МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
вул. Фрунзе, 35, смт. Макарів, Київська
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2014 р.
Справа № 370/1161/14-ц

Макарівський районний суд
Київської області у складі головуючого
судді Тандира О.В., при секретарі
Приходько О.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в смт. Макарів справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Пашківської
сільської ради Макарівського району
Київської області, треті особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Управління
Держземагенства у Макарівському
районі Київської області, Реєстраційна
служба Макарівського районного
управління юстиції Київської області,
про визнання недійсним рішення
сільської ради, державного акту на
право власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, (далі - позивач) звернулася із
позовом до ОСОБА_2, (далі - відповідач)
Пашківської сільської ради
Макарівського району Київської
області (далі - Пашківська сільська
рада), треті особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача Управління Держземагенства у
Макарівському районі Київської
області, Реєстраційна служба
Макарівського районного управління
юстиції Київської області, в якому
просила визнати недійсним рішення
Пашківської сільської ради від 12
березня 2004 року за про передачу ОСОБА_4,
земельної ділянки площею 0,986 га з
цільовим призначенням - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, площею 0,250 га та для
ведення особистого селянського
господарства площею 0,736 га, яка
розташована у АДРЕСА_1, а також
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії КВ за № 005692 на
цю земельну ділянку, виданий на ім'я
ОСОБА_4.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказувала, що рішенням Макарівського
районного суду Київської області від
16.07.2013 року за нею в порядку спадкування
за заповітом після смерті ОСОБА_5, що
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, було визнано
право власності на ? частину житлового
будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог законодавства,
24.09.2013 року за позивачем було
зареєстровано право власності на
вищезазначений житловий будинок, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію прав та їх обмежень
серії ЕАН за № 801418.

Ставши власником частини житлового
будинку, позивач у 2013 році відповідно
до положень ст. 116-118,120 ЗК України, з
метою приватизації земельної ділянки,
на якій розташована належна їй частина
жилого будинку з господарськими
будівлями, звернулася з відповідною
заявою до Пашківської сільської ради,
яка рішенням від 13.08.2013 року надала
дозвіл на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
безоплатної передачі у власність
земельної ділянки площею 0,125 га з
цільовим призначенням - для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд.

Після виготовлення землевпорядною
організацією проекту землеустрою
управлінням Дерземагентства у
Макарівському районі Київської
області було встановлено, що присвоїти
кадастровий номер на вказану земельну
ділянку неможливо у зв'язку з накладкою
на її земельну ділянку ділянки ОСОБА_4.
Площа перетину моєї земельної ділянки
з земельною ділянкою ОСОБА_4, становить
64 %.

ОСОБА_4, був братом позивача, якому
належав на праві спільної часткової
власності вищезазначений житловий
будинок АДРЕСА_1. Право власності на
земельну ділянку загальною площею 0,986
га ОСОБА_4, набув на підставі рішення
Пашківської сільської ради від 12.03.2004
року, на підставі якого отримав
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії КВ за № 005692.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, помер, після
його смерті спадщину було прийнято та
оформлено ОСОБА_2, відповідачкою по
справі.

Позивач вважає, що оскільки ОСОБА_4, був
власником лише ? частини житлового
будинку, який розташований на
земельній ділянці площею 0,250 га з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, то він не мав
жодних підстав для набуття права
власності на усю земельну ділянку, а
відповідно успадкувавши іншу ? частину
цього житлового будинку, позивач має
право на набуття у власність частини
земельної ділянки, на якій розташована
частина належного їй будинку та яка
необхідна їй для його обслуговування.

За таких обставин позивач вважає, що
рішення Пашківської сільської ради про
передачу ОСОБА_4, земельної ділянки
площею 0,25 га з цільовим призначенням -
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, яка розташована у
АДРЕСА_1 та державний акт на право
власності на земельну ділянку серії КВ
за № 005692 мають бути визнані недійсними.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_6, позовні вимоги
підтримала, просила їх задовольнити із
вказаних у позовній заяві підстав.

Представник відповідача ОСОБА_7, у
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечила. Вказала, що
відповідачем не вказано жодної
правової підстави для визнання
недійсним а ні оскаржуваного рішення
Пашківської сільської ради а ні
державного акту на право власності на
земельну ділянку. Крім того
представник відповідача вказала, що
позивачем не доведено належними та
допустимими доказами переходу до
позивача права власності чи
користування земельною ділянкою, на
якій розташована частину
успадкованого домоволодіння.

Пашківська сільська рада, Управління
Держземагенства у Макарівському
районі Київської області та
Реєстраційна служба Макарівського
районного управління юстиції
Київської області подали суду письмові
заяви, згідно яких просили розглядати
справу за відсутності їх
представників.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Рішенням Макарівського районного суду
Київської області від 16.07.2013 року за
ОСОБА_1, визнано право власності в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_5, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2
року, на ? частину житлового будинку
АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду Київської
області від 16.09.2014 року вказане вище
рішення суду скасовано, ухвалено нове
рішення, яким за позивачем визнано
право власності на 1/3 частину вказаного
домоволодіння. Рішення набрало
законної сили.

Рішенням Пашківської сільської ради
від 13.08.2013 року позивачу надано дозвіл
на виготовлення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки для
передачі у власність площею 0,125 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, по АДРЕСА_1.

Згідно протоколу № ПП-013 та
рішення № РВ-013 Управлінням
Дерземагентства у Макарівському
районі Київської області було
відмовлено у внесенні відомостей до
Державного земельного кадастру у
зв'язку із перетином земельної ділянки,
яку передбачається зареєструвати із
земельною ділянкою ОСОБА_4 (площа
перетину становить 64 %).

Разом із тим судом встановлено, ОСОБА_4,
на праві власності належала земельна
ділянка площею 0,986 га, з яких 0,25 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, 0,736 га для ведення особистого
селянського господарства, по АДРЕСА_1,
що підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії КВ за № 005692, виданого 21.06.2004 року.
Вказаний державний акт ОСОБА_4, був
виданий на підставі рішення
Пашківської сільської ради від 12.03.2004
року за №43-7-ХХІУ.

Як встановлено рішенням Апеляційного
суду Київської області від 16.09.2014 року,
ОСОБА_4, був власником іншої ? частини
домоволодіння по АДРЕСА_1 а також мав
право на обов'язкову частку у спадщині
після смерті ОСОБА_5, та успадкував 1/6
частину вказаного домоволодіння.

ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Спадкоємцем його майна, яка спадщину
прийняла, подавши нотаріусу відповідну
заяву, є ОСОБА_2 - відповідач у справі.

Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд
керується наступним.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Згідно з вимогами ст.
214 ЦПК України під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає справу в межах заявлених
вимог на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у цих сторін виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 155 ЗК України, на яку
посилався позивач як на підставу
позову для визнання недійсним рішення
сільської ради та державного акту на
право власності на земельну ділянку, у
разі видання органом виконавчої влади
або органом місцевого самоврядування
акта, яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 1225 ЦК України до
спадкоємців житлового будинку, інших
будівель та споруд переходить право
власності або право постійного
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені. До спадкоємців
житлового будинку, інших будівель та
споруд переходить право власності або
право постійного користування
земельною ділянкою, яка необхідна для
їх обслуговування, якщо інший її розмір
не визначений заповітом.

Як встановлено у ст. 377 ЦК України, до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розташовані, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Таким чином, позивач у даній справі мав
довести, що оскаржуваним рішенням
сільської ради від 12.03.2004 року про
передачу ОСОБА_4, земельної ділянки
площею 0,986 га, були порушені права
ОСОБА_5, спадкоємцем якої є позивач,
щодо володіння, користування чи
розпорядження належною їй на праві
власності чи на праві користування
земельною ділянкою.

Водночас, позивачем не було надано суду
жодного доказу належності на праві
власності чи на праві користування
ОСОБА_5, земельної ділянки, відповідно і
не доведено порушення її прав щодо
володіння, користування чи
розпорядження цією земельною ділянкою,
що є безумовною підставою для визнання
недійсним оскаржуваного рішення
сільської ради та державного акту на
право власності на земельну ділянку, а
тому у задоволенні позову слід
відмовити повністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі
відмови у позові судові витрати
стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 79, 88, 209, 212-215, 223
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Пашківської сільської ради
Макарівського району Київської
області, треті особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача Управління Держземагенства у
Макарівському районі Київської
області, Реєстраційна служба
Макарівського районного управління
юстиції Київської області, про
визнання недійсним рішення сільської
ради, державного акту на право
власності на земельну ділянку -
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Макарівський районний суд
Київської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий О.В. Тандир