У х в а л а

06 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09
липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя
особа приватний нотаріус ОСОБА_7, про
поділ майна та усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У червні 2007 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про усунення перешкод у користуванні
жилим приміщенням та поділ
будинковолодіння. В обґрунтування
вимог позивач посилалася на те, що
відповідно до договору дарування від
19 вересня 2002 року вона є
власником 169/300 частин житлового
будинку АДРЕСА_1, а інша частина - 131/300
належить її матері - ОСОБА_3

З липня 2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 чинять
позивачу перешкоди у користуванні
власністю, зокрема, зайняли житлову
кімнату 1-7 площею 23 м2 .

Оскільки спір у добровільному порядку
вирішити неможливо, позивач просила
суд: усунути перешкоди у користуванні
приміщенням кімнати 1-7 площею 23 м2 у
будинку АДРЕСА_1 шляхом виселення з
цього приміщення ОСОБА_3, ОСОБА_5 з її
малолітнім сином ОСОБА_6 і звільнення
кімнати від речей відповідачів та
вселення її в дане приміщення; поділити
будинковолодіння АДРЕСА_1, що перебуває
у спільній частковій власності, в
натурі з припиненням права спільної
часткової власності шляхом поділу
будинку на окремі квартири.

Ухвалою Богунського районного суду м.
Житомира від 02 грудня 2013 року позовні
вимоги щодо відповідачів ОСОБА_8 та її
сина ОСОБА_6 залишено без розгляду.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 23 січня 2014 року позов
задоволено частково. Поділено в натурі
будинковолодіння АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 за третім варіантом висновку
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи №
392/12.12 від 25 листопада 2012 року.

Виділено в натурі у власність ОСОБА_4
жилу кімнату 1-5 площею 10 м2 , жилу
кімнату 1-7 площею 9,1 м2 , жилу кімнату 2-1
площею 13,8 м2 , кладовку 2-3 площею 4,1 м2 в
домоволодіння АДРЕСА_1, що складає 168/300
ідеальної частки домоволодіння
вартістю 213 199 грн, припинивши право
спільної часткової власності ОСОБА_4 на
дане майно.

Виділено у натурі у власність ОСОБА_3
жилу кімнату 1-6 площею 15,9 м2 , жилу
кімнату 1-7 площею 13,9 м2 , вітальню 1-4
площею 9,2 м2 , туалет «У» 1 од., колодязь
«№3» 7,0 м2 в домоволодінні АДРЕСА_1, що
складає 132/300 ідеальної частки
домоволодіння вартістю 168 001 грн,
припинивши право спільної часткової
власності ОСОБА_3 на дане майно.

Зобов'язано ОСОБА_3 для ізоляції
окремих виділених частин
домоволодіння та на виконання вимог
ДБН по запропонованому варіанту поділу
провести:

Зобов'язано ОСОБА_4 для ізоляції
окремих виділених частин
домоволодіння та на виконання вимог
ДБН по запропонованому варіанту поділу
провести:

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 06 травня 2014
року рішення Богунського районного
суду м. Житомира від 23 січня 2014 року
скасовано в частині вирішення спору
щодо поділу будинковолодіння і
ухвалено нове рішення в цій частині.
Поділено в натурі будинковолодіння
АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_4 та
ОСОБА_3

Виділено на праві власності ОСОБА_4 181/300
часток будиковолодіння АДРЕСА_1
вартістю 229 728 грн, що складається з:
житлової кімнати 1-7 площею 23,0 м2 ;
житлової кімнати 2-1 площею 13,3 м2 ;
житлової кімнати 2-2 площею 13,8 м2 ;
кладовки 4,1 та припинено право спільної
часткової власності ОСОБА_4 на вказане
майно.

Виділено на праві власності ОСОБА_3 119/300
часток будинковолодіння АДРЕСА_1
вартістю 151 472 грн, що складається з:
вітальні 1-4 площею 9-2 м2 ; житлової
кімнати 1-5 площею 10 м2 ; житлової
кімнати 1-6 площею 15,9 м2 ; вбиральні «У»;
колодязя «№3» та припинено право
спільної часткової власності ОСОБА_3 на
вказане майно.

Зобов'язано ОСОБА_4 для ізоляції
окремих квартир демонтувати дверний
блок та закрити дверну пройму, що
забезпечує прохід з кімнати 1-6 в
кімнату 1-7; облаштувати прохід з
кімнати 1-7 у кімнату 2-1.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 14 988
грн грошової компенсації. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 липня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено,
рішення апеляційного суду
Житомирської області від 06 травня
2014 року залишено без змін.

У вересні 2014 року на адресу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 липня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема ст.
ст. 319, 359 ЦК України, ст. ст. 21, 24, 41
Конституції України.

До заяви про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 липня 2014 року заявниця
долучила ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 грудня 2011 року, 12 вересня 2012
року, 19 жовтня 2012 року, 29 травня
2013 року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Із доданих ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 грудня 2011 року, 12 вересня 2012
року, 19 жовтня 2012 року, 29 травня
2013 року та ухвали про перегляд якої
подано заяву, вбачається, що судами
встановлені різні фактичні обставини,
а наведені заявницею доводи не містять
ознак, які відповідно до вимог
вищевказаної норми є підставами для
перегляду судового рішення, тому у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа
приватний нотаріус ОСОБА_7, про поділ
майна та усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф.
Хопта

В.А. Черненко