АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1534/2014р.
Головуючий в І інстанції
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року серпня місяця 07 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Вербицької Л.І.,
Слюсаренко О.В.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на
рішення Новокаховського міського суду
Херсонської області від 27 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
спору: Новокаховський МС УДМС України в
Херсонській області, про позбавлення
права користування житловим
приміщенням та за зустрічним позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_4, які діють в інтересах
ОСОБА_2, який виступає в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмету спору: орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Новокаховської міської ради
Херсонської області, прокурор м.Нова
Каховка Херсонської області, приватний
нотаріус Новокаховського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, законний
представник неповнолітнього ОСОБА_5 -
ОСОБА_9, про визнання договору купівлі -
продажу та договору дарування квартири
недійсними, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із зазначеним позовом в якому
зазначила, що їй на праві власності
належить квартира, розташована за
адресою: АДРЕСА_1. В спірній квартирі
зареєстровані, але не проживають
колишній власник квартири ОСОБА_2 та
члени його сім'ї: ОСОБА_4, ОСОБА_5
Посилаючись на те, що реєстрація
відповідачів в спірній квартирі
призводить до додаткових витрат по
оплаті комунальних послуг, позбавляє
її права зареєструвати членів своєї
родини в спірній квартирі, оскільки їх
реєстрація не можлива без дозволу
відповідачів, тобто призводить до
порушення її прав, як власника спірної
квартири, просила позбавити ОСОБА_5,
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 права користування
квартирою АДРЕСА_1.

В листопаді 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_4,
які діють в інтересах ОСОБА_2, який в
свою чергу виступає в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5, звернулися до
суду із зустрічним позовом, в якому
зазначили, що ОСОБА_2 про укладення
ОСОБА_6 договору купівлі - продажу
спірної квартири від 03 лютого 2012 року з
ОСОБА_7, стало відомо в квітні 2012 року зі
слів ОСОБА_10 Вказаний договір купівлі -
продажу вважають недійсним з підстав,
передбачених ч. 1 ст. 215 ЦК України,
оскільки він укладений без врахування
прав неповнолітнього ОСОБА_5 на
користування спірною квартирою, бо
договір був укладений без попередньої
згоди органу опіки та піклування, хоча
ОСОБА_6 було відомо про наявність у
власника спірної квартири
неповнолітньої дитини. Посилаючись на
те, що на підставі договору дарування
від 18 липня 2012 року ОСОБА_7 передала
спірну квартиру у власність ОСОБА_3
безоплатно, тому вважають ОСОБА_3,
добросовісним набувачем, та у
відповідності до ч. 3 ст. 388 ЦК України
просили, з уточненнями, визнати
недійсним з моменту його вчинення
договір купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1, укладений 03.02.2012 року між
ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_2, і
ОСОБА_7 Застосувати до цього правочину
правові наслідки недійсності
правочинів, а саме: повернути квартиру
АДРЕСА_1 її власнику ОСОБА_2, повернути
ОСОБА_7 кошти, фактично отримані ОСОБА_6
за продаж спірної квартири; визнати
недійсним договір дарування квартири
АДРЕСА_1 від 18 липня 2012 року, укладений
між ОСОБА_7 і ОСОБА_3; визнати ОСОБА_3
добросовісним набувачем спірної
квартири відповідно до договору
дарування від 18 липня 2012 року,
укладеного між ОСОБА_7 і ОСОБА_3;
витребувати від ОСОБА_3, як
добросовісного набувача, на користь
ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Новокаховського міського
суду Херсонської області від 27 березня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено. Позбавлено ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_2 права користування квартирою
АДРЕСА_1. В задоволенні зустрічного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просив рішення суду в скасувати та
ухвалити нове рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що на
підставі договору дарування від 21.12.2004
року (а.с.70-71) ОСОБА_2 на праві приватної
власності належала квартира АДРЕСА_1, в
якій крім нього були зареєстровані
члени його сім'ї: мати ОСОБА_4 та батько
ОСОБА_5 (а.с.72). З 25.02.2009 року ОСОБА_2
відбуває міру кримінального покарання
у Дар'ївській виправній колонії
УДДУПВП у Херсонській області (а.с.42). На
виконанні у відділі ДВС
Новокаховського міського управління
юстиції перебували виконавчі
провадження про стягнення з ОСОБА_2
грошових коштів на користь фізичної
особи та кредитної спілки, у зв'язку з
чим на спірну квартиру державним
виконавцем було накладено арешт та
розпочаті дії щодо реалізації спірної
квартири, а 02.02.2012 року ОСОБА_6
перераховано на розрахунковий рахунок
ВДВС у м. Нова Каховка 102089,94 грн., за що
сплачено банку комісійну винагороду в
сумі 1020,90 грн (а.с.110). 11.07.2011 року ОСОБА_2
видав на ім'я своєї сестри ОСОБА_6
нотаріально посвідчену довіреність,
якою уповноважив останню, в тому числі,
управляти та розпоряджатися всім його
майном (а.с.74-75), на підставі якої 03.02.2012
року ОСОБА_6 від імені ОСОБА_2 уклала з
ОСОБА_7 договір купівлі - продажу
квартири АДРЕСА_1 (а.с.44-45). Продаж
вчинено за 200 340 грн. Вказаний договір
нотаріально посвідчений, право
власності ОСОБА_7 на спірну квартиру
зареєстровано у відповідності до вимог
чинного законодавства. 18.07.2012 року між
ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було укладено договір
дарування, на підставі якого ОСОБА_7
передала спірну квартиру у власність
ОСОБА_3 безоплатно (а.с.4-5). Право
власності ОСОБА_3 на спірну квартиру
зареєстровано у відповідності до вимог
чинного законодавства (а.с.6).

Відповідно ст. 41 Конституції України,
ст. 317 ЦК України, кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК власник майна
(будинку) має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Задовольняючи первісний позов суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_3 є законним власником спірної
квартири, відповідачі не відносяться
до членів сім'ї власника, та не довели
належними доказами своє право на
користування спірною квартирою, а тому
їх реєстрація в спірній квартирі є
перешкодою для власника здійснювати
свої передбачені законом права.

Такий висновок є обґрунтованим,
оскільки суд дійшов до нього на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, та наявних в ній
доказів, яким дана відповідна оцінка.
Правильно встановивши юридичну
природу виниклих правовідносин, суд
застосував закон, який їх регулює.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову в задоволенні зустрічних
позовних вимог про визнання недійсним
договору купівлі продажу спірної
квартири укладеного 03.02.2012 року з
підстав порушення прав неповнолітньої
дитини, оскільки відповідачі не довели
належними та допустимими доказами, що
під час продажу спірної квартири було
порушено права неповнолітнього ОСОБА_5
2004 р.н.

Так з матеріалів справи вбачається, що
14.12.2002 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5
(а.с.43).

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки не мають
права без дозволу органу опіки і
піклування укладати договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін і відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Для вчинення будь-яких правочинів щодо
нерухомого майна, право власності на
яке або право користування яким мають
діти, необхідний попередній дозвіл
органів опіки та піклування. Посадові
особи органів опіки та піклування
несуть персональну відповідальність
за захист прав та інтересів дітей при
наданні дозволу на вчинення правочинів
щодо нерухомого майна, яке належить
дітям.

Відповідно до ч. 6 ст. 203 ЦК України
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Ч.1 ст. 215 ЦК України встановлено, що
однією з підстав недійсності правочину
є недодержання в момент його вчинення
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені ч. 6 ст. 203 ЦК України.

Згідно довідки Новокаховської ЖЕК №257
від 03.02.2012 року вбачається, що в спірній
квартирі неповнолітній ОСОБА_5 не був
зареєстрований.

Крім того з матеріалів справи
вбачається, що у 2006 році шлюбні
стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_9
припинились, ОСОБА_9 разом з сином
ОСОБА_5 проживають за іншою адресою
(а.с.132).

Також відповідно до Свідоцтва про
право власності на житло від 02.11.2000 року
ОСОБА_9 на праві спільної (сумісної)
власності належить квартира АДРЕСА_2
(а.с.112).

Місце проживання дітей у віці до 10
років визначається за згодою батьків
(ст. 160 СК України), а відповідно до ст. 29
ЦК України місце проживання дитини до
14 років є місцем проживання того з
батьків, з яким такі діти проживають.

Враховуючи те, що з 2006 року
неповнолітній ОСОБА_5 проживає разом з
матір'ю, в спірній квартирі не
зареєстрований, отже малолітній ОСОБА_5
не мав права користування спірною
квартирою і його права укладеним
договором купівлі-продажу квартири не
порушені, тобто підстав для
задоволення позову не має.

Доводи апеляційної скарги колегією
суддів до уваги не приймаються як такі,
що не підтверджені належними доказами
та не спростовують мотивованих
висновків суду.

Оскільки порушень норм матеріального і
процесуального права, що можуть
слугувати підставою для скасування чи
зміни судового рішення, колегією
суддів не встановлено, то підстав для
задоволення апеляційної скарги не
вбачається, рішення законне та
обґрунтоване, а тому скасуванню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У ХВ А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду
Херсонської області від 27 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності після
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ у
касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: