Номер провадження: 22-ц/785/6874/14
Головуючий у першій інстанції Чебан
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Заїкіна А.П.,

при секретарі Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення
перешкод у здійсненні права власності
шляхом виселення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Татарбунарського районного
суду Одеської області від 29 травня 2014
року,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
усунення перешкод у здійсненні права
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
Татарбунарського району Одеської
області шляхом виселення ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 із вказаного житлового будинку
без надання іншого житлового
приміщення. Позивач також просила
стягнути понесені судові витрати.
Позивач посилалась на порушення її
прав, як власника будинку.

Відповідачі у судове засідання не
з'явились повторно, про час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином.

Рішенням Татарбунарського районного
суду Одеської області від 29 травня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Усунуто перешкоди у здійснені права
власності ОСОБА_2 на житловий будинок
АДРЕСА_1 Татарбунарського району
Одеської області шляхом виселення
ОСОБА_3, ОСОБА_4 з житлового будинку,
розташованого в АДРЕСА_1
Татарбунарського району Одеської
області без надання іншого жилого
приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 витрати, пов'язані з наданням
юридичної допомоги у сумі 600 грн.,
солідарно. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь держави судовий збір у розмірі
243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить рішення суду від 29 травня 2014
року скасувати і ухвалити нове рішення
по суті справи, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, та на порушення
судом норм матеріального права і
процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги в межах оскарження, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду в частині стягнення
судових витрат зміні, з наступних
підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п. 4 ЦПК
України підставами для зміни рішення
суду першої інстанції є порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Ухвалюючи рішення про
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що право
власності є непорушним, що позивач є
власником житлового будинку, а
відповідачі займають будинок позивача
без правових підстав і реєстрації, а
тому порушене право позивача підлягає
захисту.

В цій частині з висновками суду колегія
суддів повністю погоджується.

У відповідності зі ст. ст. 321, 391 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. Власник має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 є власником житлового будинку
та земельної ділянки в АДРЕСА_1
Татарбунарського району Одеської
області.(а.с.5-6) Відповідачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 не набували права власності на
спірний житловий будинок, не є членами
сім'ї позивача, займають належний
позивачу житловий будинок без
реєстрації та без правових
підстав.(а.с.7-8.13-14,16) Вбачається, що
позивач мала намір продати будинок
відповідачам, і між сторонами була
домовленість щодо продажу будинку,
однак у встановленому законом порядку
договір купівлі-продажу між сторонами
укладено не було.(а.с.10-11) Рішенням
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 20 лютого 2014 року з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто
попередню оплату (аванс) у сумі 15900 грн..
(а.с.18-19) Посилання відповідача в
апеляційній скарзі на обманні дії з
боку позивача стосовно незаконного
отримання грошових коштів за будинок,
стосовно безпідставного набуття
відремонтованого будинку висновку
суду щодо відсутності у відповідачів
права власності на спірний будинок не
спростовують.

Оскільки відповідачі, проживаючи у
спірному будинку, перешкоджають
позивачу як власнику житла та
земельної ділянки в здійсненні,
передбачених ст.319ч.1 ЦК України
правомочностей власника: права
володіння, користування та
розпорядження нерухомим майном, то
право власності позивача підлягає
захисту в обраний позивачем спосіб.
Висновки суду в цій частині є
правильними.

З огляду на те, що відповідачі
проживають у спірному будинку та
займають його, слід визнати
неспроможними посилання відповідача
ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що
відповідачі не чинять позивачу
перешкод в користуванні житловим
будинком.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на невиконання позивачем
рішення суду щодо повернення
отриманого авансу, на фінансову скруту,
на те, що у неї є малолітня дитина, що
вона знаходиться на обліку у зв'язку з
вагітністю тощо також не можуть бути
підставою для відмови позивачу у
позові. Зазначені доводи за певних
обставин можуть враховуватись судом у
разі подання заяви про відстрочку
виконання рішення суду.

За змістом ст. 169 ЦПК України
повторна неявка відповідачів з
будь-яких причин не є перешкодою для
розгляду справи, а тому посилання
відповідача в апеляційній скарзі на
порушення судом норм процесуального
права брати до уваги неможливо.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про
солідарне стягнення судових витрат з
обох відповідачів, суд першої
інстанції помилився у застосуванні
норм процесуального права, що є
підставою для виходу за межі доводів
апеляційної скарги, згідно зі ст. 303 ч. 3
ЦПК України.

Статтею 88 ЦПК України передбачено
розподіл судових витрат пропорційно до
задоволених позовних вимог щодо кожної
із сторін. Можливість стягнення
судових витрат у солідарному порядку
нормами ЦПК не передбачено. А тому
понесені позивачем судові витрати,
підтверджені належними письмовими
доказами (а.с.49-50), підлягають стягненню
у рівних частках з кожного з
відповідачів на користь позивача, а в
частині стягнення судового збору на
користь держави.

В цій частині рішення суду слід
змінити. У решті рішення суду -залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-314,316-317,319
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Татарбунарського
районного суду Одеської області від 29
травня 2014 року в частині стягнення
судових витрат (на правову допомогу та
оплати судового збору) змінити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 витрати, пов'язані з
наданням юридичної допомоги по 300 грн.,
з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
держави судовий збір у розмірі по 121
грн. 80 коп., з кожного.

У решті рішення Татарбунарського
районного суду Одеської області від 29
травня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:
М.В. Процик

Судді:
А.І. Дрішлюк

А.П. Заїкін