіль "Volkswagen LT",
2005 року випуску, станом на 21.01.2014 року
зареєстровано за ОСОБА_4 ( а.с. 29).

Таким чином на момент розгляду справи
за сторонами на праві власності
автомобілі не зареєстровані. Їх
відчуження було здійснено після
припинення ведення спільного
господарства, до реєстрації
розірвання шлюбу.

Сторони надали докази про ринкову
вартість автомобілів „CEVROLET CAPTIVA", 2008
року випуску, д.н. НОМЕР_3 в розмірі 235
692 гривні ( а.с. 190 ) та автомобіля "Volkswagen
LT", 2005 року випуску, д.н. НОМЕР_1 в розмірі
140280 гривень (а.с. 218).

У судовому засіданні 06.10.2014 року
сторони погодили вищезазначену
вартість автомобілів.

Відповідно до частини першої статті 60
СК України майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до статті 61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту. Об'єктом права
спільної сумісної власності є
заробітна плата, пенсія, стипендія,
інші доходи, одержані одним із
подружжя. Якщо одним із подружжя
укладено договір в інтересах сім'ї, то
гроші, інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до роз'яснень, що викладені
ВСУ у п. 30 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007
рівність прав кожного із подружжя на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності
(якщо інше не встановлено домовленістю
між ними) та необхідність взаємної
згоди подружжя на розпорядження
майном, що є об'єктом права його
спільної сумісної власності,
передбачено частиною першою статті 63,
частиною першою статті 65 СК.

У випадку коли при розгляді вимоги про
поділ спільного сумісного майна
подружжя буде встановлено, що один із
них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

Як зазначалося вище і ОСОБА_1, і ОСОБА_2
відчужили придбані під час шлюбу
автомобілі.

Відчуження ОСОБА_2 автомобіля "Volkswagen LT",
2005 року випуску, д.н. НОМЕР_1 своїй
співмешканці ОСОБА_4, суд вважає таким,
що здійснено не в інтересах сім'ї. А
тому вартість автомобіля враховується
при поділі майна. З ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 слід стягнути ? вартості
автомобіля - 70 140 гривень. Оскільки
Вказаний автомобіль вибув з власності
ОСОБА_2, відсутні підстави для передачі
йому автомобіля, тому позов у цій
частині не підлягає до задоволення.

Твердження відповідача-позивача
ОСОБА_2, що він відчужив автомобіль за
борги, не доведено ним у судовому
засіданні.

Інших допустимих доказів на
підтвердження відчуження автомобіля в
інтересах чи на потреби сім'ї, ОСОБА_2
суду не надав.

Щодо відчуження автомобіля "CEVROLET CAPTIVA",
2008 року випуску позивачка-відповідачка
у судовому засіданні пояснювала, що на
купівлю цього автомобіля 18 грудня 2012
року у ОСОБА_7 було позичено 18000
доларів США. Після припинення
спільного проживання з відповідачем у
грудні 2013 року, вона за домовленістю з
ОСОБА_7, передала їй цей автомобіль в
рахунок погашення боргу.

Відповідач заперечив проти вказаної
обставини, стверджуючи, що автомобіль
було придбано за кошти, зароблені ним, а
в той момент коли ОСОБА_1 ніби як
позичала кошти у ОСОБА_8, він перебував
у відрядженні в Донецьку. Про укладання
договору позики не знав. Крім того
договір позики по своїй формі не
відповідає вимогам щодо форми договору
позики, передбаченої ст. 1047 ЦК України.
Крім того за ст. 1047 ЦК позичальник
зобов'язаний передати грошові кошти, а
не майно, яке не було предметом
договору.

З розписки від 18 грудня 2012 року
вбачається, що ОСОБА_1 було позичено у
ОСОБА_8 18 000 доларів США строком на
один рік ( а.с. 36).

19 грудня 2012 року сторонами було
придбано автомобіль "CEVROLET CAPTIVA".
Вказану обставину відповідач-позивач
підтвердив у судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засідання
показала, що вона являється свахою
батьків ОСОБА_1. 18 грудня 2012 року вона
позичила сім'ї ОСОБА_1 грошові кошти на
купівлю автомобіля на один рік. У
грудні 2013 року, після того як ОСОБА_1 з
ОСОБА_2 розійшлися, вона погодилася, що
у рахунок боргу ОСОБА_1 передасть її
сім'ї автомобіль "CEVROLET CAPTIVA", який у
подальшому був зареєстрований за її
чоловіком. На даний час автомобіль
продано. ОСОБА_2 у той день, коли вона
передавала кошти був присутній вдома.
Гроші передавалися ОСОБА_1, оскільки її
батьки поручалися усно за повернення
грошових коштів.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні
показала, що вона була очевидцем того,
як ОСОБА_10 для сім'ї дочки ОСОБА_1 у
своїх сватів ОСОБА_8 та ОСОБА_6 позичала
кошти для придбання автомобіля. ОСОБА_1
писала боргову розписку. ОСОБА_2 у цей
час був вдома. Це було напередодні
свята ОСОБА_11 у 2012 році.

Свідок ОСОБА_10, батько
позивачки-відповідачки, пояснив, що
його колишній зять знайшов по
оголошенню автомобіль, який можна було
перепродати з тим, щоб заробити кошти.
Гроші на придбання автомобіля в сумі
18000 доларів США під свої гарантії були
позичені у сватів: ОСОБА_8 та ОСОБА_6
Отримавши 18 грудня 2012 року гроші, дочка
ОСОБА_1 писала розписку. ОСОБА_2 у той
день був присутній вдома. На наступний
день діти купили автомобіль. У 2013 році в
рахунок боргу, сватам було передано
автомобіль.

Аналогічні покази дала свідок ОСОБА_10,
мати позивачки-відповідачки.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України
розписка є формою укладання договору
позики.

Отже, власноручно написана , укладеним
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Факту укладання договору позики ОСОБА_1
відповідачем ОСОБА_2 не спростовано.

Допитаний у судовому засіданні в
якості свідка відповідач-позивач
пояснив, що з 17 грудня 2012 року він
перебував у відрядженні по місцю його
попередньої роботи, тому не знав про те,
що позичалися кошти. Не зрозуміло чому
розписку завірила ОСОБА_11. З 2009 року по
осінь 2013 року він не працював.
Автомобіль придбано за рахунок
заощаджень.

Відповідачка-позивачка ОСОБА_1,
допитана у якості свідка пояснила, що
на купівлю автомобіля "CEVROLET CAPTIVA"
грошові кошти у сумі 18 000 доларів США
були позичені у ОСОБА_7 18 грудня 2012 року.
Цього ж дня 18 грудня 2012 року автомобіль
було знято з реєстрації для реалізації
попередній власником. 19 грудня 2012 року
її чоловік їздив зустрічатися з
продавцем автомобіля. Возив автомобіль
на огляд до ОСОБА_11.. Вона десь з 11 до 12
години дня приїжджала в МРЕМ для
оформлення документів. Після цього
вони уже на цьому автомобілі з ОСОБА_2
поїхали додому. І в цей день через
кілька годин поїхали на день
народження до діда.

Твердження відповідача-позивача про
те, що автомобіль було придбано на
зароблені ним кошти та заощадження, а
не за позичені грошові кошти у ОСОБА_7
не знайшло свого підтвердження у
судовому засіданні.

Так, з копії трудової книжки та
документів про доходи вбачається, що
за період з 2009 року по 2013 рік ОСОБА_2 не
працював (а.с. 39-41). З довідки з
Бердичівської ОДПІ вбачається, що за 2008
рік обсяг виручки від реалізації
товарів становив 145 514, 00 грн. За
період з 01.01.2009 року по 16.10.2012 року
ОСОБА_2 не мав оподатковуваного доходу
(а.с. 92).

Відповідач-позивач не надав доказів
для підтвердження розміру його доходів
чи заощаджень.

Заперечуючи проти укладання договору
позики ОСОБА_1, відповідач-позивач
надав посвідчення про його
відрядження, виданого Комітетом по
боротьбі з корупцією в органах
державної влади, правоохоронних
органах, прокуратурі та судах з 17 по 19
грудня 2012 до Донецького заводу
гірничорятувальної апаратури, Наказ
про призначення його на посаду
заступника голови комітету по м.
Бердичеву та Бердичівському районі від
27.05.2012 року, копію посвідчення, копію
наказу про відрядження від 17.12.2012 року (
а.с. 116-110).

На запит суду в канцелярію суду 04.08.2014
року було надано лист з ПАТ „Донецький
завод гірничорятувальної апаратури"
про те, що ОСОБА_12 перебував з
перевіркою у ПАТ в період з 17.12.2012 року
по 19.12.2012 року.

Вказані письмові документи
суперечливі та спростовуються іншими
доказами.

Як визнав ОСОБА_2 17 грудня 2012 року він
перебував на позачерговій сесії
Бердичівської міської ради. 19 грудня
2012 року ввечері, побувавши на день
народженні, десь о 18 годині був
присутній на урочистостях до свята на
міській площі у м. Бердичеві ( а.с. 164).

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_10 та
ОСОБА_10 пояснювали, що 18.12.2012 року
ОСОБА_2 ввечері був вдома.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що ОСОБА_2
разом з дружиною та дітьми 19.12.2012 року
були у її чоловіка на день народженні.
Вони приїхали до неї день після 14
години на новому автомобілі. Біля 18-00
ОСОБА_2 поїхав на свято на центральну
площу міста.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона бачила
як 19 грудня 2012 року десь в обідню пору
ОСОБА_16 з сім'єю приїхав на день
народження до батька. За кермом у
автомобілі був ОСОБА_2. Вони приїхали в
обідню пору.

Відповідач-позивач з приводу цього
пояснив, що він приїжджав в цей день на
день народження, але пізніше.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні
показав, що 19 грудня 2012 року, близько
13-00, він оглядав автомобіль, який мав
купувати ОСОБА_2. ОСОБА_2 був при цьому
присутній.

Твердження відповідача-позивача, що
він 19 грудня 2012 року, виїхавши близько 08
години ранку з м. Донецька, подолавши
відстань більше 850 км, побувавши перед
тим на день народженні у діда
позивачки, ввечері, біля 18-00 був
присутній на офіційному заході на
міській площі викликає сумнів.

Як пояснила позивачка-відповідачка з
приводу підробки документів про
відрядження ведеться досудове
розслідування. Вказану обставину
ОСОБА_2 не спростував.

Письмові документи про відрядження
ОСОБА_2 суд не бере за основу, оскільки
вони не спростовують факту укладання
ОСОБА_1 18.12.2012 року договору позики на
суму 18000 доларів США на купівлю
автомобіля.

Відповідач-позивач пояснив, що про
купівлю автомобіля „CEVROLET CAPTIVA" з
власником домовлявся він, однак 19.12.2012
оформляла документи у ВДАІ дружина.
Заперечив, що він 19.12.2012 року їздив до
ОСОБА_11 з тим, щоб той як спеціаліст
оглянув автомобіль.

Натомість відповідач-позивач ОСОБА_2 у
судовому засіданні при допиті його в
якості свідка відмовився давати
покази щодо обставини купівлі
автомобіля „CEVROLET CAPTIVA".

В рахунок повернення грошових коштів
за договором позики, за погодженням з
позичальником ОСОБА_1 передала ОСОБА_7
автомобіль "CEVROLET CAPTIVA"( а.с. 37-38). Вказаний
автомобіль був зареєстрований за
ОСОБА_17, чоловіком ОСОБА_7

Відповідачем не спростовано факту
передачі ОСОБА_1, в рахунок позики,
автомобіля „CEVROLET CAPTIVA".

Суд вважає, що автомобіль „CEVROLET CAPTIVA"
ОСОБА_1 було відчужено в інтересах
сім'ї, в рахунок повернення боргу за
договором позики. Вартість автомобіля
не перевищує суми позики. А тому
вартість автомобіля не враховується
при поділі майна подружжя.

Інші докази, надані сторонами не є
належними, а тому суд їм не дає оцінки.

Відповідно до частини першої статті 88
ЦПК України з відповідача за первісним
позовом ОСОБА_2 на користь позивачки
ОСОБА_1 слід стягнути 400 гривень витрат
по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 10,11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя задовольнити
частково.

Поділити спільне майно подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2
вартості відчуженого автомобіля "Volkswagen
LT " в сумі 70 140 ( сімдесят тисяч сто
сорок) гривень.

В задоволення решти позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна
подружжя відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 400
гривень витрат по сплаті судового
збору.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана до
Апеляційного суду Житомирської
області через Бердичівський
міськрайонний суд Житомирської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення суду.

Суддя -