Справа № 301/2227/14-ц
Іршавський районний суд
Закарпатської області в особі
головуючої судді Сойми М.М., при
секретарі Сак А.П., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Іршава цивільну справу за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "Приватбанк" до ОСОБА_1, де третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
- ОСОБА_2, про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення з
Позивач звернувся в суд з позовом до
відповідача та третьої особи про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення з житлового будинку.
В позовній заяві позивачем зазначено,
що 09 листопада 2006 року між позивачем та
третьою особою ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №МKIWGА00000111, згідно
якого банк надав ОСОБА_2 кредит у
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 08 листопада 2010
року. Кредит надано на споживчі
потреби. 06 вересня 2011 року між
позивачем та третьою особою ОСОБА_2
було укладено додаткову угоду №1 до
кредитного договору №МKIWGА00000111 від 09
листопада 2006 року, згідно якої сума
заборгованості, що виникла у період з
дати надання позичальнику кредиту до
дати підписання додаткової угоди
зменшилася на 1165,71 доларів США, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 08 серпня
2021 року. 21 серпня 2012 року було укладено
додаткову угоду №1, згідно якої сума
заборгованості, що виникла у період з
дати надання позичальнику кредиту до
дати підписання додаткової угоди
зменшено на 208,31 доларів США. В
забезпечення виконання зобов'язань по
кредитному договору між позивачем та
відповідачем ОСОБА_1 15 листопада 2006
року було укладено договір іпотеки
нерухомого майна, відповідно до якого
відповідач передав в іпотеку будинок,
загальною площею 64,50 кв. м, житловою
площею - 32, 80 грн., яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1. Третя особа ОСОБА_2 в
порушення закону та умов договору
зобов'язання за вказаним кредитним
договором належним чином не виконала
та станом на 17 липня 2014 року
США, що за офіційним курсом НБУ долара
США до гривні на 17 липня 2014 року
становить в еквіваленті 198921,17 грн., з
за кредитом, 1063,44 доларів США -
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом, 207,78 доларів США
- заборгованість по комісії за
користування кредитом, 188,67 доларів США
- пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором. Просить в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №МКІWGА00000111 від 09
листопада 2006 року в розмірі 198921,17 грн.,
дозволити Публічному акціонерному
товариству комерційному банку
"Приватбанк" звернути стягнення на
нерухоме майно, виселити відповідача
ОСОБА_1 та інших осіб, які проживають у
будинку за адресою: АДРЕСА_1, та
стягнути судовий збір.
Представник позивача в судове
засідання не з'явився, однак подав суду
письмову заяву, в якій просить справу
розглянути у його відсутності та
вказує, що позовні вимоги підтримує в
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, однак подав суду заяву, в
якій просить справу розглянути без
його участі, в задоволенні позовних
вимог просить відмовити, позаяк в
будинку АДРЕСА_1 він проживає із своєю
сім'єю, будь-якого іншого житла у них
Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог - ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилася, однак подала
суду заяву, в якій просять справу
розглянути у її відсутність, просить
відмовити в задоволенні позову,
оскільки в спірному будинку проживає
зі своєю сім'єю, іншого житла у них
Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що у задоволенні позову слід
відмовити, виходячи з наступних
В судовому засіданні встановлено, що 09
листопада 2006 року між позивачем та
третьою особою ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір за №МKIWGА00000111, згідно
якого банк надав ОСОБА_2 кредит у
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 08 листопада 2010
року. Кредит надано на споживчі потреби
(а. с. 18-19). 06 вересня 2011 року між
позивачем та третьою особою ОСОБА_2
було укладено додаткову угоду №1 до
кредитного договору №МKIWGА00000111 від 09
листопада 2006 року, згідно якої сума
заборгованості, що виникла у період з
дати надання позичальнику кредиту до
дати підписання додаткової угоди
зменшилася на 1165,71 доларів США, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 08 серпня
2021 року (а. с. 24-26). 21 серпня 2012 року було
укладено додаткову угоду №1, згідно
якої сума заборгованості, що виникла у
період з дати надання позичальнику
кредиту до дати підписання додаткової
угоди зменшено на 208,31 доларів США (а. с.
Факт отримання ОСОБА_2 від банку
стверджено ксерокопією заяви на видачу
готівки №10 від 16 листопада 2006 року (а. с.
В забезпечення виконання зобов'язань
по кредитному договору між позивачем
та відповідачем ОСОБА_1 15 листопада 2006
року було укладено договір іпотеки
нерухомого майна, відповідно до якого
відповідач передав в іпотеку житловий
будинок, загальною площею 64,50 кв. м,
житловою площею - 32, 80 грн., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.
Зобов'язання за кредитним договором
ОСОБА_2 належним чином не виконувала, в
результаті чого відповідно до
довідки-розрахунку (а. с. 9-12),
заборгованість третьої особи перед
банком по кредитному договору станом
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
долара США до гривні на 17 липня 2014 року
становить в еквіваленті 198921,17 грн., з
за кредитом, 1063,44 доларів США -
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом, 207,78 доларів США
- заборгованість по комісії за
користування кредитом, 188,67 доларів США
- пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.
Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.
Також, відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його в
строк, встановлений договором або
Згідно з ч.1 ст.33 ЗУ «Про іпотеку» у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки. Право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України
«Про іпотеку» у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і порядку,
передбачених законом.
У ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку»
зазначено, що звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
Порядок виселення мешканців з
будинку, який є предметом іпотеки
передбачений ч. 2 і 3 ст.40 Закону України
«Про іпотеку», відповідно до якого
після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк,
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
З матеріалів справи вбачається,
ОСОБА_2 попереджалася про добровільну
сплату заборгованості по кредитному
договору та про дострокове погашення
кредиту за кредитним договором, що
стверджується письмовою вимогою від 06
червня 2014 року (а. с. 14), та позивач
виконав вимоги, зазначені у ч. 3 ст. 109 ЖК
України та частинах 2 та 3 ст.40 Закону
України «Про іпотеку».
Разом з тим, 03 червня 2014 року
прийнятий Закон України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», який набув чинності
07 червня 2014 року, який розповсюджує
свою дію на правовідносини, які
склались між сторонами даного спору.
Пунктом 1 частини 1 даного Закону
передбачено, що протягом дії цього
Закону: не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови: що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового
поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно; загальна площа такого
нерухомого житлового майна (об'єкта
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна) не перевищує 140 кв.
метрів для квартири та 250 кв. метрів для
Як встановлено в судовому засіданні
належними доказами, ОСОБА_2 було надано
споживчий кредит в іноземній валюті,
при цьому загальна площа спірного
житлового будинку становить 64,50 кв. м
(житлова 32,80 кв. м). Згідно інформації,
наданої на запит суду, Іршавським
РС ГУ ДМС України в Закарпатській
області за вих. №19/2010 від 06 вересня 2014
року відповідач ОСОБА_1 зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 35), і
відповідно це є єдиним місцем його
проживання, доказів про наявність
іншого нерухомого майна у відповідача
суду не представлено.
Отже, незважаючи на те, що позовні
вимоги позивача щодо звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення відповідача ОСОБА_1
ґрунтуються на нормах матеріального
права, однак, з огляду на дію Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», який є самостійною підставою
для відмови в задоволенні позову, в
позові слід відмовити.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд
на підставі ст.88 ЦПК України не стягує з
відповідача на користь позивача
понесені судові витрати.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-218, 224-226
ЦПК України, ст. 526, 610 ЦК України, ст. ст.
33, 35, 40 Закону України «Про іпотеку», ч. 4
ст. 9 Житлового кодексу України, Законом
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» , суд
Р І Ш И В:
В позові Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
"Приватбанк" до ОСОБА_1, де третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог -
ОСОБА_2, про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення з
житлового будинку, - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Іршавський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча суддя :
М. М. Сойма