У х в а л а

13 жовтня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Журавель В.І.,
Наумчука М.І.,

Ізмайлової Т.Л.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 липня 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5, про
визнання недійсним заповіту,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2009 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що внаслідок хвороби
його батько ОСОБА_6 під час складення
заповіту від 05 квітня 2001 року на ім'я
ОСОБА_3 не міг усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними.

Враховуючи викладене, позивач просив
визнати указаний заповіт недійсним.

Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 06
серпня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 03 жовтня 2013 року, позов
задоволено.

Визнано недійсним заповіт від 05 квітня
2001 року, складений ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_3, посвідчений державним
нотаріусом Уманської міської
державної нотаріальної контори
Черкаської області, зареєстрований у
реєстрі за № 1-1994.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 липня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено
частково, рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 06 серпня 2013 року й ухвалу
апеляційного суду Черкаської області
від 03 жовтня 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним заповіт від 05 квітня
2001 року, складений ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_3, посвідчений державним
нотаріусом Уманської міської
державної нотаріальної контори
Черкаської області, зареєстрований в
реєстрі за № 1-1994.

У вересні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від ОСОБА_3 надійшла заява про
перегляд рішення суду касаційної
інстанції від 09 липня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема, ст.
225 ЦК України, що потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах

В обґрунтування заяви посилається на:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 березня 2011
року в справі за позовом про визнання
недійсним договору довічного
утримання;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 травня 2011 року
в справі за позовом про визнання
договору дарування земельної ділянки,
договору піднайму житлового будинку
недійсними, скасування державних актів
на право власності на земельні ділянки
та виселення з будинковолодіння;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від2 листопада 2011
року у справі за позовом про визнання
заповіту недійсним;

- постанову Верховного Суду України від
29 лютого 2012 року у справі за позовом про
визнання заповіту недійсним.

Розглянувши заяву, колегія суддів
вважає, що підстави для її задоволення
та допуску справи до провадження
відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року «Про судову
практику застосування статей 353-360 ЦПК
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Крім того, у відповідності до п. 6
згаданої вище постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року, заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах із підстави, передбаченої
пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК
України, може бути подана за сукупністю
таких умов: судом касаційної інстанції
при розгляді двох або більше справ
неоднаково застосовано одні і ті самі
норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції.

Аналіз наведених судових рішень від 16
березня 2011 року, 16 травня 2011 року та 02
листопада 2011 року не дає підстав для
висновку про наявність, передбачених
ст. 355 ЦПК України, обставин для
перегляду судових рішень у порядку,
встановленому главою 3 розділу V ЦПК
України, оскільки справи розглянуті за
різних фактичних обставин.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» судовими рішеннями,
на які заявник посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355
ЦПК, можуть бути рішення: Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ;
Вищого адміністративного суду
України; Вищого господарського суду
України; Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,
ухвалені як судом касаційної
інстанції; апеляційних судів загальної
юрисдикції, як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697-У.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Постанова Верховного Суду України від
29 лютого 2013 року, копію якої долучено до
заяви про перегляд та на які також
здійснюється посилання, до зазначеного
вище переліку судових рішень не
відносяться, а отже, на неї і не може
здійснюватися посилання, як на
підтвердження неоднакового
застосування касаційним судом норм
матеріального права.

Враховуючи наведене, у допуску справи
до провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
ОСОБА_5, про визнання недійсним
заповіту, за заявою ОСОБА_3 про перегляд
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 липня 2014 року -
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.О. Кузнєцов

Судді:
В.І. Журавель

Т.Л. Ізмайлова

М.І. Наумчук

Д.О. Остапчук