Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
Григоренка М.П.,

суддів : Ковальчук Н.М.,
Максимчук З.М.,

секретар судового засідання Ковальчук
Л.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційного банку „ПриватБанк" на
заочне рішення Рокитнівського
районного суду від 22 липня 2014 року в
справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В
И Л А :

12 червня 2014 року ПАТ КБ
„ПриватБанк" звернулося в
Рокитнівський районний суд з позовом
до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з
останнього заборгованість за
кредитним договором № б/н від 18.01.2006
року в розмірі 43631,81 грн. та судові
витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог
вказувало, що відповідно до укладеного
кредитного договору № б/н від 18.01.2006
року відповідач отримав кредит в
розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 36 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Вказувало, що відповідач підтвердив
свою згоду на те, що підписана заява
разом з „Умовами та правилами надання
банківських послуг", „Правилами
користування платіжною карткою" та
„Тарифами Банку", які викладені на
банківському сайті, складає між ним та
Банком Договір, що підтверджується
підписом у заяві.

_______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/2066/2014
Головуючий у 1 інстанції :
Денисюк М.В.

Доповідач :
Григоренко М.П.

Зазначало, що в зв'язку з невиконанням
боржником своїх зобов'язань, станом на
31.03.2014 року у нього утворилася
заборгованість в розмірі 43631,81 грн., яка
складається з наступного: 6997,41 грн. -
заборгованість за кредитом; 34080,50 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; а також штрафи :
500 грн. - штраф (фіксована частина), 2053,90
грн. - штраф (процентна складова).

Із цих підстав просив позов
задовольнити.

Заочним рішенням Рокитнівського
районного суду від 22 липня 2014 року в
задоволенні позову ПАТ КБ „ПриватБанк"
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
відмовлено.

В поданій на рішення суду
апеляційній скарзі ПАТ КБ
„ПриватБанк", покликається на його
незаконність, через порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи.

Вказує, що 18.01.2006 року саме в письмовій
формі був укладений кредитний договір
між ПАТ КБ „ПриватБанк" та
відповідачем, згідно якого останній
отримав кредит в розмірі 9000 грн.
Кредитний договір складається із заяви
позичальника, Умов надання банківських
послуг та Правил користування
платіжною карткою.

Згідно п. 9.12 Умов - договір діє протягом
12 місяців з моменту підписання, якщо
протягом цього строку жодна із сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично лонгується на такий же
строк.

Від позичальника не надходила письмова
заява про закриття картрахунку, тому
кредитні правовідносини сторін є
чинними, а строк картки пролонгованим
на сьогоднішній день.

Враховуючи п. 5.4 Правил користування
платіжною карткою строк погашення по
кредиту по платіжній картці не настав.

Оскільки строк дії договору продовжено
у відповідності до п. 9.12 договору і
картка є чинною, то строк позовної
давності не може бути пропущеним.

ПАТ КБ „ПриватБанк" вважає, що
звернувся до суду з позовними вимогами
у межах строку позовної давності.

Вказує, що відповідач користується
грошима Банку повною мірою.

Правовідносини між сторонами не
припинялися, оскільки клієнт не
виконав зобов'язання перед Банком.

Відповідач не звертався до суду із
заявою про застосування наслідків
спливу позовної давності щодо позовних
вимог ПАТ КБ „ПриватБанк", а тому суд
першої інстанції безпідставно
відмовив останньому у задоволенні
позовних вимог із цих підстав, в зв'язку
із чим просить скасувати оскаржуване
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги позивача
задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги та вивчивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи ПАТ КБ „ПриватБанк" у
задоволенні позовних вимог у зв'язку із
пропуском строку позовної давності,
суд першої інстанції виходив із того,
що останнє пропустило цей строк без
поважних причин, а відповідно до пункту
7 частини тринадцятої статті 11 Закону
України „Про захист прав споживачів"
забороняється кредитодавцю вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

При цьому суд першої інстанції
послався на роз'яснення, які містяться
в пункті 31 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України від 30
березня 2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин».

Проте, на розсуд колегії оскаржуване
рішення підлягає скасуванню, у зв'язку
із неправильним застосуванням норм
матеріального права, з ухваленням у
справі нового рішення.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Сплив позовної давності є
підставою для відмови в позові (ч. 4 ст.
267 ЦК України). Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

ЦК України не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням позовної давності.

Відповідно до висновків, які
містяться в постанові Верховного Суду
України від 20 листопада 2013 року пункт 7
ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист
прав споживачів", яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Стаття 360-7 ЦПК України
встановлює, що рішення Верховного Суду
України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Крім того, постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України від 07
лютого 2014 року № 7 були внесені зміни до
пункту 31 постанови станова Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», зміст якого
було приведено у відповідності до
постанови Верховного Суду України від
20 листопада 2013 року.

Норма ч. 4 ст. 267 ЦК покладає на сторону у
справі обов'язок подавати заяву про
сплив (закінчення) строку позовної
давності як підставу для відмови у
позові. Зазначена заява повинна
містити виклад обставин, у
відповідності до яких строк позовної
давності сплив (закінчився),
календарний розрахунок відповідних
строків, наявні докази та вимоги щодо
застосування судом наслідків спливу
позовної давності у вигляді відмови у
позові.

В матеріалах справи відсутня будь-яка
письмова заява відповідача про
застосування судом строку позовної
давності до вимог заявлених позивачем.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

По справі встановлено, що у зв'язку із
неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх
зобов'язань за кредитним договором,
станом на 31.03.2014 року у нього утворилася
заборгованість в розмірі 43631,81 грн., яка
складається з наступного: 6997,41 грн. -
заборгованість за кредитом; 34080,50 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; а також штрафи :
500 грн. - штраф (фіксована частина), 2053,90
грн. - штраф (процентна складова), а тому
колегія суддів вважає за необхідне
позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк"
задовольнити та стягнути вказану
заборгованість.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку „ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Рокитнівського районного суду
від 22 липня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційного банку „ПриватБанк"
заборгованість за кредитним договором
від 18.01.2006 року, загальний розмір якої,
станом на 31.03.2014 року, становить 43631,81
грн. і складається: 6997,41 грн. -
заборгованість за кредитом; 34080,50 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; штрафи : 500 грн. -
штраф (фіксована частина), 2053,90 грн. -
штраф (процентна складова).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційного банку „ПриватБанк" 654,48
грн., в рахунок відшкодування судових
витрат, пов'язаних із сплатою судового
збору за подачу позову та апеляційної
скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Григоренко М.П.

Судді :
Ковальчук Н.М.

Максимчук З.М.