АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції - Коренюк А.М.
Доповідач - Борисова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Дарницького районного суду м.Києва від
02 липня 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «Даніель» до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дарницького районного суду
м.Києва від 02 липня 2014 року позовні
вимоги ПАТ «КБ «Даніель» до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на
користь ПАТ «КБ «Даніель» 180461 грн. 51
коп. заборгованості за кредитним
договором.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на
користь держави 1804 грн. 61 коп. судового
збору.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду, представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргув якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та постановити ухвалу, якою
залишити без розгляду позовну заяву
ПАТ «КБ «Даніель».

Посилається на те, що у п.2.4 кредитного
договору від 13 січня 2011 року міститься
третейське застереження, де вказано, що
позичальник, попереджений, що всі
спори, розбіжності та вимоги, які
виникають при виконанні даного
договору чи у зв'язку з ним або
випливають з нього, підлягають
розгляду у постійно діючому
Третейському суді при Асоціації
українських банків, згідно з
регламентом даного третейського суду.

За таких обставин, суд першої інстанції
відповідно до вимог ст.207 ЦПК України
мав залишити позовну заяву ПАТ «КБ
«Даніель» без розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримала просила
її задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги та
просила рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, належним чином
повідомлений про день час та місце
судового засідання, а тому колегія
суддів дійшла висновку про можливість
розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з
обґрунтованості та доведеності
позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання мають виконуватись
належним чином та у встановлений строк,
одностороння відмова від зобов'язання
не допускається.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1050 ЦК України
встановлено, що якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлене
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Судом встановлено, що 13 січня 2011 року
між ПАТ «КБ «Даніель» та ОСОБА_2
укладено кредитний договір № Т-13/11-04-КА
відповідно до умов якого відповідачу
було надано кредит у сумі 168000 грн. для
придбання автомобіля VolkswagenCaddy 2010 року
випуску, з кінцевим строком повернення
та сплати всіх платежів до 12 січня 2018
року, на умовах забезпеченості,
поворотності, строковості, платності
кредитних ресурсів та з оплатою 19%
річних, одноразової сплати комісії у
розмірі 2,5% від суми наданого кредиту в
день надання кредиту, а також неустойки
(пені) у розмірах та у випадках,
передбачених вказаним договором
(а.с.5-10, 11-12).

Пунктом 7.6. договору передбачено, що
терміни позовної заяви по вимогах про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки-пені, штрафів за даним
договором установлюється сторонами
тривалістю 5 років.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором 13 січня 2011 року між ПАТ «КБ
«Даніель» та ОСОБА_4 було укладено
договір поруки № 13/11-04 за умовами якого
останній зобов'язувався солідарно на
добровільних засадах відповідати
перед кредитором у повному обсязі за
своєчасне і повне виконання
зобов'язань позичальника за кредитним
договором, а саме: повернути кредит,
сплатити проценти за його користування
та штрафні санкції в розмірі, строки та
у випадках, передбачених кредитним
договором, а також відшкодувати
можливі збитки та виконати інші умови
кредитного договору в повному обсязі
(а.с. 16-17).

Відповідно до умов кредитного договору
позивач зобов'язаний був надати
відповідачу кредит на умовах,
передбачених кредитним договором.

Позивач виконав свої зобов'язання,
надавши відповідачу кредитні кошти в
повному обсязі, що підтверджується
розрахунком заборгованості, випискою
по особовому рахунку позичальника
(а.с.14-15, 45-75), що не оспорювалося
відповідачами.

Проте відповідач ОСОБА_2 не належним
чином виконує умови кредитного
договору, яка як позичальник
зобов'язувалася своєчасно сплачувати
проценти на користування кредитом,
дотримуватися графіку повернення
кредитних коштів, повернути кредит у
визначені договором терміни, а також
виконати інші зобов'язання згідно
кредитного договору, й погасити всю
суму кредиту у визначений договором
строк.

Відповідач ОСОБА_2 відповідно до умов
кредитного договору засвідчила, що всі
умови кредитного договору їй зрозумілі
й вона вважає їх справедливими по
відношенню до себе та підтвердила свою
здатність їх виконувати, що
підтверджується її підписом в
кредитному договорі № Т-13/11-04-КА від 13
січня 2011 року.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 не виконала взяті на себе
зобов'язання, передбачені кредитним
договором, тобто не сплачує відсотки за
користування кредитними коштами та не
повертає чергові суми отриманого
кредиту, не погашає всю суму кредиту
згідно вимогами кредитного договору, а
тому станом на 17 березня 2014 року
утворилася заборгованість
відповідачів перед банком в розмірі
180461 грн. 51 коп., яка складається з 120 294
грн. 75 коп. - заборгованість по кредиту;
12 398 грн. 60 коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом; 47
768 грн. 16 коп. - неустойка (а.с.14-15).

Згідно з п.2.1. договору поруки № 13/11-04
від 13 січня 2011 року поручитель
зобов'язався відповідати перед банком
за виконання боржником в повному
обсязі зобов'язань, що випливають з
кредитного договору, включаючи
повернення кредиту, сплату процентів
за користування кредитом, неустойки,
відшкодування збитків та інших
платежів передбачених кредитним
договором.

Крім того, п.2.2. вказаного договору
поруки, передбачено, що у разі
порушення боржником зобов'язання
передбаченого кредитним договором,
боржник та поручитель несуть перед
банком солідарну відповідальність.

Відповідно до статті 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Отже, виходячи із засад добровільності
укладення договору, що підтверджено
його підписанням, зокрема,
відповідачами, колегія дійшла висновку
про порушення умов договору з боку
боржника та поручителя, а тому суд
дійшов цілком законного висновку про
необхідність задоволення позову,
виходячи з його доведеності та
обґрунтованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд повинен був залишити позов без
розгляду, оскільки в договорі є
третейське застереження відповідно до
якого всі спори, розбіжності та вимоги,
які виникають при виконанні даного
кредитного договору підлягають
розгляду у постійно діючому
Третейському суді при Асоціації
українських банків, колегія суддів
відхиляє виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України
суд постановлює ухвалу про залишення
заяви без розгляду, якщо між сторонами
укладено договір про передачу спору на
вирішення до третейського суду і від
відповідача надійшло до початку
з'ясування обставин у справі та
перевірки їх доказами заперечення
проти вирішення спору в суді.

Як вбачається із журналу судового
засідання та технічної фіксації від 02
липня 2014 року відповідачі до початку
з'ясування обставин у справі та
перевірки їх доказами не подавали до
суду заперечення проти вирішення
даного спору в Дарницькому районного
суді м. Києва, що також не оспорювалося
в суді апеляційної інстанції
відповідачем ОСОБА_2

Разом з тим, вирішивши правильно спір
по суті, суд першої інстанції допустив
порушення норм процесуального права
при вирішенні питання про розподіл
судових витрат, стягнувши понесені
позивачем витрати по сплаті судового
збору в розмірі 1804 грн. солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_4, проте стаття 88 ЦПК
України не передбачає солідарного
стягнення судових витрат.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Оскільки даний спір вирішено на
користь позивача та позов задоволено, а
тому судові витрати, понесені
позивачем, повинні бути відшкодовані
відповідачами в рівних частинах.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що рішення суду першої
інстанції в частині солідарного
стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь
держави суми судового збору в розмірі
1804 грн. необхідно змінити та стягнути з
ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь держави
судовий збір в розмірі по 902 грн. з
кожного.

В решті рішення суду залишити без
змін

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И
ЛА:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду
м.Києва від 02 липня 2014 року в частині
солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4
на користь держави судового збору в
розмірі 1804 грн. - змінити, виклавши
абзац третій резолютивної частини
рішення в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_2ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, ОСОБА_4ідентифікаційний
номер НОМЕР_2 на користь держави
судовий збір в розмірі по 902 грн. з
кожного.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: