Провадження №2-5544/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року Солом"янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді-
Шереметьєвої Л.А.

при секретаях- Подолян
О.С., Боровик О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до Приватного
акціонерного товариства »Страхова
компанія »Провідна» про стягнення
страхового відшкодування, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка в травні 2014 року звернулася
до суду з позовом і просить стягнути з
відповідача 88 847, 69 гр. страхового
відшкодування, 1500,00 гр. вартості
зберігання транспортного засобу на СТО
відповідача та судові витрати в справі.

Посилається в позові на те, що 03.07.2012
року між нею та відповідачем був
укладений Договір добровільного
комплексного автострахування
№06/0654518/1008/12, яким відповідачем був
застрахований належний їй автомобіль
"Мегсеdеs- Веnz С 180", д/н НОМЕР_6.

17.08.2012 року на перехресті вулиць
Пушкінської - К. Маркса в м. Ірпіні
Київської області сталася
дорожньо-транспортна пригода за участі
автомобіля "Ноnda Jazz'', д/н НОМЕР_7, під
керуванням ОСОБА_5, автомобіля "Маzda 3",
д/н НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_6 та
автомобіля " Мегсеdеs- Веnz С 180", д/н
НОМЕР_6, під її керуванням.

В результаті ДТП належний їй
автомобіль був пошкоджений.

На виконання умов укладеного з
відповідачем Договору вона повідомила
останнього про настання страхового
випадку, а 20.08.2012 року подала заяву про
виплату страхового відшкодування.

Після ДТП автомобіль був евакуйований
до авторизованого СТО відповідача (ФОП
ОСОБА_8) з метою визначення розміру
завданої шкоди та проведення
відновлювальних робіт пошкодженого
автомобіля.

04.09.2012 року представником ТОВ "Декра
Есперт" Гончаруком Н.В. на
авторизованому СТО відповідача був
проведений огляд автомобіля.

Згідно рахунку на оплату № від
30.09.2012 року ФОП ОСОБА_8, вартість
відновлювальних робіт пошкодженого
автомобіля становить 138 932, 16 гр.

На підставі Рахунку № від
30.09.2012року та Звіту №1335/КВІ відповідач
прийняв рішення про визнання
конструктивної загибелі її автомобіля.

При укладені договору вони дійшли
згоди його п.36.3 про те, що під
конструктивною загибеллю
застрахованого транспортного засобу
сторони розуміють таке пошкодження ТЗ,
коли вартість відновлення (ремонту)
пошкодженого транспортного засобу
становить 75 і більше відсотків його
дійсної вартості безпосередньо перед
настанням страхового випадку у день
його настання.

Звітом №1335/КВІ відповідачем було
визначено дійсну вартість автомобіля
безпосередньо перед настанням
страхового випадку у день його
настання у розмірі 157 909, 56 грн., а
вартість відновлювального ремонту в
розмірі 138 932,16 грн., тобто 88% від
вартості автомобіля.

13.02.2013 року відповідач здійснив виплату
страхового відшкодування у розмірі 33
968, 70 гр.

Не погоджуючись з таким рішенням, 18.02.2013
року вона замовила проведення
автотоварознавчої експертизи в КНДІСЕ,
згідно з висновком якого №1470/13-54 від
26.03.2013 року ринкова вартість її
автомобіля на момент ДТП 17.08.2012 року
складала 180 980, 70 гр., а вартість
відновлювального ремонту складає 122 816,
39гр.

Вартість матеріальних збитків,
завданих їй пошкодженням
транспортного засобу в результаті ДТП
складає 129 651, 82 гр.

Згідно з цим же висновком після
проведення ремонтно-відновлювальних
робіт автомобіль можливо
експлуатувати.

З висновку КНДІСЕ випливає, що
відповідачем було недоплачено їй 88 847,
69гр. страхового відшкодування з
розрахунку: 122 816,39 - 33 968,70 = 88 847, 69 гр.

Вважає, що висновок КНДІСЕ свідчить про
те, що відповідач провів неправильний
розрахунок страхового відшкодування
внаслідок завищення вартості ремонту
та заниження вартості автомобіля з
метою застосування умови
конструктивної загибелі
застрахованого транспортного засобу.

29.04.2013 року нею було подано відповідачу
дві заяви про проведення повторного
розрахунку розміру страхового
відшкодування з врахуванням висновки
КНДІСЕ та відшкодування витрат на
оплату його послуг та послуг зі
зберігання пошкодженого автомобіля на
авторизованому СТО відповідача, однак
відповідач її звернення проігнорував.

В подальшому вона неодноразово
подавала скарги на дії відповідача,
однак вони також залишилися без
відповіді.

Виходячи з цього, просить задовольнити
позов.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечувала.

Посилається на те, що відповідно до п.8
Договору вигодонабувачем за вказаним
Договором було визначено ПАТ
«Альфа-Банк», а тому саме йому у випадку
настання страхової події належить
право на отримання страхового
відшкодування/

Вигодонабувач за договором ПАТ
«Альфа-Банк» не давав згоди на виплату
страхового відшкодування позивачці, а
відповідно до листа № 74724-23-6/6 від 16.10.12
ПАТ «Альфа-Банк» розпорядився
перерахувати кошти на рахунок ПАТ
«Альфа-Банк» з метою погашення
заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до Звіту по оцінку вартості
матеріального збитку, № 1335/КВ1 від 08.10.12,
дійсна (ринкова) вартість автомобіля
позивачки складає 157 909,56 гр., а сума
вартості відновлювального ремонту 140
121,53 грн., що становить 88,74% ринкової
вартості застрахованого автомобіля.

Огляд автомобіля проводився в
присутності позивачки, складений за
результатами огляду Акт огляду від
04.09.2012 року нею був підписаний і
будь-яких зауважень з приводу
викладеного в ньому вона не
висловлювала, тобто погодилася з ним.

Відповідно до п.14 Договору вартість
відновлювального ремонту
розраховується за Варіантом 1: згідно з
рахунками СТО, що здійснює
відновлювальний ремонт застрахованого
ТЗ, на яку Страхувальника направив
страховик.

Відповідно до Рахунку на оплату № 868
від 30.09.2012 року, складеного СПД ОСОБА_8,
вартість відновлювального ремонту
застрахованого автомобіля складає 138
932,16 грн., що становить 87,98% ринкової
вартості застрахованого автомобіля (157
909,56 гр.).

Відповідно до п. 36.3. Договору
страхування, під конструктивною
загибеллю застрахованого ТЗ сторони
розуміють таке пошкодження
застрахованого ТЗ, коли вартість
відновлення (ремонту) пошкодженого ТЗ
становить 75 і більше відсотків його
дійсної вартості безпосередньо перед
настанням страхового випадку.

Виходячи з визначеної вартості
відновлювального ремонту автомобіля,
він перевищує 75 % вартості автомобіля,
а тому є конструктивно загиблим.

Виходячи з цього, вважає, що наданий
позивачкою Звіт не є підставою для
доплати страхового відшкодування.

Крім того, відповідно до Звіту про
оцінку вартості пошкодженого
транспортного засобу від 02.01.2013 року,
сума залишків післяаварійного
транспортного засобу складає 96 960 грн.

Зазначені товарознавчі дослідження
проведено відповідно до Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
дорожніх транспортних засобів
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України та Фонду державного
майна України від 24 листопада 2003 року №
142/5/2092 /з наступними змінами та
доповненнями/. /

Розрахунок розміру страхового
відшкодування проводився шляхом
віднімання від суми вартості
відновлювального ремонту коефіцієнту
фізичного зносу, вартості
транспортного засобу після ДТП та
франшизи, а саме: 140 000 - 1,4795% - 96 960 - 7 000 = 33
968,7 грн., де:

140 000 грн. - страхова сума;

1,4795% - розрахований знос за умовами
Договору (12% за рік, згідно п. 39.11)

96 960 грн. - вартість транспортного
засобу після ДТП.

7 000 грн. - безумовна франшиза за умовами
Договору (п. 9.1 Договору).

Таким чином вважає, що сума страхового
відшкодування визначена та виплачена
Страховиком у встановленому законом
порядку.

Виходячи з цього, просить у позові
відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін,дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку про часткове
задоволення вимог позивачки, виходячи
з наступного.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про страхування» добровільне
страхування - це страхування, яке
здійснюється на основі договору між
страхувальником і страховиком.
Загальні умови і порядок здійснення
добровільного страхування
визначаються правилами страхування,
що встановлюються страховиком
самостійно відповідно до вимог цього
Закону. Конкретні умови страхування
визначаються при укладенні договору
страхування відповідно до
законодавства.

Статтею ст. 16 даного Закону та ст. 979 ЦК
України визначено, що договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику, а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору.

Встановлено, що 03.07.2012 року між
сторонами був укладений Договір
добровільного комплексного
автострахування №06/0654518/1008/12, яким був
застрахований автомобіль "Мегсеdеs- Веnz
С 180", д/н НОМЕР_6, належний позивачці.

Відповідно до п.8 Договору
вигодонабувачем за умовам за умовами
договору є ПАТ»Альфа-Банк».

17.08.2012 року на перехресті вулиць
Пушкінської - К. Маркса в м. Ірпіні
Київської області сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів: «Ноnda Jazz», д/н НОМЕР_7 під
керуванням ОСОБА_5, «Маzda 3», д/н НОМЕР_5
під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля
«Мегсеdеs- Веnz С 180», д/н НОМЕР_6 під
керуванням позивачки.

В результаті ДТП б належний позивачці
автомобіль «Мегсеdеs- Веnz С 180», д/н
НОМЕР_6 був пошкоджений.

/ а.с.6 - 18 /

Відповідно до п.п. 31.2, 31.2.1.Договору
протягом 10 (десяти) робочих днів з
моменту одержання Страховиком
документів, передбачених Договором,
Страховик приймає рішення про
здійснення виплати страхового
відшкодування та складає страховий акт
і протягом 15 (п»ятнадцяти) робочих днів
з дня складення страхового акту
здійснює виплату страхового
відшкодування.

Згідно з п. 39.1., 39.1.1., 39.2. Договору
Страховик відшкодовує розмір прямого
реального збитку, завданого
Страхувальникові в зв»язку з
настанням страхового випадку, який
складається з вартості витрат на
відновлювальний ремонт застрахованого
транспортного засобу та (або)
додаткового обладнання.

04.09.2012 року ТОВ "ДЕКРА-Есперт" був
складений Акт огляду транспортного
засобу.

Відповідно до рахунку на оплату
№ від 30.09.2012 року ФОП ОСОБА_8,
вартість відновлювальних робіт
пошкодженого автомобіля «Мегсеdеs- Веnz
С 180», д/н НОМЕР_6 складає 138 932, 16 гр.

/ а.с. 19 - 25 /

15.01.2013 року відповідачем був складений
Страховий акт №1, згідно з яким було
прийнято рішення про конструктивну
загибель транспортного засобу.

Платіжним дорученням № 0007798 від 13.02.2013
року відповідач виплатив ПАТ
»Альфа-Банк», як вигодонабувачу за
умовами Договору, 33 968, 70 гр. страхового
відшкодування і дана сума складає
різницю між вартістю автомобіля на
момент ДТП та вартістю його
відновлювального ремонту.

/ а.с.89 - 91; 93 - 101 /

Відповідно до п. 36.3 укладеного між
сторонами Договору під конструктивною
загибеллю застрахованого
транспортного засобу сторони
розуміють таке пошкодження
транспортного засобу, коли вартість
відновлення (ремонту) становить 75 і
більше відсотків його дійсної вартості
безпосередньо перед настанням
страхового випадку у день його
настання.

Тобто, виходячи з визначеної
відповідачем вартості автомобіля та
суми відновлювального ремонту,
автомобіль є конструктивно загиблим.

Відповідно до п.34.2 Договору при
виникненні спорів з причин та розміру
збитків, завданих застрахованому
транспортному засобу,кожна із сторін
має право вимагати проведення
експертизи.

Представник позивачки суду пояснив і
цього не спростовував представник
відповідача, позивачка повідомила
Страховика про свою незгоду з
прийнятим рішенням і про намір
провести експертизу в експертній
установі - КНДІСЕ.

Згідно з висновком експерта КНДІСЕ
№1470/13-54 від 26.03.2013року ринкова вартість
автомобіля позивачки на момент ДТП
17.08.2012року складала 180 980, 70гр., а
вартість відновлювального ремонту 122
816, 39гр.

Згідно з цим же висновком після
проведення ремонтно-відновлювальних
робіт автомобіль можливо
експлуатувати в подальшому.

З повідомлення судового експерта
вбачається, що відповідач належним
чином повідомлявся про день огляду
пошкодженого транспортного засобу та
проведення оцінки вартості його
відновлювального ремонту.

/ а.с. 27 - 37 /

Сторони в судовому засіданні не
спростовували, що відповідач не
скористався своїм правом прийняти
участь у проведенні експертизи та
огляді транспортного засобу позивачки
та узгодити спірні питання з судовим
експертом.

Експерт ОСОБА_10 приведений до присяги в
судовому засіданні, наданий висновок у
справі підтвердив та обґрунтував
підстави прийняття ним такого рішення.

Пояснив також, що коефіцієнт фізичного
зносу автомобіля ним не
застосовувався, т.я. деформація стелі
автомобіля була мініатюрною, в
1-копієчну монету, і його висновок у цій
частині відповідає вище приведеній
Методиці.

Дані обставини представником
відповідача в судовому засіданні не
спростовані.

Cуд при цьому враховує, що з точки зору
ч.ч.2 та 3 ст.212 ЦПК України жоден доказ
не має для суду наперед встановленого
значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Оцінюючи надані сторонами висновки в
частині вартості автомобіля та
вартості його відновлювального
ремонту суд виходить з того, що
висновок КНДІСЕ наданий судовим
атестованим експертом, у той час, коли
Звіт ТОВ »ДЕКРА-Експерт» виконаний
суб»єктом оціночної діяльності, який
перебуває в договірних відносинах з
відповідачем.

Дійшовши згоди при укладенні договору
про право Страхувальника проводити
експертизу вартості завданих збитків,
відповідач, у той же час, участі в її
проведенні за ініціативою позивачки не
прийняв.

Висновки судового експерта в судовому
засіданні в спірних питаннях не
спростував.

За таких обставин,суд приходить до
висновку при вирішенні спору
погодитися з вимогами позивачки, які
ґрунтуються на висновках КНДІСЕ, та про
стягнення з відповідача на її користь
88 847, 69гр. не доплаченої їй суми
страхового відшкодування з розрахунку:
122 816,39 - 33 968,70 = 88 847, 69 гр.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.20 Закону
України» Про страхування» страховик
зобов»язаний відшкодувати витрати,
понесені страхувальником при
настанні страхового випадку щодо
запобігання або зменшення збитків,
якщо це передбачено умовами договору.

З п.16 Договору вбачається, що Страховик
компенсує витрати Страхувальника на
евакуацію та рятування пошкодженого
транспортного засобу у сумі до 1000,00гр.

Таким же чином врегульовано дане
питання п.4 ст.988 ЦК України.

З Акту про надання послуг від
07.03.2013 року ФОП ОСОБА_8 вбачається, що
автомобіль позивачки зберігався на та
території СТО відповідача з 01.10.2012 року
до 07.03.2013 року, за що позивачкою було
сплачено 1500,00гр.

/ а.с. 40 /

Дійсно, п.п. 31.2, 31.2.1.Договору
встановлено строки прийняття рішення
Страховиком про здійснення виплати
страхового відшкодування та складання
страхового акту та строки вплати
страхового відшкодування, а саме:
протягом 15 (п»ятнадцяти) робочих днів з
дня складення страхового акту, який має
бути складений протягом 10 днів з
моменту отримання необхідних
документів від Страхувальника.

Судом встановлено і цього не
спростовував представник відповідача,
в цій частині умови договору
відповідачем виконані не були.

В той же час, частиною 1 ст. 628 ЦК України
передбачено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Уклавши даний договір страхування,
позивачка тим самим засвідчила свою
згоду та прийняла умови, які були в
ньому закріплені.

Виходячи з того, що умовами укладеного
між сторонами Договору страхування не
передбачено обов»язку відповідача, як
Страховика, відшкодовувати витрати
Страхувальника на зберігання
транспортного засобу, суд не вбачає
підстав для задоволення вимог
позивачки в цій частині.

Суд не приймає до уваги заперечення
представника відповідача в судовому
засіданні, виходячи з наступного.

Як встановлено вище, умови Договору
страхування погоджені сторонами при
його укладанні та прийняті ними, а тому
підлягають виконанню.

Представник відповідача не
спростовував права позивачки за
умовами договору вимагати проведення
експертизи, як і повідомлення
позивачкою та самим судовим експертом
про її проведення.

Відповідно до ч.1 ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Докази, надані позивачкою в
обґрунтування позову, є належними та
відповідають способам доказування,
визначених ст.ст.57-60 ЦПК України, і є
достатніми для вище приведеного
висновку суду.

ч.1 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Будь-яких доказів своїм твердженням,
які б заслуговували на увагу та
спростовували висновок судового
експерта, представник відповідача суду
не надала.

За таких обставин вони не можуть бути
прийняті судом до уваги.

Крім того, з довідки ПАТ »Альфа-Банк»
№73320-91 від 18.08.2014 року вбачається, що
заборгованості по кредитному договору
по автомобілю " Мегсеdеs- Веnz С 180", 2007
року випуску, позивачка не має.

Кредитний договір закрито 11.03.2013 року.

Таким чином, з точки зору ст.545 ЦК
України, дана довідка є підтвердженням
виконання зобов»язання позивачки
перед банком, як вигодонабуваем за
Договором.

Таким чином, твердження представника
відповідача в цій частині також суд
вважає безпідставними, т.я. право на
отримання страхового відшкодування за
умовами Договору ПАТ »Альфа-Банк»
втратило в момент виконання перед ним
свого зобов»язання позивачкою.

За таких обставин суд вважає
обґрунтованими твердження позивачки
щодо виплати їй страхового
відшкодування за умовами договору.

Відповідно до ст.88 ЦПК України
стороні,на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Згідно зі ст.79 ЦК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом
судової справи, належать, у т.ч.,
витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів за місцем їх знаходження та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи.

Виходячи з цього,суд приходить до
висновку про стягнення з відповідача
на користь позивачки понесених нею
судових витрат: судового збору на
витрат,пов»язних з проведенням
експертизи в розмірі 1468, 80гр., а всього 2
357, 27гр. /1468, 80 гр. + 888,47гр. судового збору/.

Виходячи з того, що комісійний збір
банківської установи при сплаті
платежів не віднесено до судових
витрат, підстави для його стягнення
відсутні.

Керуючись ст.ст.15, 16,545, 979, ч. 4 ст.988
Цивільного кодексу України, ст. ст.6, 16,
ч.1 ст.20 Закону України» Про
страхування», ст.ст. 3-4, 10-11, 57-60,209, 212-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства »Страхова компанія
»Провідна» на користь ОСОБА_3 88 847, 69гр.
страхового відшкодування, 1468, 80гр.
судових витрат та 888, 47 гр. судового
збору.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м.Києва через суд першої інстанції.

Суддя