Справа № 2-7/11 Провадження №
22-ц/772/2740/2014Головуючий в суді першої
інстанції Аліменко Ю.О.Категорія
39Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

07 жовтня 2014 року м. Вінниця Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Войтка Ю.Б.,Голоти Л.О.,

при секретарі Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу
Калинівського районного суду
Вінницької області від 21 січня 2014 року
про відмову в ухваленні додаткового
рішення у справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
недійсним заповіту, -

встановила:

Ухвалою Калинівського районного суду
від 21 січня 2014 року відмовлено в
задоволенні заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
ухвалення додаткового рішення щодо
стягнення судових витрат, понесених
ними при розгляді справи за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
недійсним заповіту, складеного особою,
не здатною розуміти значення своїх дій.

Не погодившись із ухвалою заявники
ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права, просять її
скасувати.

В судовому засіданні представник
позивачів - адвокат ОСОБА_5 апеляційну
скаргу підтримав на умовах, викладених
у ній, і просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 проти апеляційної
скарги заперечує, просить її залишити
без розгляду, так як позивачі
звернулися до суду із позовною заявою
про відшкодування судових витрат по
справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі та з'явилися в судове засідання,
вивчивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Рішенням Калинівського районного суду
Вінницької області від 05 червня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Вінницької області
від 03 липня 2013 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3
задоволено. Визнано заповіт ОСОБА_6 від
29 червня 2006 року, посвідчений приватним
нотаріусом Калинівського районного
нотаріального округу Вінницької
області на ім'я ОСОБА_4 - недійсним.

23 грудня 2013 року позивачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 звернулись в районний суд із
заявою про ухвалення додаткового
рішення з питання стягнення із
відповідача ОСОБА_4 судових витрат, а
саме: на користь ОСОБА_2 - 10629,66 грн.,
ОСОБА_3 - 32246 грн.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення,
може за заявою осіб, які беруть участь у
справі, ухвалити додаткове рішення,
якщо судом не вирішено питання про
судові витрати.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 20 Постанови від 18 грудня 2009
року №14 додаткове рішення може бути
ухвалено лише у випадках і за умов,
передбачених статтею 220 ЦПК№ воно не
може змінити суті основного рішення
або містити в собі висновки про права
та обов'язки осіб, які не брали участі у
справі, чи вирішувати вимоги, не
досліджені в судовому засіданні.

Із системного аналізу зазначеної норми
процесуального закону випливає, що суд
може ухвалити додаткове рішення щодо
понесених судових витрат лише в тому
разі, якщо: докази таких витрат були
надані суду при розгляді справи до
ухвалення рішення; ці докази були
предметом судового розгляду; були
надані іншим особам, які беруть участь
у справі, для ознайомлення та були
досліджені судом у судовому засіданні,
проте стосовно них рішення не було
ухвалене.

Додаткове рішення не може бути
ухвалене на підставі додатково поданих
доказів про розмір та склад судових
витрат. Не допускається подання
документів, що підтверджують, розмір
витрат на правову допомогу, і їх
включення до складу судових витрат
після ухвалення рішення.

Як вбачається із матеріалів цивільної
справи позивачі під час розгляду
справи по суті як в суді першої
інстанції, так і в апеляційному суді
доказів понесених ними судових витрат
до ухвалення рішення та заяви про
розподіл судових витрат суду не
подавали. Лише в грудні 2013 року, тобто
після постановлення ухвали
апеляційною інстанцією, надали такі
докази із заявою про ухвалення
додаткового рішення.

Враховуючи викладене колегія суддів
вважає, що у суду першої інстанції не
було підстав для ухвалення додаткового
рішення, а тому вірним є висновок про
відмову в задоволенні заяви про
ухвалення додаткового судового
рішення щодо стягнення понесених
заявниками під час розгляду цивільної
справи судових витрат.

Посилання апелянтів на те, що вони не
були в установленому порядку
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання з розгляду заяви
про постановлення додаткового рішення
спростовуються наявними в матеріалах
справи (т. 2, а.с. 112-114)
розписками-повідомленнями про судове
засідання всіх учасників процесу.

Отже ухвала Калинівського районного
суду Вінницької області від 21 січня 2014
року постановлена з додержанням вимог
закону, доводи апеляції висновків суду
першої інстанції не спростовують, а
тому апеляційну скаргу на підставі п. 1
ч. 1 ст. 312 ЦПК України слід відхилити, а
ухвалу - залишити без змін.

Враховуючи викладене вище, керуючись
статтями 312, 315, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
відхилити, а ухвалу Калинівського
районного суду Вінницької області від
21 січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення проте протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подання касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:/підпис/ Стадник І.М. Судді:
З оригіналом вірно: Суддя
апеляційного суду /підпис/ Войтко Ю.Б.
/підпис/ Голота Л.О. Стадник
І.М.