Ухвалаіменем україни 10 липня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Парінової І.К.,Амеліна В.І.,Карпенко
С.О.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права
власності в порядку спадкування, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 13
лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 09 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5, обґрунтовуючи
вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
батько ОСОБА_6, після смерті якого
відкрилась спадщина на 5/6 частини
житлового будинку по АДРЕСА_1.
Зазначена частина житлового будинку
належала його матері, ОСОБА_7, на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 27 травня 2005
року після смерті її батька, ОСОБА_8
ОСОБА_7 право на спадщину за заповітом
не зареєструвала. Після її смерті
ОСОБА_6 прийняв спадщину, але свідоцтво
про право на спадщину за законом на 5/6
частини зазначеного житлового будинку
не отримав. Спадщину за законом на 1/6
частину житлового будинку прийняла
ОСОБА_5, яка у встановлений законом
строк подала заяву про прийняття
спадщини після смерті її батька,
ОСОБА_8, однак свідоцтво про право на
спадщину не отримала. Після смерті
ОСОБА_6 до нотаріальної контори із
заявами про прийняття спадщини
звернулися вона, єдиний спадкоємець
першої черги, і відповідач ОСОБА_5,
тітка її батька. Постановою нотаріусу
від 30 березня 2013 року у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на 5/6 частини житлового будинку
після смерті ОСОБА_6 відмовлено, у
зв'язку з відсутністю реєстрації права
власності ОСОБА_7 на зазначену частину
будинку. Посилаючись на викладене,
позивач просила визнати за нею право
власності на 5/6 частини житлового
будинку по АДРЕСА_1 зі всіма надвірними
прибудовами в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_6

Рішенням Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 13
лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 09 квітня 2014 року, позов
задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4
право власності в порядку спадкування
на 5/6 частини житлового будинку по
АДРЕСА_1 зі всіма надвірними
прибудовами, після смерті її батька
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, дійшов
обґрунтованого висновку про визнання
за ОСОБА_4 право власності на 5/6 частини
спірного житлового будинку, виходячи з
того, що позивач прийняла спадщину в
установленому законом порядку після
смерті свого батька ОСОБА_6, але у
видачі їй свідоцтва про право на
спадщину за законом нотаріусом
відмовлено у зв'язку з неналежним
оформленням попередніми спадкоємцями
права на спадщину.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги
стосуються переоцінки доказів,
викладених в оскаржуваних рішеннях, що
не належить до компетенції суду
касаційної інстанції, та не дають
підстав для висновку, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи було допущено порушення норм
матеріального чи процесуального права,
колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 13
лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 09 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.І. АмелінС.О. Карпенко