АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2349/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 47 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
Качан О. В. УХВАЛА
01 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоКачана О. В.суддівОхріменко
Н. І. , Скіця М. І. при секретаріПосипайко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 26 червня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до
Черкаської міської ради, ОСОБА_7 про
визнання недійсним рішення Черкаської
міської ради, скасування державного
акту та договору дарування,
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до
Черкаської міської ради, ОСОБА_7 про
визнання недійсним рішення Черкаської
міської ради, скасування державного
акту та договору дарування, мотивуючи
тим, що на підставі свідоцтва про право
власності від 11.01.1977 року № 10 йому
належить 11/20 житлового будинку по
Пунктом 1.10 рішення Черкаської міської
ради №5-268 від 10 грудня 2009 року земельну
ділянку за адресою АДРЕСА_2 передано
ОСОБА_8. Вказане рішення ґрунтувалося
на рішенні апеляційного суду
Черкаської області від 13 серпня 2009
року, яким скасовано рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 25 травня 2009 року про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до
ОСОБА_6 та інших про визнання права на
приватизацію земельної ділянки за
відсутності підписів про погодження
меж земельної ділянки збоку суміжних
користувачів та ухвалено нове рішення
про задоволення позовних вимог.
Ухвалою Верховного суду України від 10
лютого 2010 року рішення апеляційного
суду Черкаської області від 13 серпня 2009
року скасувано та залишено в силі
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 25 травня 2009 року. У вказаній
ухвалі Верховний Суд України зазначив,
що площі земельних ділянок позивача та
відповідачів не відповідають
правоустановчим документам, а проїзд
до будинків АДРЕСА_3, АДРЕСА_2, АДРЕСА_1
увійшов до ділянки, що підлягала
приватизації.

За таких обставин просив суд визнати
недійсними та скасувати п. 1.10 рішення
Черкаської міської ради №5-268 від 10
грудня 2009 року , Державний акт, виданий
на виконання такого рішення та договір
дарування, укладений на підставі
незаконного рішення до Державного
акту.

Рішенням Соснівського районного суд м.
Черкаси від 26 червня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,
порушення норм матеріального права,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню по наступним мотивам.

Судом першої інстанції встановлено
наступні обставини: ОСОБА_6 є власником
11/20 частин житлового будинку по
АДРЕСА_1. іншим співвласником вказаного
будинку є відповідачка ОСОБА_7 Рішенням
Черкаської міської ради від 10.12.2009 року
земельну ділянку по АДРЕСА_2 передано
безоплатно у власність ОСОБА_8 площею
1000 кв.м. для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянку), а площею 243 кв.м. в
оренду строком на 5 років з подальшим
викупом. 4.02.2010 року ОСОБА_8 подарувала
земельну ділянку площею 0,1000 га ОСОБА_7,
що підтверджується даними договору
купівлі-продажу, який міститься в
матеріалах справи. Підстав для
скасування рішення міської ради, на
підставі якого видано державний акт
ОСОБА_8, суд не знайшов.

При вирішенні даного спору колегія
виходить із наступного.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЦПК
України закріплюють право кожної особи
на захист свого права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання
шляхом звернення до суду в порядку
передбаченому процесуальним законом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку виникає
після одержання її власником
документа, що посвідчує його право
власності та його державної
реєстрації. Відповідно до ст. 126 ЗК
України (в редакції на час отримання
земельної ділянки померлої ОСОБА_8)
таким документом був державний акт.

У разі видання органом виконавчої
влади або місцевого самоврядування
акта, яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним - ст. 155 ЗК України.

Обов'язок доказування предмету і
підстав позову покладено на позивача -
ст. 10 ЦПК України.

Колегія вважає, що позивач не довів
порушень його прав оскаржуваним
рішенням міськради, а обраний ним
спосіб захисту - визнання недійсними
державного акту на особу, яка померла
ще до подачі такого позову до суду - не
вирішує конфлікт між ним та
землевласником ОСОБА_7

Як вбачається із наявних у справі
доказів, відповідачка ОСОБА_7 отримала
право власності на земельну ділянку за
договором дарування укладеними між нею
та ОСОБА_8 4.02.2010 року. Дарувальнику
ОСОБА_8 земельна ділянка належала на
підставі державного акту ЯИ № 282517, від
18.01.2010 року виданого Черкаською
міськрадою на підставі рішення від
10.12.2009 року.

З 10.12.2009 року ОСОБА_8 користувалась на
правах оренди ще й земельною ділянкою
розміром 243 кв.м., наданій тим же
рішенням міської ради в оренду строком
на 5 років.

Як вбачається із змісту вказаного акту,
зокрема із плану меж земельної ділянки
на а.с. 49, на час виготовлення акту -
січень 2010 року - позивач ОСОБА_6 був
одним із суміжних землекористувачів.

Доказів того, що на час подачі позову в
лютому 2014 року ОСОБА_6 так і залишився
суміжним землекористувачем, які
розміри та площі його земельних
ділянок, які саме права його як
землекористувача порушено, до суду не
подано.

Із змісту позовної заяви вбачається, що
в ній позивач просить визнати
недійсними та скасувати рішення та
державний акт по формальним мотивам -
за самим лише фактом скасування
рішення апеляційного суду, та не вказав
на наявність порушення будь-яких своїх
прав землекористувача.

Посилання у позові на ухвалу
Верховного Суду України від 10.02.2010 року
як на доказ порушення його прав, суд не
може взяти до уваги, оскільки при
винесенні ухвали колегія суддів
Верховного Суду оскаржуване рішення
міської ради та технічну документацію,
розроблену на підставі рішення, на
земельну ділянку ОСОБА_8 не
досліджувала. Рішення Верховного Суду
ґрунтується на доказах, які існували до
січня 2009 року, коли не були визначені
межі суміжних землекористувачів, не
вирішено питання про спільний проїзд.
Звертаючись до суду із даним позовом,
ОСОБА_6 мав надати докази того, що
виготовлена технічна документація та
оскаржене рішення міської ради
вказаних Верховним Судом порушень прав
суміжних землекористувачів не усунула.

Жодних доказів про наявність у
позивача на день подачі позову прав
землекористувача та їх порушення зі
сторони відповідачів, позивач та його
представник до суду не подавали.

В силу вимог ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість судового рішення в
межах заявлених позовних вимог,
доводів апеляції, наявних у справі
доказів. Нові докази апеляційний суд
залучає у випадку, коли вони надавались
суду першої інстанції, але суд їх
відхилив.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 26 червня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_6 до Черкаської міської
ради, ОСОБА_7 про визнання недійсним
рішення Черкаської міської ради,
скасування державного акту та договору
дарування відхилити, рішення суду
залишити без змін.

Ухвала колегії та рішення суду
набувають законної сили з моменту
проголошення ухвали колегії і можуть
бути оскаржені в касаційному порядку
до суду касаційної інстанції протягом
20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :