Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2630/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Бондаренко В. В.
УХВАЛА

09.10.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді - Мурашка С.І.

Суддів - Сукач Т.О., Бубличенко В.П.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом прокурора
Бобринецького району в інтересах
ОСОБА_2 до Бобринецької міської ради
Кіровоградської області, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, відділ
Держземагенства у Бобринецькому
районі про визнання протиправними та
скасування рішень Бобринецької
міської ради, за апеляційними скаргами
прокурора Бобринецького району
Кіровоградської області та ОСОБА_2 на
ухвалу Бобринецького районного суду
Кіровоградської області від 09 липня 2014
року і

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року прокурор Бобринецького
району в інтересах ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовною заявою до Бобринецької
міської ради Кіровоградської області
та просив визнати протиправними і
скасувати рішення Бобринецької
міської ради №1157 від 05 березня 2013 року
«Про надання дозволу на складення
проекту землеустрою щодо відведення у
власність безкоштовно земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства ОСОБА_10» та
№1200 від 25 березня 2013 року «Про передачу
безоплатно у власність земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства ОСОБА_10».

Ухвалою Бобринецького районного
суду Кіровоградської області від 09
липня 2014 року у відкритті провадження
відмовлено.

В апеляційних скаргах прокурор
Бобринецького району та ОСОБА_2 просять
скасувати ухвалу суду першої інстанції
з підстав порушення норм
процесуального права, справу направити
до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК
України суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження
у справі, суд першої інстанції виходив
з положень п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, що
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а тому дана
справа не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна.

У пункті 2 Постанови Пленуму Вищого
спецiалiзованого суду України з
розгляду цивiльних i кримiнальних справ
№ 3 від 1 березня 2013 року «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» судам роз'яснено, що вирішуючи
питання про відкриття провадження у
справі, суди повинні перевірити
належність справ до їх юрисдикції та
підсудності. Цивільна юрисдикція - це
визначена законом сукупність
повноважень судів щодо розгляду
цивільних справ, віднесених до їх
компетенції (ст.15 ЦПК України).

Суди повинні виходити з того, що
відповідно до статей 15,16 ЦПК України у
порядку цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ за Кодексом
адміністративного судочинства України
(стаття 17), Господарським процесуальним
кодексом України (статті 1,12),
Кримінальним процесуальним кодексом
України або Кодексом України про
адміністративні правопорушення
віднесено до компетенції
адміністративних, господарських судів,
до кримінального провадження чи до
провадження в справах про
адміністративні правопорушення. Суди
мають виходити з того, що критеріями
відмежування справ цивільної
юрисдикції від інших є, по-перше,
наявність у них спору про право
цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по друге, суб'єктивний
склад такого спору (однією зі сторін у
спорі є, як правило, фізична особа) (п.3
Постанови).

Земельні відносини, суб'єктами яких є
фізичні чи юридичні особи, органи
місцевого самоврядування, органи
державної влади, а об'єктами - землі у
межах території України, земельні
ділянки та права на них, у тому числі на
земельні частки (паї), регулюються
земельним і цивільним законодавством
на принципах забезпечення юридичної
рівності прав їх учасників,
забезпечення гарантій прав на землю
(стаття 1 ЦК, статті 2,5 Земельного
кодексу України). Захист судом прав на
землю у цих відносинах здійснюється
способами, визначеними статтями 16,21,393
ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають
із земельних відносин, у яких хоча б
однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі ст.15 ЦПК
України розглядаються в порядку
цивільного судочинства. Це стосується,
наприклад, позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи не вирішення цих питань, припинення
права власності чи користування землею
(п.7 Постанови).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
прокурор Бобринецького району
звернувся до суду в інтересах
громадянина ОСОБА_11, так як вважає, що
рішеннями Бобринецької міської ради
№1157 від 05 березня 2013 року та №1200 від 25
березня 2013 року порушено право ОСОБА_12
на земельну ділянку розміром 0,0815 га, на
якій розташований належний йому на
праві власності житловий будинок з
господарськими спорудами, у АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції відмовляючи у
відкритті провадження по справі, не
взяв до уваги характер спірних
правовідносин, зокрема того, що в
даному випадку виник спір про право, а
не спір між фізичною особою та
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень, дій чи
бездіяльності, а тому даний спір не є
публічно-правовим та належить до
компетенції загальних судів.

За таких обставин ухвалу суду першої
інстанції не можна визнати законною і
обґрунтованою, яка постановлена з
порушенням норм процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання, що відповідно до п.4
ч.1 ст.311 ЦПК України є підставою для
скасування ухвали з передачею питання
про відкриття провадження по справі на
новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 209,303, 307, 311, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги прокурора
Бобринецького району та ОСОБА_2
задовольнити частково.

Ухвалу Бобринецького районного
суду Кіровоградської області від 09
липня 2014 року скасувати з передачею
питання про відкриття провадження у
справі на новий розгляд в цей же суд.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення і
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: