Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2614/14
у суді І-ї інстанції Ковальчук С. Я.
УХВАЛА

Іменем України

14.10.2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого:
Дуковського О. Л.

суддів: Дьомич Л.М., Письменного
О.А.

з участю секретаря:
Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Гайворонського районного
суду Кіровоградської області від 05.09.2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та
піклування Гайворонської РДА, про
визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, про
визначення місця проживання дитини.

Позов обґрунтовує тим, що відповідач є
батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, а
після розірвання шлюбу він переїхав
проживати до своєї матері в селище
Завалля Гайворонського району.

Вказує на те, що після розірвання шлюбу
відповідачка стала перешкоджати йому
бачитися із сином, а також вона не
займається вихованням дитини, кошти
які він надсилає на утримання сина
використовуються у власних інтересах.
В помешканні антисанітарні умови для
проживання, тому вважає, що сину буде
краще проживати з ним, так як
відповідачка своєю аморальною
поведінкою негативно впливає на процес
його виховання.

Рішенням Гайворонського районного
суду Кіровоградської області від 05.09.2014
року у задоволенні позову відмовлено у
повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про задоволенні позову.

В скарзі посилається на те, що судом
першої інстанції при ухваленні рішення
порушено норми матеріального та
процесуального права, а також неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи.

У відповідності до ст.298 ЦПК України
прокурор Гайворонського району
Кіровоградської області подав
заперечення на апеляційну скаргу, в
якому просить відхилити апеляційну
скаргу, а рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Прокурор вважав, що відмовляючи у
задоволенні позову суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що зміна місця проживання дитини не
буде сприяти позитивному впливу на її
долю та є недоцільним і таким, що не
відповідає інтересам дитини.
Відповідачка має бажання і можливість
піклуватись про дитину, а висновок
служби у справах дітей з питань місця
проживання малолітньої дитини є
суперечливим та необґрунтованим.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення позивача та відповідача
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, а рішення суду є законним і
обґрунтованим з таких підстав.

З свідоцтва про народження вбачається,
що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 8).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
розірвано 18.09.2014 року (а.с. 9,10).

З висновку служби у справах дітей
Гайворонської РДА з питань визначення
місця проживання малолітньої дитини -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.08.2014 року
вбачається, що дитина проживає разом зі
своєю матір'ю - ОСОБА_3 за адресою
АДРЕСА_1, спеціалістами служби було
проведено обстеження умов проживання
як батька дитини так і матері дитини, та
встановлено, що у квартирі
відповідачки було не прибрано та
квартира потребує ремонту, а також
ОСОБА_3 порушує питання про визначення
способу участі батька у вихованні
дитини і на підставі цього було
визначено доцільним місцем проживання
малолітньої дитини біля батька - ОСОБА_2
(а.с.34-35).

Вказаний висновок не підтверджує, що
ОСОБА_3 ставиться неналежним чином до
виконання своїх батьківських
обов'язків і злісно ухиляється від
надання допомоги дитині, а посилання у
висновку на те, що у квартирі не
прибрано та необхідно зробити в ній
ремонт є необґрунтованими.

Відповідачка не заперечує щодо участі
батька у вихованні дитини.

Згідно ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст.161 СК України
місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків. Якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. Під час вирішення
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

З характеристики виданої ПАТ
«Гайворонський тепловозоремонтний
завод» вбачається, що ОСОБА_3 працює на
заводі бухгалтером, за час роботи
проявила себе з позитивної сторони, по
місцю проживання також
характеризується з позитивної сторони,
скарг на її ім'я не надходило (а.с. 41,42),
має стабільний дохід, що
підтверджується довідкою про
заробітну плату від 01.09.2014 року (а.с. 40).

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння; вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості: малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Під час вирішення спору щодо місяця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Під час розгляду справи у судах як
першої так і апеляційної інстанції не
було встановлено будь-яких виняткових
обставин, які б переконали суд у тому,
що дитину необхідно залишити з батьком.

Позивачем не надано доказів про те, що
відповідачка своїх батьківських
обов'язків по утриманню та вихованню
малолітньої дитини не виконує, злісно
ухиляється від надання допомоги та
являється таким, що своєю поведінкою
негативно впливає на розвиток дитини.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Наведене свідчить про те, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
ч.1ст.308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Гайворонського районного суду
Кіровоградської області від 05.09.2014 року
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення та
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: