Справа № 128/2326/13-ц Провадження №
22-ц/772/2314/2014Головуючий в суді першої
інстанції Васильєва Т. Ю.Категорія
47Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Стадник І.М.,
Зайцев А.Ю.,

при секретарі: Куленко О.В.

за участю: апелянта ОСОБА_2

представник апелянта ОСОБА_3

позивач ОСОБА_4

представник позивача ОСОБА_5

представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вінниці
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Вінницького районного суду Вінницької
області від 30.05.2014 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до Ксаверівської
сільської ради Вінницького районну
Вінницької області, ОСОБА_6, ОСОБА_8,
ОСОБА_2, Третейського суду при Товарній
біржі «ТБ Всеукраїнська»- суддя
Петрина О.Л. про визнання недійсними
рішення 26 сесії 4 скликання
Ксаверівської сільської ради
Вінницького району Вінницької області
від 02.02.2006 року, договору
купівлі-продажу від 04.05.2007 року,
скасування рішення третейського суду
та визнання недійсними державних актів
на право власності на земельну ділянку,
-

ВСТАНОВИЛА:

04.06.2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом у якому просила визнати
недійсним та скасувати рішення 26 сесії
4 скликання Ксаверівської сільської
ради від 02.02.2006 року « Про безкоштовну
передачу у приватну власність земельну
ділянку гр. ОСОБА_6» з тих підстав, що
дана земельна ділянка була вже
передана у її приватну власність
рішенням Ксаверівської сільської ради
від 26.09.1995 року. Просила також визнати
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку виданий
07.12.2006 року ОСОБА_6, оскільки у разі
визнання недійсним рішення сільської
ради відсутні правові підстави і для
видачі державного акту на право
власності на земельну ділянку; визнати
недійсним договір купівлі -продажу від
04.05.2007 року укладений між ОСОБА_6 та
ОСОБА_8; визнати недійсним державний
акт на право власності на земельну
ділянку від 16.06.2007 року виданий ОСОБА_8;
скасувати рішення постійно діючого
третейського суду при Товарній біржі «
ТБ Всеукраїнська» від 23.01.2008 року та
визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
від 09.05.2010 року виданий ОСОБА_2

24.03.2014 року ОСОБА_4 подала суду заяву
про зменшення позовних вимог, у якій
просила визнати незаконним та
скасувати п.1 рішення 26 сесії 4
скликання Ксаверівської сільської
ради від 02.02.2006 року « Про безкоштовну
передачу у приватну власність земельну
ділянку гр. ОСОБА_6» в частині передачі
йому у власність земельної ділянки
площею 0, 0532 га зазначеної у висновку
земельно-технічної експертизи
складеного Вінницькою
торгово-промисловою палатою 14.02.2014 року
за № ос-139, залишивши решту позовних
вимог без змін.

Рішенням Вінницького районного суду
Вінницької області від 30.05.2014 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено
частково. Визнано незаконним та
скасовано п.1 рішення 26 сесії 4
скликання Ксаверівської сільської
ради від 02.02.2006 року « Про безкоштовну
передачу у приватну власність земельну
ділянку гр. ОСОБА_6» в частині передачі
йому у власність земельної ділянки
площею 0, 0532 га, зазначеної у висновку
земельно-технічної експертизи
складеного Вінницькою
торгово-промисловою палатою 14.02.2014 року
за № ос-139. Визнано недійсним Державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯБ № 711812, виданий ОСОБА_6
на земельну ділянку площею 0,1993 га в
АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель. В задоволенні
інших позовних вимог відмовлено.
Здійснено розподіл судових витрат.

На рішення суду відповідачем
ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій
вона просить рішення суду першої
інстанції скасувати і ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 відмовити, вважаючи
рішення суду необґрунтованим та таким,
що прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін ,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає, що вона не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Частина 1 статті 303 ЦПК України
передбачає, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивач ОСОБА_4 є
власником земельної ділянки площею
0,2103 га, розташованої на території
Ксаверівської сільської ради
відповідно до державного акту на право
приватної власності на землю від 18.11.1998
року, якого видано на підставі рішення 5
сесії 22 скликання Ксаверівської
сільської Ради від 26.09.1995 року.

Земельній ділянці присвоєно
кадастровий номер :02:002:0124.

Рішенням Ксаверівської сільської ради
Вінницького району Вінницької області
від 02.02.2006 року ОСОБА_6 передано
безкоштовно в приватну власність
земельну ділянку площею 0, 20 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель.

15.02.2007 року на підставі вищезазначеного
рішення ОСОБА_6 видано Державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1993 га, яка розташована у
АДРЕСА_1 та відповідно плану меж
земельної ділянки межує також із
землями ОСОБА_4

Кадастровий номер земельної ділянки
:02:002:0085.

04.05.2007 року за договором
купівлі-продажу ОСОБА_6 продав дану
земельну ділянку ОСОБА_8, в зв'язку з
чим, останньому на підставі технічної
документації по складанню державного
акта на право власності на земельну
ділянку 16.06.2007 року було видано
Державний акт серії ЯГ № 482380 на
земельну ділянку, кадастровий номер
:02:002:0085.

Рішенням постійно діючого
Вінницького третейського суду при
Товарній біржі «ТБ Всеукраїнська» від
23.01.2008 року по справі № 0003/08 визнано
дійсним договір купівлі-продажу від
07.01.2008 року земельної ділянки площею 0,
1993 га укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 та
визнано за ОСОБА_2 право власності на
вищевказану земельну ділянку.

Висновком судової земельно-технічної
експертизи № ОС -139 від 14.02.2014 року
встановлено, що межі спірних земельних
ділянок встановлені відповідними
кадастровими планами земельних
ділянок та земельна ділянка площею 0,2103
га, кадастровий номер :02:002:0124 (
належна ОСОБА_4), частково суміщається з
земельною ділянкою площею 0, 1993 га,
кадастровий номер :02:002:0085 (
наданою ОСОБА_6 та належною на даний час
ОСОБА_2) Площа та конфігурація
суміщення наведені у план-схемі
співставлення меж земельних ділянок.
Площа суміщення становить 532 кв.м.

Задовольняючи позовні вимоги
частково, суд першої інстанції виходив
з того, що п.1 рішення сільської ради від
02.02.2006 року порушує право власності
позивачки на 0,0532 га належної їй
земельної ділянку та враховуючи, що на
підставі цього рішення ОСОБА_6 отримав
державний акт , а тому і він підлягає
визнанню недійсним.

У задоволенні решти позовних вимог суд
відмовив з підстав невірного обрання
позивачем способу захисту.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
відхиляє заперечення апелянта з
наступних підстав.

Відповідно ст. 153 ЗК України, власник
не може бути позбавлений права
власності на земельну ділянку, крім
випадків , передбачених цим Кодексом та
іншими законами України.

Згідно ч.5 ст.116 ЗК України, земельні
ділянки, які перебувають у власності чи
користуванні громадян або юридичних
осіб, передаються у власність чи
користування за рішенням органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування лише після припинення
права власності чи користування ними в
порядку, визначеному законом.

На підставі наявних в матеріалах
справи доказах судом першої інстанції
встановлено, що частина земельної
ділянки, належної ОСОБА_4 площею 0,0532 га
була передана у власність ОСОБА_6 без
згоди власника та попереднього
вилучення.

Посилання апелянта на те, що суд
першої інстанції помилково врахував
при ухваленні рішення висновок судової
земельно-технічної експертизи від
14.02.2013 року № ОС-139, який ґрунтується на
дослідженні кадастрових планів в
електронному вигляді ( кадастровий
план земельної ділянки ОСОБА_4, який
став предметом експертного
дослідження був виготовлений лише у 2012
році), колегія суддів вважає
безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно ст.ст.58,60 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи
при розгляді клопотання позивача про
призначення експертизи, відповідачі не
просили поставити на розгляд свої
питання та не просили здійснювати
дослідження на підставі первинних
документів. Клопотання про призначення
повторної або додаткової експертизи
не заявлялось.

З посиланнями апелянта на невірне
застосування судом положень ст.144
Конституції України, ст. 59 ЗУ «Про
місцеве самоврядування в Україні»з
підстав, що сільській раді на час
прийняття рішення не було відомо про
суміщення земельних ділянок і тому
рішення є законним , колегія суддів не
погоджується, оскільки встановивши на
підставі належних доказів факт надання
гр. ОСОБА_6 частини земельної ділянки,
яка перебуває у власності ОСОБА_4 суд
першої інстанції прийшов вірного
висновку про допущення сільською радою
порушень ст. 116,140 ЗК України, що в свою
чергу є підставою для скасування
такого рішення.

Відповідно ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Дізнавшись 23.07.2012 року з рішення
державного кадастрового реєстратора
про повернення технічної документації,
розробленої на замовлення ОСОБА_4 про
порушення свого права власності
позивач звернулась до суду за їх
захистом, обравши саме такий спосіб
захисту, як визначений п.10 ст.16 ЦК
України.

Колегія суддів не погоджується з
поясненнями апелянта про те, що дане
суміщення земельних ділянок є
технічною помилкою, оскільки право
власності на земельну ділянку вже
зареєстроване, а тому без визнання
недійсними вказаного рішення та
державного акта не можливо відновити
порушене право ОСОБА_4 навіть шляхом
внесення змін в базу даних державного
земельного кадастру.

При перегляді справи в апеляційному
провадженні не було встановлено
порушення районним судом і норм
процесуального права.

Згідно ст.1 ЦК України, ст.2, 5 ЗК України
земельні відносини, суб'єктами яких є
фізичні чи юридичні особи, органи
місцевого самоврядування, органи
державної влади, а об'єктами - землі у
межах території України , земельні
ділянки та права на них, у тому числі на
земельні частки(паї), регулюються
земельним і цивільним законодавством
на принципах забезпечення юридичної
рівності прав їх учасників,
забезпечення гарантій прав на землю.
Захист судом прав на землю у цих
відносинах здійснюється способами,
визначеними статтями 16, 21,393 ЦК України,
ст. 152 ЗК України, у тому числі шляхом
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування.

Відповідно вищевикладеного спори, що
виникають із земельних відносин, у яких
хоча б однією із сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі ст. 15 ЦПК
України розглядаються в порядку
цивільного судочинства.

Таким чином, при розгляді даної справи
судом не було допущено порушень правил
юрисдикційної підсудності.

Встановивши у судовому засіданні, що
про своє порушене право позивачка
дізналась лише 23.07.2012 року із
прийнятого державним кадастровим
реєстратором рішення про повернення
технічної документації, розробленої на
замовлення ОСОБА_4 районний суд прийшов
вірного висновку, що строки позовної
давності позивачем пропущені не були.

Враховуючи наведене, колегія
суддів прийшла до висновків, що суд
першої інстанції повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює. В той же час, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а тому
апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Вінницького районного
суду Вінницької області від 30.05.2014 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до
Ксаверівської сільської ради
Вінницького районну Вінницької
області, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_2,
Третейського суду при Товарній біржі
«ТБ Всеукраїнська»- суддя Петрина О.Л.
про визнання недійсними рішення 26
сесії 4 скликання Ксаверівської
сільської ради Вінницького району
Вінницької області від 02.02.2006 року,
договору купівлі-продажу від 04.05.2007
року, скасування рішення третейського
суду та визнання недійсними державних
актів на право власності на земельну
ділянку - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

/ПІДПИСИ/

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: