Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3358/14-ц
Провадження № 2/553/1181/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.10.2014 рокум. Полтава

Ленінський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого
судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі
- Бутенко Т.О.,

розглянувши у відкритому засіданні в
залі суду в м. Полтаві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Ленінської районної у м.
Полтаві ради про визнання права
власності на майно в порядку
спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2014 року до суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Ленінської районної у м.
Полтаві ради про визнання права
власності на будинок в порядку
спадкування, в якій позивач вказує, що
його батьку ОСОБА_2 на праві власності
на підставі договору на право пост
ройки будинку, посвідченого
Полтавською державною нотаріальною
конторою 31.08.1944 року за № 1991, належав
будинок за адресою: АДРЕСА_1. Батько
помер ІНФОРМАЦІЯ_2, позивач фактично
прийняв спадщину після його смерті,
оскільки на час смерті спадкодавця був
зареєстрований та постійно проживав
разом з ним. Проте оскільки оригінал
правовстановлюючого документу не
зберігся, він позбавлений можливості
оформити право на спадщину в
нотаріальній конторі.. Просмить суд
визнати за ним право власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями за адресою: АДРЕСА_1
загальною площею 67 кв.м житловою площею
23,2 кв.м в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_2.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов підтримав, просив
задовольнити в повному обсязі з
підстав, наведених в позовній заяві.

Позивач в судове засідання не з'явився,
не повідомивши про причини неявки,
доручивши представляти його інтереси
гр. ОСОБА_3 на підставі нотаріально
посвідченої довіреності.

Представник відповідача виконавчого
комітету Ленінської районної у м.
Полтаві ради, належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не зявився,
про причини неявки не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення
представника поизвача, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі Договору на право забудови
№ 499 від 05.08.1944 року, посвідченого
нотаріусом Полтавської міської
нотаріальної контори 31.08.1944 року за р. №
1991/1 та зареєстрованого в Полтавському
міському Житловому управлінні 16.10.1944
року, ОСОБА_2 отримав земельну ділянку
комунальної землі по АДРЕСА_1 площею 875
кв.м, на якій побудував житловий
будинок з надвірними будівлями.

Житловий будинок з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1 після закінчення
будівництва зареєстрований в органах
технічної інвентаризації ОСОБА_2 на
підставі вищевказаного договору.

Згідно технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок по
АДРЕСА_1, виготовленого ПП Полтавське
бюро технічної інвентаризації
"Інвентаризатор" станом на 03.06.2014 року,
власником значиться ОСОБА_2,
домоволодіння складається з: житлового
будинку літ. "А-1", сараю "Б", навісу "Д",
огорожі № 2, 3.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до свідоцтва про смерть,
виданого повторно Центральним
відділом ДРАЦС Полтавського міського
управління юстиції 02.08.2014 року, ОСОБА_2
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 86 років, про
що зроблено актовий запис № 656.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
ОСОБА_1 послався на те, що на час смерті
батька ОСОБА_2 був зареєстрований та
проживав разом з ним за адресою:
АДРЕСА_1, тобто фактично прийняв
спадщину.

В судовому засіданні представник
позивача пояснив, що ОСОБА_1 є єдиним
спадкоємцем, який прийняв спадщину, на
час відкриття спадщини він єдиний зі
спадкоємців першої черги проживав
разом з батьком в спірному
домоволодінні, мати його померла
раніше брата, інших спадкоємців немає.

Представник позивача зазначив, що
оскільки у позивача ОСОБА_1 відсутній
правовстановлюючий документ він не має
можливості оформити право на спадщину
в позасудовому порядку, у зв'язку з чим
не звертався до нотаріальної контори з
заявою про отримання свідоцтва про
право на спадщину, оскільки нотаріусом
в будь-якому випадку йому було
відмовлено в цьому, тому звернувся
безпосередньо до суду.

Як встановлено в ст. 529 ЦК України (1963
року), при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого.

Виходячи з положень вищенаведеної
норми, позивач як син померлого ОСОБА_2,
являється його спадкоємцем.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України (1963 року)
для придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК
України (1963 року) визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління
або володіння спадковим майном; 2) якщо
він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні
бути вчинені протягом шести місяців з
дня відкриття спадщини.

На підтвердження обґрунтованості
тверджень про те, що позивач ОСОБА_1
являється єдиним спадкоємцем
померлого, подано до суду копію домової
книги, а також витяг зі Спадкового
реєстру (спадкові справи та видані на
їх підставі свідоцтва про право на
спадщину) від 02.08.2014 року.

Дані витягу зі Спадкового реєстру
свідчать про відсутність у ньому даних
про те, що будь-які особи звертались до
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_2, проте доказуванню підлягає
також факт відсутності спадкоємців,
які прийняли спадщину відповідно до
положень п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963
року).

Разом з тим, записи домової книги не
підтверджують той факт, що зі
спадкодавцем ОСОБА_2 на час його смерті
станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 був
зареєстрований лише позивач ОСОБА_1, а
подані позивачем докази не дають
можливості достовірно встановити, що
інші зареєстровані особи не являються
спадкоємцями померлого, не проживали
разом з ним на час смерті.

Крім того, позивачем не доведено шляхом
подання належним та допустимих доказів
того факту, що він після смерті батька
вступив в управління та володіння
спадковим майном, а будь-які інші особи
не виконали цього.

Поряд з вищенаведеним, вирішуючи
позовні вимоги ОСОБА_1, суд враховує
роз'яснення, що містяться в п. 23
постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику у справах
про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року,
згідно з якими у разі відмови нотаріуса
в оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Відповідно до п. 3 глави 13 "Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України", затвердженого наказом
Міністерства юстиції України № 296/5 від
22.02.2012 року, нотаріус на вимогу особи,
якій відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії, зобов'язаний
викласти причини відмови в письмовій
формі і роз'яснити порядок її
оскарження. У цих випадках нотаріус
протягом трьох робочих днів виносить
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії. У постанові про
відмову зазначаються: дата винесення
постанови; прізвище, ініціали
нотаріуса, який виніс постанову,
найменування та місцезнаходження
державної нотаріальної контори або
найменування нотаріального округу та
адреса розташування робочого місця
приватного нотаріуса; прізвище, ім'я, по
батькові фізичної особи, яка
звернулася за вчиненням нотаріальної
дії, місце її проживання або
найменування і місцезнаходження
юридичної особи; про вчинення якої
нотаріальної дії просила особа, що
звернулася до нотаріуса (короткий
зміст прохання); причини відмови у
вчиненні нотаріальної дії з посиланням
на чинне законодавство; порядок і
строки оскарження відмови з посиланням
на норми цивільного процесуального
законодавства. Нотаріусу
забороняється безпідставно відмовляти
у вчиненні нотаріальної дії.

Разом з тим, судом достовірно
встановлено, що позивач ОСОБА_1 до
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
не звертався, відповідно, очевидним є
те, що постанова нотаріуса, винесена у
відповідності з п. 3 глави 13 "Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України", про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, як належний доказ
неможливості оформлення спадщини в
нотаріальній конторі, відсутня.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
про визнання права власності на майно в
порядку спадкування є такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 130, 213-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Ленінський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення, а особами, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави Є. В. Парахіна