Єдиний унікальний номер 205/3883/14-ц
№ 2/205/2944/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Залімської Н.В.

при секретарі
Кравцову С.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровська цивільну справу за
заявою ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Дніпроважпапірмаш ім. Артема» про
стягнення нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати,
середнього заробітку, моральної шкоди,
суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 13 травня 2014 року звернувся до
суду з позовом до ПАТ
«Дніпроважпапірмаш» ім. Артема про
стягнення невиплаченої заробітної
плати.

Позивач у своєму уточненому позові, а у
ході судового засідання його
представник посилалися на те, що ОСОБА_1
1 квітня 2013 року був прийнятий на посаду
заступника голови правління з
виробництва та маркетингу ПАТ
«Дніпроважпапірмаш» ім. Артема.
Наказом голови правління ПАТ
«Дніпроважпапірмаш» ім. Артема № 222 від
26 липня 2013 року позивача було звільнено
з займаної посади. За час роботи
позивачу не було сплачено заробітну
плату за період часу з 1 квітня 2013 року
по 26 липня 2013 року та момент його
звільнення, тобто з ним не було
проведено повного розрахунку при
звільненні. З урахуванням того, що
при звільненні остаточний розрахунок
відповідачем проведено не було, з
відповідача також підлягає стягненню
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні. Крім того,
позивачу було завдано моральну шкоду,
яка полягає у моральних переживаннях,
втраті нормальних життєвих зв'язків та
необхідності застосування додаткових
зусиль для організації належного
захисту порушених прав, які він оцінює
у 15 000 грн. Крім того, під час розгляду
справи позивачу стало відомо про
рішення комісії по трудових спорах про
стягнення на користь працівників ПАТ
«Дніпроважпапірмаш» ім. Артема
заробітної плати в інтересах
працівників, та яке знаходиться на
виконанні в АНД відділі ДВС ДМУЮ, однак,
5 червня 2013 року, при ознайомленні з
матеріалами виконавчого провадження,
позивач дізнався, що стягувачем по
зазначеному виконавчому провадженню
зазначена ОСОБА_3, яка позивачу не
відома та ніяких повноважень на її ім'я
щодо представлення його інтересів він
не надавав. Позивач у своїх позовних
вимогах, а у ході судового засідання
його представник просили суд стягнути
з відповідача невиплачену заробітну
плату у розмірі 15 843 грн. 20 коп., середній
заробіток за час затримки виплати
заробітної плати з 27 липня 2013 року по
день ухвалення рішення, виходячи з
розрахунку середньоденної заробітної
плиту у розмірі 371 грн. 60 коп. та
моральну шкоду у розмірі 15 000 грн.

Представник відповідача у судовому
засіданні та у запереченнях на позовну
заяву зазначала, що позовні вимоги
визнає частково, визнає існування
заборгованості по заробітній платі у
розмірі 15 843 грн. 15 коп., однак
стверджувала, що зазначену
заборгованість з підприємства вже було
стягнуто комісією по трудовим спорам
ПАТ «Дніпроважпапірмаш» ім. Артема та
зазначені рішення знаходяться на
примусовому виконанні у АНД відділі
ДВС ДМУЮ, на даний момент не скасовані
та не визнанні недійсними, а те що
позивач особисто не звертався до
комісії по трудовим спорам значення
для справи не має, а у їх задоволенні
просив суд відмовити. Щодо позовної
вимоги про стягнення середнього
заробітку за час затримки виплати
заробітної плати у розмірі 96 244 грн. 40
коп. (371 грн. 60 коп. * 259 днів = 96 244 грн. 40
коп.) представник відповідача
заперечував частково та просив його
зменшити до 5 000 грн., враховуючи той
факт, що середній заробіток значно
перевищує заборгованість по
заробітній платі. Щодо позовної вимоги
про стягнення моральної шкоди
представник відповідача не
заперечував про стягнення з
відповідача у розмірі 1 000 грн., оскільки
позивачем не було надано доказів щодо
розрахунку моральної шкоди саме у
такому розмірі.

Вислухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи, оцінивши
надані і добуті докази, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню за наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на
підставі наказу № 75/к від 28 березня 2013
року було прийнято на посаду
заступника голови правління з
виробництва та маркетингу ПАТ
«Дніпроважпапірмаш» ім. Артема (а.с. 19).

26 липня 2013 року позивача було звільнено
за власним бажанням на підставі ст. 38
КЗпП України, на підставі наказу № 222/к
від 26 липня 2013 року (а.с. 5).

Заборгованість ПАТ
«Дніпроважпапірмаш» ім. Артема по
заробітній платі перед позивачем при
його звільненні за період з 1 квітня 2013
року по 26 липня 2013 року складає 15 843 грн.
20 коп., що підтверджується довідками по
нарахованій, але не виплаченій
заробітній платі (а.с. 8-11).

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені у ст. 116
цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належить йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Всупереч положенням ч. 1 ст. 47 КЗпП
України, ПАТ «Дніпроважпапірмаш» ім.
Артема з ОСОБА_1 не було здійснено
розрахунок при звільненні.

Крім того, посилання представника
відповідача на те що сума
заборгованості підприємства при
звільненні перед позивачем вже була
стягнута з підприємства на підставі
посвідчень на примусове виконання
рішення комісії по трудовим спорам ПАТ
«Дніпроважпапірмаш» ім. Артема та які
знаходяться на виконанні в АНД відділі
ДВС ДМУЮ, уваги суду не підлягає,
оскільки стягувачем за цими
виконавчими документами є ОСОБА_3, яка
позивачу є невідомою особою та якій він
не надавав ніяких повноважень на
представлення його інтересів, крім
того позивач не звертався та не знав
про існування комісії по трудовим
спорам ПАТ «Дніпроважпапірмаш» ім.
Артема. На звернення позивача до ПАТ
«Дніпроважпапірмаш» ім. Артема від 18
червня 2014 року щодо надання пояснень з
приводу того, хто така ОСОБА_3 та чому
його не було ознайомлено з рішеннями
комісії, на його адресу відповіді не
надійшло (а.с. 56, 57).

Таким чином, позовна вимога про
стягнення невиплаченої заборгованості
підприємства при звільненні позивачу
за період часу з 1 квітня 2013 року по 27
липня 2013 року у розмірі 15 843 грн. 20 коп.
підлягає задоволенню.

Абз. 3 п. 2 ч. 2 Постанови КМУ «Про
затвердження порядку обчислення
середньої заробітної плати» № 100 від 8
лютого 1995 року встановлено, що розмір
середньої заробітної плати
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Розмір середньоденної заробітної
плати ОСОБА_1, що передував його
звільненню, становить 371 грн. 60 коп. (а.с.
18).

На підставі ч. 1 ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 КзпП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство повинно виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 було
звільнено 27 липня 2013 року, а повний
розрахунок з ним не проведено, затримка
розрахунку відповідача перед
позивачем станом на 7 серпня 2014 року
становить 259 дні, виходячи з
п'ятиденного робочого тижня, який був у
позивача. Таким чином, загальна сума
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку становить 96 244 грн.
40 коп. (371 грн. 60 коп. * 259 дні = 96 244 грн. 40
коп.).

Разом з тим, відповідно до п. 20
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці», при
визначенні розміру відшкодування за
час затримки розрахунку при звільненні
необхідно враховувати розмір спірної
суми, істотність цієї частки в
порівнянні з середнім заробітком та
інші обставини.

Таким чином, враховуючи розмір
заборгованості по заробітній платі
відповідача перед позивачем, в
порівнянні з середнім заробітком, інші
обставини по справі, суд приходить до
висновку про стягнення з відповідача
ПАТ «Дніпроважпапірмаш» ім. Артема на
користь ОСОБА_1 середнього заробітку у
розмірі 20 000 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України
суд допускає негайне виконання рішень
у справах про присудження працівникові
виплати заробітної плати, але не більше
ніж за один місяць.

Таким чином, рішення суду слід
допустити до негайного виконання в
частині стягнення заробітної плати у
розмірі місячного розміру середнього
заробітку.

Ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Як зазначав позивач у своєму позові,
йому було завдано моральну шкоду, яка
полягала у моральних переживаннях,
втраті нормальних життєвих зв'язків та
необхідності застосування додаткових
зусиль для організації належного
захисту порушених прав, тому суд вважає
за необхідне позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача моральної шкоди задовольнити
частково у розмірі 1 000 грн. У
задоволенні інших вимог в цій частині
позову позивачу слід відмовити.

У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК
України, якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» була
звільнена від сплати судового збору.
Таким чином, стягненню підлягає
судовий збір в дохід держави з
відповідача у розмірі 688 грн. 20 коп. (229
грн. 40 коп. + 229 грн. 40 коп. + 229 грн. 40 коп. =
688 грн. 20 коп.) - п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 та абз. 3
п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір».

На підставі викладеного,
керуючись абз. 3 п. 2 ч. 2 Постанови КМУ
«Про затвердження порядку обчислення
середньої заробітної плати» № 100 від 8
лютого 1995 року, п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 13 від 24
грудня 1999 року «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці», ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст.
117, ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, ч. ч. 1, 3 ст. 88,
ч. 2 ст. 197, ст. ст. 209, 212, 214-215, п. 2 ч.1 ст. 367
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Дніпроважпапірмаш ім. Артема» про
стягнення нарахованої , але не
виплаченої заробітної плати,
середнього заробітку, моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Днпроважпапірмаш ім.
Артема» на користь ОСОБА_1
заборгованість по заробітній платі у
розмірі 15 843 грн. 20 коп., середній
заробіток за час затримки розрахунку у
розмірі 20 000 грн., моральну шкоду у
розмірі 1 000 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення в частині стягнення заробітної
плати підлягає негайному виконанню,
але не більше ніж за один місяць.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Дніпроважпапірмаш ім.
Артема» судовий збір у розмірі 358 грн. 48
коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів.

Суддя
Н.В. Залімська