Справа № 750/6500/14 Провадження №
22-ц/795/1689/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Рахманкулова І. П. Доповідач - Боброва
У Х В А Л А

11 серпня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової І.О.
суддів:Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,
при секретарі:Зіньковець О.О., за
участю:представника ВДВС - Прокопенко
Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6
на ухвалу Деснянського районного суду
м.Чернігова від 15 липня 2014 року у справі
за скаргою ОСОБА_6 на дії та рішення
старшого державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції ОСОБА_9,

- заінтересована особа - ОСОБА_8,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
ухвалу Деснянського районного суду
м.Чернігова від 15 липня 2014 року
скасувати та постановити нову, якою
визнати неправомірними дії старшого
державного виконавця відділу ДВС
Чернігівського МУЮ ОСОБА_9 щодо
винесення оскаржуваної постанови,
визнати незаконною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця відділу ДВС Чернігівського
МУЮ ОСОБА_9 ВП № 37621202 про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
18.06.2014 року.

Ухвалою Деснянського районного суду
м.Чернігова від 15 липня 2014 року у
задоволенні скарги ОСОБА_6 на дії та
рішення старшого державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції ОСОБА_9
відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що ухвала суду є незаконною та
необґрунтованою. Так, апелянт вказує на
те, що у суду не було повноважень на
заміну суб'єкту оскарження з ОСОБА_9 на
Прокопенка Р.В., оскільки державний
виконавець є окремою процесуальною
особою. Судом не дано правової оцінки
тому факту, що державний виконавець не
звернувся до суду з поданням про розшук
боржника ОСОБА_8 для встановлення його
реального місця перебування та з
поданням про примусове входження до
житла боржника. Також, судом не було
досліджено матеріали виконавчого
провадження. Апелянт посилається на
порушення державним виконавцем
положень ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки ним
не в повному обсязі були вчинені
виконавчі дії.

ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився.
Про час розгляду справи був
повідомлений належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
02.08.2014 поштового відправлення.

Оскільки на час розгляду справи ОСОБА_9
була звільнена з посади старшого
державного виконавця Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції, інтереси суб"єкта оскарження
представляв Деснянський ВДВС ЧМУЮ,
уповноважена особа якого проти
задоволення апеляційної скарги
заперечувала.

Боржник в судове засідання не з'явився.
Про час розгляду справи був
повідомлений належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
04.08.2014 р. поштового відправлення.

Заслухавши судді-доповідача, пояснення
учасника судового розгляду,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

В описовій та мотивувальній частинах
ухвали, що оскаржується, суд першої
інстанції зазначив, що на виконанні в
Деснянському відділі ДВС
Чернігівського міського управління
юстиції перебував виконавчий лист
№2-1923/07, виданий Деснянським районним
судом м. Чернігова 15.11.2010 року про
стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 1015
грн.

Постановою старшого державного
виконавця ОСОБА_9 від 18.06.2014 року
виконавчий лист повернутий
стягувачеві на підставі п.7 ч.1 ст.47
Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки майно боржника,
розшук якого здійснювався органами
внутрішніх справ, не виявлено протягом
року з дня оголошення розшуку.

В матеріалах виконавчого провадження є
постанова державного виконавця від
17.05.2013 року про оголошення розшуку
транспортного засобу, а саме
автомобіля ЗАЗ, 1993 року випуску д.н.з
НОМЕР_1, що належить боржнику ОСОБА_8,
проте протягом року він розшуканий не
був.

За місцем реєстрації боржника в
гуртожитку по АДРЕСА_1 боржник не
мешкає, що підтверджується довідкою КП
«ЖЕК-10» та поясненнями ОСОБА_8

Державний виконавець 21.08.2013 року
вносила подання до Чернігівського
міського відділу УМВС України в
Чернігівській області про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності за ст.382 КК України.
Проте, з відповіді органу внутрішніх
справ вбачається, що під час проведення
перевірки встановити місцезнаходження
ОСОБА_8 та опитати його не
представилося можливим. За
результатами перевірки складено
висновок.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд
першої інстанції виходив з того, що
державним виконавцем в ході
виконавчого провадження були вчинені
всі необхідні процесуальні дії,
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження», направлені на
розшук майна боржника, зокрема,
транспортного засобу, на який могло
бути звернуто стягнення, що
підтверджується матеріалами
виконавчого провадження, копії якого є
в матеріалах справи і яке було
досліджено судом першої інстанції під
час розгляду справи.

Колегія суддів апеляційного суду не
погоджується з даним висновком суду,
оскільки він не ґрунтується вимогах
закону.

Згідно із ст.14 ЦПК України, судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 11 Закону України „Про
виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Матеріали виконавчого провадження,
копії яких були надані державним
виконавцем суду першої інстанції,
свідчать про те, що державним
виконавцем не були проведені всі
необхідні дії, які передбачені Законом
України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до положень ч.1 ст.40
Закону України «Про виконавче
провадженя», у разі відсутності
відомостей про місцепроживання,
перебування чи місцезнаходження
боржника - фізичної особи, а також
дитини за виконавчими документам про
відібрання дитини, державний
виконавець звертається до суду з
поданням про винесення ухвали про
розшук боржника або дитини.

Матеріали виконавчого провадження
свідчать про те, що зазначена норма
закону державним виконавцем не була
реалізована.

Відповідно до положень ч.4 ст. 40 Закону
України «Про виконавче провадження»,
незвернення державного виконавця до
суду та інші дії пов'язані з розшуком
боржника є самостійною підставою для
оскарження дій державного виконавця.

На дану обставину суд першої інстанції
уваги не звернув.

Крім того, на порушення ч.1ст. 11 Закону
України „Про виконавче провадження"
державний виконавець не звертався із
поданням до суду про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника (ст.376 ЦПК України),
не використавши в повному обсязі свої
права, передбачені ч.2 ст.11 Закону
України „Про виконавче провадження" . З
матеріалів справи вбачається, що
боржник перебуває з 1988 р. у шлюбі з
ОСОБА_8 (а.с.26), яка зареєстрована разом з
боржником за адресою АДРЕСА_1 (а.с.24). В
матеріалах справи відсутні будь-які
дані щодо вживання державним
виконавцем заходів по опису і арешту
майна боржника, що може знаходитися в
спільному с дружиною помешканні.

Слід також зауважити, що судова
повістка, що була судом надіслана
боржнику за адресою АДРЕСА_2, була
вручена ОСОБА_8 поштарем особисто.

Стаття 6 Конвенції з прав людини та
основних свобод гарантує право осіб на
справедливий судовий розгляд впродовж
розумного строку. Розгляд справи,
відповідно до рішень Європейського
суду з прав людини, закінчується повним
виконанням судового рішення.

Та обставина, що державним виконавцем
не використаний в повній мірі
інструментарій наданих йому Законом
прав, затягує процес виконання та
порушує права стягувача на отримання
належних йому сум.

З огляду на викладе, оскільки державним
виконавцем не вжито всіх заходів,
передбачених законом, для усунення
порушень прав стягувача, то висновок
суду про правомірність дій державного
виконавця є необґрунтованим.

Вимоги ОСОБА_6 про скасування
постанови державного виконавця
задоволенню не підлягають, оскільки
судовий орган не може підміняти
державний орган, рішення чи дії якого
оскаржуються, приймаючи замість такого
органу інше рішення, яке б відповідало
закону, оскільки саме суд за наявності
підстав для задоволення позову визнає
рішення органу недійсним та зобов'язує
його залежно від характеру спору
виконати певні дії, передбачені його
компетенцією (або не вчиняти чи
припинити їх), на захист порушеного
права, як цього вимагає законодавство
або надає право позивачеві вчинити
певні дії для усунення порушень його
права.

Дана позиція викладена в абзаці 4 п.7
постанови Пленуму Верховного суду
України №2 від 19.03.2010 року.

За викладених обставин, апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 40 Закону України
„Про виконавче провадження" ст.ст. 303,
307, 312 ч.1 п.2, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Ухвалу Деснянського районного суду
м.Чернігова від 15 липня 2014 року
скасувати.

Скаргу ОСОБА_6 на дії та рішення
старшого державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції ОСОБА_9
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого
державного виконавця Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції ОСОБА_9 щодо винесення
постанови ВП № 37621202 про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
18 червня 2014 року.

Зобов"язати державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції усунути
порушення допущені під час проведення
виконавчих дій по виконавчому
провадженню ВП № 37621202 щодо стягнення з
ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 1015 грн.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: