Справа № 461/4180/14
Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький
Провадження № 22-ц/783/4395/14
Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі представника відповідача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_4 на рішення Галицького
районного суду м. Львова від 13 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Фольксбанк», треті особи: ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про розірвання договору поруки,
-

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 13 травня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Фольксбанк», треті особи: ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про розірвання договору поруки
відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_7 в
інтересах ОСОБА_4

В своїй апеляційній скарзі
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким розірвати договір
поруки № РО93281 від 28.03.2008 року із усіма
наступними внесеними до нього змінами
між ВАТ «Електрон Банк»
(Правонаступник ВАТ «Фольксбанк») та
ОСОБА_4. Вважає рішення необ'єктивним,
необґрунтованим та таким, що винесене з
грубим порушенням матеріального та
процесуального законодавства.
Зазначає, що судом необґрунтовано
відхилено його клопотання про
об'єднання в одне провадження двох
позовів, а саме даного та позову
другого поручителя ОСОБА_6 про
розірвання іншого договору поруки,
якими вони обоє поручились за
виконання одного і того ж кредитного
договору. Вказаним значно обмежено
сторін в реалізації захисту їх прав.
Крім цього, йому при підписанні
договору поруки не було взагалі
роз'яснено п. 8.5 кредитного договору, за
яким валютні ризики під час виконання
зобов'язань несе позичальник. Крім
цього, йому не надано можливості хоч
якось впливати на визначення умов
договору, фактично поставлено перед
дилемою підписати його або не
підписати у повному обсязі. Крім цього,
суд не звернув уваги на практику інших
судів України, якими позови, аналогічні
як його, - задовольнялись. Також, судом
не взято до уваги: те, що він
добросовісно намагався своєю порукою
забезпечувати кредитне зобов'язання
протягом усього попереднього часу
йдучи на зустріч банку, погоджуючи та
підписуючи усі зміни, що відбувалися за
ініціативи банку майже що півроку, що
фактично можна тлумачити як
зловживання з боку банку як кредитора;
факт настільки великої девальвації
української валюти, що більш ніж удвічі
збільшили майнові інтереси кредитора і
відповідно зменшили боржника, що в свою
чергу суттєво порушило співвідношення
майнових інтересів сторін; сторонами
не погоджено в самому кредитному
договорі форс-мажорних обставин, які
можуть перешкодити його виконанню, так
само як і жодної про них згадки немає в
договорі поруки, що у свою чергу
ускладнює його тлумачення, зокрема, і
згаданий п. 8.5 кредитного договору.

В судове засідання, окрім представника
відповідача, решта осіб, що беруть
участь у справі - не з'явилися, хоча
повідомлялись належним чином про час
та місце судового розгляду. Від
представника третьої особи ОСОБА_5 -
ОСОБА_8 до суд надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи на інший
термін у зв'язку із необхідністю
ознайомлення із матеріалами справи.
Колегія суддів вважала таке клопотання
безпідставним та таким, що спрямоване
на затягування розгляду справи. Так, як
вбачається із копії довіреності
виданої ОСОБА_5 - ОСОБА_8 на
представництво таким його інтересів
така видана 2.07.2014 року зважаючи на
вказане, перебування матеріалів справи
у апеляційному суді з 29.05.2014 року,
вказаний представник мав змогу до
21.07.2014 року достатньо часу для
ознайомлення з матеріалами справи.
Тому клопотання про надання можливості
ознайомлення з матеріалами справи, що
зареєстроване канцелярією суду 21.07.2014
року о 14 год. 45 хв., тобто за 15 хв. до
початку розгляду справи, зважаючи
також на те, що ні вказана третя особа
ні згаданий представник безпосередньо
не з'явилися у судове засідання вказує
на безпідставність такого та подання
такого з метою затягування розгляду
справи. Тому, суд, незважаючи на неявку
осіб, що беруть участь у справі,
зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305, ст. 303-1 ЦПК
України, те, що обґрунтованих клопотань
про відкладення розгляду справи не
надходило, доказів, що свідчили б про
поважність причин неявки осіб, що
беруть участь у справі суду подано не
було, вважав за можливе проводити
розгляд справи у відсутності осіб, що
беруть участь у справі та у судове
засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача в
заперечення апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що твердження представника
позивача про те, що поручитель не міг
передбачити обставин, які настали
після укладення договору поруки
(вагомого знецінення української
валюти відносно валюти грошового
зобов'язання), є надуманими та
необґрунтованими. Крім цього, судом
зазначено, що права позивача при
укладенні та виконанні
вищезазначеного договору порушені не
були, позивач належним чином був
повідомлений про ризики пов'язані з
укладенням та виконанням договору, в
тому числі валютними, а договір
відповідає вимогам законодавства
України.

Колегія суддів вважає такі висновки
суду першої інстанції обґрунтованими
та такими, що відповідають матеріалам
справи та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи,
встановлено судом першої інстанції та
сторонами не оспорювалось 28.03.2008 року
між ВАТ «Електрон банк»,
правонаступником якого є відповідач та
ОСОБА_5 було укладено кредитний договір
№КF 48106, за яким Банк надав позичальнику
грошові кошти у сумі 250000 доларів США
строком на 20 років зі сплатою 12% річних.
В забезпечення виконання вказаного
договору між згаданими Банком та
боржником, а також ОСОБА_4 (позивачем),
як поручителем був укладений договір
поруки №РО 93281 від 28.03.2008 року. Згодом до
вказаного договору поруки були внесені
зміни шляхом укладення договорів від
19.05.2008 року, 16.06.2008 року, 17.04.2009 року.
Згідно вказаного договору поручитель
зобов'язувався відповідати перед
Банком солідарно із боржником в
повному обсязі за своєчасне виконання
боржником його зобов'зань за згаданим
кредитним договором. Крім цього у
договорі вказано (п.п. 6.1.6, 6.1.7), що
поручитель, на момент підписання
даного договору ознайомлений з умовами
кредитного договору та всіма
укладеними до нього додатками,
повністю розуміє всі умови цього
Договору, свої права та обов'язки за цим
Договором і погоджується з ними. При
підписанні даного договору поручителю
надано належно засвідчену копію
примірника Кредитного договору.

Виходячи з того, що поручитель не міг
передбачити обставин, які настали
після укладення договору поруки, а саме
настільки вагомого знецінення
української валюти відносно валюти
грошового зобов'язання, ще й до того в
настільки короткий час, що в свою чергу
свідчить про істотну зміну обставин,
якими сторони керувалися при укладенні
оскаржуваного договору поруки, позивач
звернувся з даним позовом в суд про
розірвання вказаного договору поруки
із усіма внесеними до нього змінами,
посилаючись на ст.ст. 652, 653 ЦК України.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Статтею ст. 1054 ЦК України передбачено,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору. Особливості
регулювання відносин за договором про
надання споживчого кредиту
встановлені законом.

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання. Зміна
обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах. Якщо сторони не досягли згоди
щодо приведення договору у
відповідність з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його
розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: 1) в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; 3) виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.
У разі розірвання договору внаслідок
істотної зміни обставин суд, на вимогу
будь-якої із сторін, визначає наслідки
розірвання договору виходячи з
необхідності справедливого розподілу
між сторонами витрат, понесених ними у
зв'язку з виконанням цього договору.
Зміна договору у зв'язку з істотною
зміною обставин допускається за
рішенням суду у виняткових випадках,
коли розірвання договору суперечить
суспільним інтересам або потягне для
сторін шкоду, яка значно перевищує
затрати, необхідні для виконання
договору на умовах, змінених судом.

Крім цього, відповідно до змісту п. 16
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» саме по собі
зростання/коливання курсу іноземної
валюти не є достатньою підставою для
розірвання кредитного договору на
підставі статті 652 ЦК, оскільки
зазначене стосується обох сторін
договору й позичальник при належній
завбачливості міг, виходячи з динаміки
зміни курсів валют із моменту введення
в обіг національної валюти та її
девальвації, передбачити в момент
укладення договору можливість зміни
курсу гривні України до іноземної
валюти, а також можливість отримання
кредиту в національній валюті.

Враховуючи наведене слід зробити
висновок про те, що саме по собі
зростання курсу іноземної валюти не є
достатньою підставою для розірвання
договору поруки, на підставі статті 652
ЦК, оскільки поручитель при належній
завбачливості міг, будучи ознайомленим
із текстом кредитного договору,
розуміючи його умови, свої права та
обов'язки за договором поруки та
погоджуючись з ними, крім цього
отримавши належно завірену копію
кредитного договору (п.п. 6.1.6, 6.1.7
Договору поруки), виходячи з динаміки
зміни курсів валют із моменту введення
в обіг національної валюти та її
девальвації, передбачити в момент
укладення договору можливість зміни
курсу гривні України до іноземної
валюти.

На підставі вказаного апеляційну
скаргу слід відхилити рішення ж
залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги про
необ'єднання даного позову з іншим
(іншого поручителя про розірвання
іншого договору поруки, якими
забезпечувався один і той же договір
кредиту) жодним чином не свідчать про
незаконність рішення суду, оскільки
питання про об'єднання кількох
позовних вимог вирішується судом при
вирішенні конкретної справи з
врахуванням ряду обставин та є правом,
а не обов'язком суду.

Що стосується доводів про
нероз'яснення позивачу, як поручителю
суті п. 8.5 кредитного договору, то такі
теж є безпідставними, оскільки, як
вказувалось вище, і випливає із тексту
договору поруки, поручитель, на момент
підписання договору поруки, був
ознайомлений з умовами кредитного
договору та всіма укладеними до нього
додатками, повністю розумів всі умови
цього договору, свої права та обов'язки
за цим договором і погоджувався з ними.

Решта доводів апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують та таку слід визнати
безпідставною.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 13 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання ухвалою законної
сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :
Я.А. Левик

Судді:
В.Я.
Бакус

Т.А. Гірник