АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 211/940/14-ц 22-ц/774/1794/К/14
Справа 211/940/14-ц
Головуючий в першій інстанції
Провадження 22-ц/774/1794/К/14
суддя Папарига В.А.
Категорія - 31 ( IV )
Суддя-доповідач -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.

суддів - Барильської А.П.,
Ляховської І.Є.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача
Акціонерного товариства "Українська
пожежно - страхова компанія"- Сичова
Альона Олександрівна,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу від 08 липня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, Приватного акціонерного
товариства "Українська пожежно -
страхова компанія" про стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4,
Приватного акціонерного товариства
"Українська пожежно - страхова
компанія"(надалі -ПрАТ «Українська
пожежно - страхова компанія») про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, завданої внаслідок скоєння
дорожньо - транспортної пригоди,
посилаючись на те, що 01.06.2013 року ОСОБА_4
керуючі транспортним засобом марки «М
2141», реєстраційний номер НОМЕР_2,
допустив наїзд на ОСОБА_2, яка рухалась
з права на ліво по напрямку руху
автомобіля «М-2140» по не регульованому
пішохідному переходу в результаті чого
позивач отримала тілесні ушкодження,
які у відповідності до висновку
судово-медичної експертизи №1552 від
25.06.2013 року, відносяться до категорії
середнього ступеня тяжкості тілесним
ушкодженням. Вина відповідача у
скоєному доведена вироком
Довгицівського районного суду
м.Кривого Рогу від 24.09.2013 року, який
залишений в цій частині без змін
вироком апеляційного суду
Дніпропетровської області від 03.12.2013
року.

Після уточнення заявлених позовних
вимог у березні 2014 року та враховуючи,
що отримані в результаті ДТП, що
сталася з вини відповідача ОСОБА_4,
травмами позивач отримала тілесні
ушкодження та зазнала значних
моральних страждань, просила суд
стягнути на свою користь солідарно з
ОСОБА_4 та ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» в рахунок
спричиненої їй матеріальної шкоди 4 077,78
грн. та в рахунок відшкодування
моральної шкоди 100 000,00 гривень.

Рішенням Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від 08
липня 2014 року у задоволені позову
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_2, ставить питання про
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
про задоволення позовних вимог ОСОБА_2
в повному обсязі, посилаючись на
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, внаслідок
неправильного дослідження та оцінки
доказів що мають значення та
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Так, на думку апелянта, текст ст.. 35.1
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» свідчить про
право потерпілої особи на звернення до
страхової компанії а не про обов'язок
на таке звернення.

Крім того, досудового розслідування у
кримінальній справі ніхто не сповіщав
потерпілу ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_4
письмово надав страховику, з яким
укладено договір страхування
цивільно-правової відповідальності,
повідомлення про ДТП Встановленого
зразка, а також відомості про
місцезнаходження свого транспортного
засобу та пошкодженого майна,
контактний телефон та свою адресу,
таким чином ОСОБА_2 була позбавлена
свого права на отримання
відшкодування, протягом 30 днів з дня
подання повідомлення про ДТП.

Також висновок суду першої інстанції
про те , що відповідач ОСОБА_4 07.06.2013 року
подав страховику заяву-повідомлення
про ДТП і ця обставина сторонами не
заперечувалась, є надуманим, оскільки
матеріали справи не містять
достовірних доказів надання
відповідачам такої заяви, а отже у разі
не виконання особою, відповідальність
якої застрахована, обов'язку
письмового надання страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та сторонами не
оскаржується, що 01.06.2013 року приблизно о
13-00 годині, грубо порушуючи вимоги
пунктів 18.1,18.4 Правил дорожнього руху
України ОСОБА_4, керуючи автомобілем
марки М 2140», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, допустив наїзд на ОСОБА_2,
яка рухалась з права на ліво по
напрямку руху автомобіля «М-2140» по не
регульованому пішохідному переходу
позначеними дорожніми знаками 5.35.1,5.32.2.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди і
заподіянні шкоди ОСОБА_2 встановлена
судом та підтверджується вироком
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу від 24 вересня 2013 року,
відповідно до якого ОСОБА_4 засуджено
за ст. 286 ч.1 КК України, а цивільний
позов потерпілої був задоволений. (
а.с.-3).

Вироком апеляційного суду
Дніпропетровської області від 03 грудня
2013 року вирок Довгинцівським районним
судом м. Кривого Рогу від 24 вересня 2013
року в частині вирішення цивільного
позову ОСОБА_8 скасовано та направлено
справу в цій частині на новий розгляд
до суду першої інстанції.

В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказується при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Відповідно до частини 4 вказаної статті
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відмовляючи в задоволені позову, про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, завданої злочином, суд першої
інстанції виходив з його передчасного
заявлення, та недодержання позивачем
вимог викладених у ст.. 35 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Колегія суддів не може повністю
погодитись з таким висновком суду
першої інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до п 4 постанови пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27
березня 1992 року зі змінами та
доповненнями «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», під володільцем
джерела підвищеної небезпеки
розуміються юридична особа або
громадянами, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав (договору оренди, довіреності
тощо).

Судом першої інстанції встановлено і
не спростовано в суді апеляційної
інстанції, що винною особою в ДТП є
водій автомобіля марки «М 2141»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4

Матеріалами справи встановлено, між
ОСОБА_4 та ПрАТ "Українська пожежно -
страхова компанія" було укладено
договір страхування, на підставі якого
він отримав поліс АВ/ 9729552 обов'язкового
страхування цивільно- правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів. Строк дії полісу
з 13.02.2013 року по 14.02.2014 р. Отже цивільно-
правова відповідальність ОСОБА_4 була
застрахована, на час ДТП, що сталася
01.06.2013 року.

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, тільки у випадку
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування), для повного
відшкодування причиненої шкоди,
зобов`язана сплатити різницю між
фактичним розміром шкоди і страхової
виплати (страхового відшкодування), яке
в совою чергу регулюється Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (надалі - Закон).

В преамбулі даного Закону, зазначено що
він регулює відносини у сфері
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів і спрямований на забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та майну потерпілих при
експлуатації наземних транспортних
засобів на території України.

Отже, у ПрАТ "Українська пожежно -
страхова компанія" виникли
зобов'язання по відшкодуванню шкоди
заподіяну життю і здоров'ю в зв'язку із
настанням страхового випадку

Ліміт відповідальності, відповідно до
полісу обов'язкового страхування
цивільно- правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. за шкоду, заподіяну життю і
здоров'ю (на одного потерпілого),
становить 100 тис. грн, за шкоду,
заподіяну майну (на одного
потерпілого), - 50 тис. грн.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди пішохід ОСОБА_2 отримала
тілесні ушкодження, які у
відповідності до висновку
судово-медичної експертизи №1552 від
25.06.2013 року відносяться до категорії
середнього ступеня тяжкості, що також
було підтверджено в ході апеляційного
розгляду справи.

ОСОБА_4 відповідно до вимог закону
повідомив страхову компанію про
страховий випадок на підтвердження
чого ПрАТ «Українська пожежно -
страхова компанія» надала суду
апеляційної інстанції завірену копію
Заяви-повідомлення від ОСОБА_4 від
07.06.2013 року, яка зареєстрована в журналі
реєстрації за № 90.

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_4
зазначив, що він не заперечує, що з його
вини сталася дорожньо-транспортна
пригода та зазначив, що він визнає
заявлений позивачем позов в частині
стягнення з нього матеріальної шкоди,
що в свою чергу не суперечить вимогам
Закону України « Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» та не
заперечується представником ПрАТ
«Українська пожежно - страхова
компанія».

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 Цивільного
кодексу України фізична або юридична
особа, яка завдала шкоди каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я фізичній
особі, зобов'язана відшкодувати
потерпілому заробіток (дохід),
втрачений ним внаслідок втрати чи
зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

Витрати на лікування, згідно наданих
позивачем до суду квитанцій на
придбання ліків, в межах заявлених
позовних вимог, становлять 6 077 грн.,
враховуючи те, що ОСОБА_4 в
добровільному порядку відшкодував
позивачу 2 000 грн., виплаті підлягає 4077,78
грн. на користь позивача.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що зазначені витрати
підлягають відшкодуванню на користь
позивача ОСОБА_4, що не заперечується
представником ПрАТ «Українська
пожежно - страхова компанія».

Згідно з ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода відшкодовується незалежно від
вини органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим,
органу місцевого самоврядування,
фізичної або юридичної особи, яка її
завдала якщо шкоди завдано каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону
України « Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п. 23.1 ст. 23 вказаного Закону,
шкодою, заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є:
шкода, пов'язана з лікуванням
потерпілого; шкода, пов'язана з
тимчасовою втратою працездатності
потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою
втратою працездатності потерпілим;
моральна шкода, що полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких потерпілий -
фізична особа зазнав у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; шкода, пов'язана із смертю
потерпілого.

Згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної внаслідок порушення її
прав.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає:1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 26-1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховиком (у випадках,
передбачених підпунктами "г" і "ґ"
пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2
статті 41 цього Закону, - МТСБУ)
відшкодовується потерпілому - фізичній
особі, який зазнав ушкодження здоров'я
під час дорожньо-транспортної пригоди,
моральна шкода у розмірі 5 відсотків
страхової виплати за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

Враховуючи викладене, страхова
компанія несе зобов'язання по
відшкодуванню моральної шкоди на
користь потерпілої від ДТП ОСОБА_2 в
рахунок шкоди, заподіяної внаслідок
отриманого ушкодження здоров'я

Підстав передбачених Законом для
відмови у задоволенні вимог потерпілої
особи до страхової компанії в межах
ліміту про відшкодування моральної
шкоди судом не встановлено.

Таким чином, вирішуючи спір по суті, суд
першої інстанції на зазначені вище
вимоги Закону уваги не звернув та
дійшов помилкового висновку про
відмову у задоволенні позову в частині
задоволення вимог позивача про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної життю і
здоров'ю ОСОБА_2

Вирішуючи спір в частині стягнення
моральної шкоди на користь ОСОБА_8
визначаючи розмір її відшкодування,
колегія суддів керується ст.23, 1167 ЦК
України та роз'ясненнями, даними в п.9
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», виходячи з факту заподіяння
позивачам тілесних ушкоджень.

Так, позивачем надані достатні докази
на підтвердження тієї обставини, що
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди їй завдана моральна шкода у
вигляді фізичного болю та стражданнях,
які потерпіла зазнала у зв'язку з
ушкодженням свого здоров'я, які
відносять до тілесних ушкоджень
середньої тяжкості.

Згідно наданих медичних довідок ОСОБА_2
знаходилась на стаціонарному
лікуванні в КЗ «Криворізький міській
клінічній лікарні № 2» ДОР» з 01.06.2013
року по 11.07.2013 року, з діагнозом: ушиб
грудної клітини, ушиб передньої
брючної стінки, перелом лівої
ветлужної впадини та седалищних
кісток з обох боків зі зміщенням
відломків (а.с.8), з 12.02.2014 року по 26.02.2014
року з діагнозом: зростаючий
оперований перелом кісток тазу, який
був отриманий в результаті ДТП, біля
року тому. (а.с.45) Обидва рази, на момент
виписки з лікарні, ОСОБА_2 було
рекомендовано амбулаторне лікування у
травматолога за місцем свого
проживання та вживання препаратів
кальцію.

При визначені розміру відшкодування
завданої позивачам моральної шкоди,
колегія суддів виходить із засад
виваженості, розумності,
справедливості та враховує характер та
міру перенесених ОСОБА_2 страждань, їх
тривалість, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що позов в частині
стягнення моральної шкоди підлягає
частковому задоволенню на суму 10 000 грн.
Відшкодування моральної шкоди слід
покласти як на ПрАТ "Українська пожежно
- страхова компанія", так і на ОСОБА_4,
виходячи з п. 4 страхового полісу, де
зазначено ліміт відповідальності
страховика за шкоду заподіяну здоров'ю
на одного потерпілого - 100 тис. грн.. та
не перевищуючи розміру суми
відшкодування, зазначеної в ст.. 26-1
вищевказаного Закону - на страхову
компанію, іншу частину - на ОСОБА_4,
тобто, на користь ОСОБА_2 зі страхової
компанії підлягає стягненню 5 000 грн.
моральної шкоди, з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 стягненню підлягає моральна
шкода в розмірі 5000 грн. відповідно.

Згідно ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд
апеляційної або касаційної інстанції,
не передаючи справи на новий розгляд,
змінює рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат.

Таким чином, з ПрАТ "Українська пожежно
- страхова компанія" на користь держави
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 365,40 грн., з ОСОБА_4 на користь
держави стягненню підлягає судовий
збір у сумі 730,80 грн.

Керуючись статтями 303, 307, п.3,4 ч.1ст. 309,
ст. 313,314,316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Приватного
акціонерного товариства "Українська
пожежно - страхова компанія" про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду у сумі 4 077,78 грн. та у
рахунок відшкодування моральної шкоди
- 5 000 грн. а також на користь держави
судовий збір у сумі 730,80 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства
"Українська пожежно - страхова
компанія" на користь ОСОБА_2 моральну
шкоду у сумі 5 000 грн. та на користь
держави судовий збір у сумі 365,40 грн.

В задоволені іншої частини позову
ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: