Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/3992/14
Головуючий у 1 інстанції: Смолка І.О.
Суддя-доповідач: Каракуша
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Каракуші К.В.

Боєвої В.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 04 грудня 2012 року по справі за
поданням державного виконавця про
обмеження виїзду за кордон, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2012 року державний виконавець
Жовтневого ВДВС звернувся до суду із
поданням про обмеження виїзду за
кордон.

У поданні зазначав, що у Жовтневому
ВДВС ЗМУЮ на примусовому виконанні
знаходиться виконавче провадження,
відкрите на підставі виконавчого листа
№0813/506/2012, виданого 10 жовтня 2012 року
Куйбишевським районним судом
Запорізької області про стягнення на
користь ОСОБА_4 з ОСОБА_3 суми
заборгованості у розмірі 70 000 грн.

Посилаючись на те, що боржник
ухиляється від виконання рішення, на
виклик державного виконавця не
з'являється, перевірити майновий стан
боржника неможливо, просив суд
вирішити питання щодо прийняття
вмотивованого рішення стосовно
обмеження боржника ОСОБА_3 у праві
виїзду за кордон без вилучення
паспортного документа.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 04 грудня 2012 року вказане
подання задоволено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу суду та відмовити у
зволенні подання.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, що з'явились,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції у
Запорізької області, суд першої
інстанції послався на ст.377-1 ЦПК
України, ст.6 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" та виходив із
того, що наявно невиконані боргові
зобов'язання, покладені судовим
рішенням, боржник ігнорує виклики
державного виконавця, за місцем
проживання не знаходиться, що є
підставою для обмеження у праві виїзду
за межі України.

Відповідно ст. 377-1 ЦПК України питання
про тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Порядок розгляду подання встановлений
ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, за якою суд
негайно розглядає подання, зазначене в
частині першій цієї статті, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Проте, з матеріалів справи вбачається,
що суд розглянув справу за відсутності
державного виконавця (а.с.18).

З урахуванням того, що ч. 2 ст. 377-1 ЦПК
передбачено негайний розгляд справи
державний виконавець мав бути
повідомлений про дату судового
засідання у спосіб, передбачений
частинами 5, 6 ст. 74 ЦПК (телеграма, факс),
або електронною поштою,
телефонограмою.

Відомостей про належне повідомлення
державного виконавця про час і місце
розгляду його подання справа не
містить.

За змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК за відсутності
державного виконавця, вирішення
питання про тимчасове обмеження
конституційного права не є
виправданим, оскільки саме він
зобов'язаний довести суду з наданням
відповідних матеріалів виконавчого
провадження необхідність обмеження
конституційного права боржника у
виконавчому провадженні.

Вказане свідчить про порушення судом
першої інстанції порядку розгляду
подання державного виконавця про
обмеження особи у праві виїзду за межі
України.

Статтею 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
"Про виконавче провадження", державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Отже, за змістом наведених вище норм
чинного законодавства тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України є винятковим заходом
обмеження особистої свободи фізичної
особи, який застосовується як санкція
лише при наявності достатніх підстав
вважати, що така особа ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
неї відповідним судовим рішенням.

Такі обставини суд повинен установити,
виходячи з відомостей, зазначених у
поданні, матеріалів виконавчого
провадження та пояснень державного
виконавця, присутність якого є
обов'язковою.

Подання державного виконавця
мотивовано тим, що на виконанні
знаходиться виконавче провадження
№34804155 з примусового виконання
виконавчого листа №0813/506/2012, виданого
Куйбишевським районним судом
Запорізької області про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 70000грн. та
ОСОБА_3 ухиляється від виконання
боргових зобов'язань. На виклики
державного виконавця Цурікова І.О. не
реагує, потрапити до її помешкання не
має можливості у зв'язку з тим, що двері
ніхто не відчиняє.

Проте, представник апелянта
посилається на те, що боржник не була
повідомлена про відкриття виконавчого
провадження та вона не отримувала
відповідних викликів до виконавчої
служби. Адреса, яка зазначена
стягувачем, як адреса фактичного
проживання боржника (АДРЕСА_1) і за яким
направлялась кореспонденція державним
виконавцем не відповідає дійсності.

Згідно до приписів ч.1 ст.31 Закону
України «Про виконавче провадження»
боржник вважається повідомленим про
відкриття виконавчого провадження,
якщо йому надіслано постанову про
відкриття виконавчого провадження за
адресою, зазначеною у виконавчому
документі.

З матеріалів справи вбачається,
що згідно виконавчого листа №0813/506/2012,
виданого Куйбишевським районним судом
Запорізької області, адреса боржника
ОСОБА_3 - АДРЕСА_2 (а.с.4).

Разом з тим, матеріали справи не
містять повідомлень боржника про
відкриття виконавчого провадження, про
виклики до виконавчої служби за
адресою зазначеною у виконавчому
документі.

Оскільки суд порушив порядок,
встановлений процесуальним законом
для вирішення подання державного
виконавця і не встановив обставини, які
мають правове значення, ухвала суду на
підставі п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України
підлягає скасуванню з передачею
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 307,312 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 04 грудня 2012 року по цій
справі скасувати, справу направити до
суду першої інстанції на новий розгляд
питання.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: