У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Журавель
В.І.,

Іваненко Ю.Г.,
Завгородньої І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Ізмаїльської міської ради Одеської
області, Комунального підприємства
«Житсервіс-2», Управління
житлово-комунального господарства
Ізмаїльської міської ради Одеської
області про відшкодування майнової та
моральної шкоди, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Одеської області від
30 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року позивач звернувся до
суду із указаним позовом, просив
стягнути з відповідачів на його
користь майнову шкоду у розмірі
41 408 грн 46 коп., за проведення
експертного дослідження - 700 грн, за
проведення огляду автомобіля на
підйомнику - 300 грн, вартість телеграм -
9 7 грн, витрати, пов'язані із
зберіганням автомобіля - 3 810 грн, за
прокат автомобіля з 21 лютого до 30
квітня 2011 року - 13 600 грн та з 30 квітня до
27 червня 2011 року - 11 600 грн,
моральну шкоду - 5 000 грн та судові
витрати.

Свої вимоги мотивував тим, що 6 лютого
2011 року його автомобіль марки Lexus ES 350
державний номер НОМЕР_2, що був
припаркований у дворі будинку № 13 по
просп. Суворова у м. Ізмаїлі, було
пошкоджено внаслідок падіння з даху
будинку шматка криги. Враховуючи
заначене та у зв'язку з тиим, що
відповідачі не виконують обов'язків з
видалення криги з дахів будинків,
просив суд відшкодувати мацнову та
моральну шкоду.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 18 березня 2013
року позов задоволено частково.
Стягнуто із Ізмаїльського управління
житлово-комунального господарства
Ізмаїльської міської ради Одеської
області на користь ОСОБА_3 41 408 грн 46
коп. майнової шкоди, 5000 грн на
відшкодування моральної шкоди, 1000 грн
витрат на проведення експертного
дослідження та 762 грн судових витрат. В
іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 30 травня 2014 року рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 18 березня 2013 року
скасовано, ухвалено нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
залишити в силі рішення суду першої
інстанції як помилково скасоване
апеляційним судом.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та вирішувати такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив із того, що
належному позивачу автомобілю шкоду
було завдано внаслідок падіння криги з
даху будинку через невиконання
обов'язків Ізмаїльським управлінням
житлово-комунального господарства
Ізмаїльської міської ради Одеської
області. Такою бездіяльністю позивачу
також було завдано моральну шкоду.

Відмовляючи в позові в іншій частині,
суд першої інстанції виходив із того,
що інші витрати, понесені позивачем, не
можуть бути стягненні на його користь,
оскільки відсутня вина відповідачів у
їх виникненні.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що відповідач
не є виконавцем житлово-комунальних
послуг. Крім того, такі послуги, як
скадиння із дахів покрівель снігу та
льоду, не входять до тарифів виконавця
таких послуг.

Із висновками судів першої та
апеляційної інстанцій не можна
погодитися з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 є власником автомобіля марки Lexus
ES 350, державний номер НОМЕР_2.

6 лютого 2011 року автомобіль ОСОБА_3
марки Lexus ES 350, державний номер НОМЕР_2,
був припаркований у дворі будинку № 13
по просп. Суворова у м. Ізмаїлі, його
було пошкоджено внаслідок падіння з
даху будинку шматка криги, що
підтверджується протоколом огляду
місця події від 6 лютого 2011 року,
довідкою Ізмаїльського МВ УМВС та
постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи від 9 лютого 2011
року.

Згідно з висновком експертного
автотоварознавчого дослідження із
визначення вартості майнового збитку,
завданого власнику автомобіля Lexus ES 350,
державний номер НОМЕР_2, від 22 березня
2011 року № 24, сума майнового збитку,
завданого автомобілю ОСОБА_3, становить
41 408 грн 46 коп. Вартість проведеного
дослідження становить 700 грн, вартість
допоміжних робіт - 300 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» (далі - Закон) до повноважень
органів місцевого самоврядування у
сфері житлово-комунальних послуг
належить визначення виконавця
житлово-комунальних послуг відповідно
до цього Закону в порядку,
затвердженому центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
житлово-комунального господарства.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Закону учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є: власник, споживач, виконавець,
виробник.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону
особливими учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є
балансоутримувач та управитель, які
залежно від цивільно-правових угод
можуть бути споживачем, виконавцем або
виробником.

Частиною 1 статті 1 Закону визначено, що
виконавець - це суб'єкт господарювання,
предметом діяльності якого є надання
житлово-комунальної послуги споживачу
відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 1.4 Порядку визначення
виконавця житлово-комунальних послуг у
житловому фонді, затвердженого наказом
Державного комітету України з питань
житлово- комунального господарства від
25 квітня 2005 року № 60, виконавець
житлово-комунальних послуг
визначається органами місцевого
самоврядування, крім випадків коли
власник (власники) житлових будинків
бажає (бажають) визначити виконавця
житлово-комунальних послуг самостійно.

Як убачається з матеріалів справи,
рішенням виконавчого комітету (зі
змінами, внесеними рішенням від 17 січня
2008 року № 5) Ізмаїльської міської ради
Одеської області від 19 жовтня 2006 року №
968 «Про затвердження порядку
визначення виконавця
житлово-комунальних послуг» визначені
виконавці житлово-комунальних послуг у
м. Ізмаїлі Одеської області.

Із листа Ізмаїльського управління
житлово-комунального господарства
Ізмаїльської міської ради Одеської
області вбачається, що житловий
будинок № 13 по пр. Суворова у м. Ізмаїлі
Одеської області належить до
комунальної власності Ізмаїльської
комунальної громади. Утримання
житлових будинків, у тому числі будинку
№ 13 по просп. Суворова у м. Ізмаїлі
Одеської області, здійснює Комунальне
підприємство «Житсервіс-2» за
відповідним договором від 3 січня 2007
року (а. с. 96).

Відповідно до п. п. 1.3, 2.2 Статуту
Комунального підприємства
«Житсервіс-2» таке є юридичною особою.
Основними видами діяльності
підприємства, зокрема, є: належне
утримання жилого фонду міста;
санітарне утримання і технічне
обслуговування жилого фонду.

Згідно з договором на утримання
житлових будинків і прибудинкових
територій від 3 січня 2007 року та додатку
до нього від 5 січня 2007 року, укладеного
між замовником - Ізмаїльським
управлінням житлово-комунального
господарства Ізмаїльської міської
ради Одеської області, та виконавцем -
Комунальним підприємством
«Житсервіс-2», замовник передає
виконавцю функції з утримання житлових
будинкових територій, надання
житлового-комунальних послуг та
проведення розрахунків з
квартиронаймачами і власниками
житлових приміщень у будинках
комунальної власності.

Відповідно до п. 4 указаного договору
виконавець зобов'язується забезпечити
якісне утримання житлових будинків і
прибудинкових територій відповідно до
вимог законодавства, нормативних
документів та умов договору;
відшкодовувати збитки, завдані майну,
житловому приміщенню та шкоду, завдану
життю чи здоров'ю мешканців будинків
внаслідок наявності недоліків у
наданні послуг у розмірі й порядку
згідно з чинним законодавством
України; забезпечити збереження
переданого йому в користування майна, а
після завершення терміну дії договору
повернути його в стані, зазначеному в
акті приймання-передачі з урахуванням
амортизаційного зносу.

Рішенням Ізмаїльської міської ради
Одеської області від 8 листопада 2010
року № 1620 затверджено з 1 січня 2011 року
тариф на утримання житлових будинків
та прибудинкових територій, які
обслуговуються комунальним
підприємством «Житсервіс-2» (а. с. 164).

Згідно з п. 1.1.8.6 наказу Державного
комітету України з питань
житло-комунального господарства від 10
серпня 2004 року № 150 «Про затвердження
Примірного переліку послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій та послуг з ремонту
приміщень, будинків, споруд» (далі -
Примірний перелік) обов'язок скидання з
дахів та покрівель снігу та льоду
покладений на виконавця.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Як убачається з матеріалів справи,
заперечуючи щодо позову ОСОБА_3,
Ізмаїльське управління
житлово-комунального господарства
Ізмаїльської міської ради Одеської
області зазначало, що відсутня його
вина у завданні шкоди позивачу,
оскільки воно не є виконавцем
житлово-комунальних послуг, на
підтвердження чого надало відповідні
докази (а. с. 87-88, 96-100, 162-164).

В апеляційній скарзі Ізмаїльське
управління житлово-комунального
господарства Ізмаїльської міської
ради Одеської області зазначало, що не
є виконавцем послуг з обслуговування
будинків, а таким є Комунальне
підприємство «Житсервіс-2» (а.с. 177-179).

Таким чином, відмовляючи повністю у
задовленні позвних вимог, суд
апеляційної інстанції дійшов
передчасного висновку про відсутність
підстав для задоволення вимог,
оскільки позивачем було пред'явлено
позов не тільки до Ізмаїльської
міської ради Одеської області,
Управління житлово-комунального
господарства Ізмаїльської міської
ради Одеської області, а й до
Комунального підприємства
«Житсервіс-2», що обслуговує будинки.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, апеляційний суд
обмежився посиланням, що обов'язок щодо
скидання з дахів та покрівель снігу та
льоду не покладено на Ізмаїльське
управління житлово-комунального
господарства Ізмаїльської міської
ради Одеської області відповідно до п.
1.1.8.6 Примірного переліку, проте не
звернув уваги, що матеріалами справи
підтверджено належного виконавця
таких послуг, який є відповідачем у
справі.

Оскільки допущені судом апеляційної
інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права
унеможливлюють встановлення фактичних
обставин справи, що мають значення для
правильного її вирішення, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із направленням справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції
відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справах,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 30 травня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М.
Ситнік

Судді:
Є.П.
Євграфова

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г.Іваненко