Справа № 442/481/13
Головуючий у 1 інстанції: Гайдук А.М.
Провадження № 22-ц/783/4978/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса
В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика
Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 20 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Комунального підприємства «Сфера
послуг - оздоровчий комплекс «Хвиля»,
Дрогобицька міська рада, Дрогобицьке
управління Державної казначейської
служби України Львівської області про
поновлення на роботі, стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди, стягнення середнього
заробітку за час затримки видачі
трудової книжки, відшкодування
моральної шкоди, -

встановила:

рішенням Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 20 січня 2014
року стягнуто з КП «Сфера послуг -
оздоровчий комплекс «Хвиля» на користь
позивача 2 688 грн. 33 коп. заборгованості
із заробітної плати. В решті позову
відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник
позивача, просить його скасувати й
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити, посилаючись на те,
що рішення міськрайонного суду
винесене внаслідок порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, неповного з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.

Сторони по справі у судове засідання не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, що підтверджується
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення щодо
часу та місця розгляду справи.

За таких обставин, у відповідності до
ч.2 ст.305 ЦПК України, їх неявка не
перешкоджає розглядові справи, а
відповідно до ст.197 ЦПК України
фіксація судового засідання з
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалась.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
обставини та матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного висновку.

Відмовляючи у задоволені вимог
позивача щодо поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,
міськрайонний суд виходив з того, що
звільнення позивача проведено на
законній підставі та без порушення
порядку проведення такого.

Відмовляючи у задоволені вимог щодо
стягнення середнього заробітку за час
затримки видачі трудової книжки суд
виходив з того, що відповідач
неодноразово надсилав позивачу
повідомлення про необхідність прибути
та отримати трудову книжку та частину
заборгованості по виплаті заробітної
плати. В той же час, оскільки відповідач
має заборгованість перед позивачкою по
виплаті заробітної плати, суд прийняв
рішення про стягнення такої з
відповідача.

Однак повністю з таким висновком
міськрайонного суду колегія суддів
погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд, зокрема,
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 5) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити.

Повністю зазначеним вимогам закону
рішення районного суду не відповідає.

Відповідно до Статуту КП «Сфера послуг
- оздоровчий комплекс «Хвиля»,
перереєстрованого розпорядженням №
115-р від 23.05.2003 р. першим заступником
міського голови, реєстраційний номер
0772, комунальне підприємство засноване
Дрогобицькою міською радою, є
юридичною особою, має самостійний
баланс, розрахункові та інші рахунки в
установах банку. Підприємство очолює
директор, який приймає та звільняє
працівників підприємства. Засновник
підприємства приймає рішення про
ліквідацію та реорганізацію
підприємства (а.с.45-49).

Встановлено, що не заперечується
сторонами, позивач працювала у
вказаному вище підприємстві на посаді
оператора пральні самообслуговування.

Наказом голови ліквідаційної комісії
КП «Сфера послуг - оздоровчий комплекс
«Хвиля» № 16 від 29 грудня 2012 року ОСОБА_2
звільнено із займаної посади оператора
пральні самообслуговування у зв'язку з
ліквідацією підприємства з 31 грудня 2012
року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України
(а.с.11).

Встановлено, що в січні 2013 року
позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідача про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди.

В липні цього ж року позивачка
звернулась до суду з позовом про
витребування у відповідача трудової
книжки, стягнення середнього заробітку
за час затримки видачі трудової книжки
та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 19 липня 2013
року зазначені позови об'єднанні в одне
провадження (а.с.58 справи № 442/4435/13ц).

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовій договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва праці, у тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Згідно зі ст. 49-2 цього Кодексу про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 19 постанови від 6 листопада
1992 року № 9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів», розглядаючи
трудові спори, пов'язані зі звільненням
за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані
з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали
місце зміни в організації виробництва
і праці, зокрема, ліквідація,
реорганізація або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників, чи додержано власником
або уповноваженим ним органом норм
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника, які є докази
щодо змін в організації виробництва і
праці, про те, що працівник відмовився
від переведення на іншу роботу або що
власник або уповноважений ним орган не
мав можливості перевести працівника з
його згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи
попереджувався він за 2 місяці про
наступне вивільнення.

Встановлено, що рішенням ХХІУ сесії
шостого скликання від 02.10.2012 р. № 736 «Про
ліквідацію Комунального підприємства
сфери послуг Оздоровчий комплекс
«Хвиля», прийнято рішення про
ліквідацію Комунального підприємства
сфери послуг Оздоровчий комплекс
«Хвиля», створення ліквідаційної
комісії (а.с.40).

Отже, власником підприємства прийнято
рішення про припинення юридичної
особи.

У разі ліквідації вся чисельність
працівників скорочується та весь штат
працівників ліквідується, а розірвання
трудового договору проводиться без
згоди виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника).

30 жовтня 2012 р. на виконання зазначеного
рішення Дрогобицької міської ради
міським головою Дрогобицької міської
ради видано розпорядження за № 568-р
«Про вивільнення працівників КПСП ОК
«Хвиля», відповідно до якого вирішено
скоротити 31.12.2012 р. відповідні посади в
КПСП ОК «Хвиля», в тому числі - оператор
пральні самообслуговування (16 посад),
та зобов'язано голову ліквідаційної
комісії, начальника відділу економіки
Р. Корпан персонально попередити
працівників про наступне вивільнення
відповідно до ст.49-2 КЗпП (а.с.42).

Розпорядженням міського голови
Дрогобицької міської ради від 13
листопада 2012 р. № 583-р «Про внесення
змін до розпорядження міського голови
від 30.10.2012 № 568-р «Про вивільнення
працівників КПСП ОК «Хвиля» п.1
розпорядження міського голови від
30.10.2012 р. № 568-р викладено в новій
редакції де зазначено про необхідність
голові ліквідаційної комісії КПСП ОК
«Хвиля» персонально попередити
працівників КПСП ОК «Хвиля» про
можливе наступне вивільнення 31.12.2012 із
зазначенням посади та прізвищ
працівників, в тому числі і позивача -
оператора пральні самообслуговування
ОСОБА_2 (а.с.41).

Як вбачається з наказу № 6 від 26
листопада 2012 року голови ліквідаційної
комісії КП «Сфера послуг - оздоровчий
комплекс «Хвиля», цим наказом вирішено
скоротити 31 грудня 2012 року посади в
підприємстві, в тому числі - оператор
пральні самообслуговування (16 осіб) та
персонально попередити працівників
про наступне вивільнення відповідно до
ст.49-2 КЗпП (а.с.24).

Відповідно до вказаного наказу
підставою для видання цього наказу
послужило рішення Дрогобицької
міської ради від 02.10.2012 « 736 «Про
ліквідацію Комунального підприємства
сфери послуг «Оздоровчий комплекс
«Хвиля» та розпорядження міського
голови від 30.10.2012 № 568-р «Про
вивільнення працівників КПСП ОК
«Хвиля».

В матеріалах справи мається
повідомлення голови ліквідаційної
комісії відповідача від 17.10.2012 р. № 2 про
ліквідацію підприємства та скорочення
посади позивачки (а.с.27). Як вбачається
із змісту цього повідомлення, таке було
доведене до позивача і вона з ним
ознайомилась, про що свідчить підпис.

Доказів на спростування протилежного
позивачкою не представлено. Клопотань
про призначення почеркознавчої
експертизи в апеляційну інстанцію не
поступало.

Відповідно до підпункту 4.1 Інструкції
про порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої Наказом
міністерства праці України,
Міністерством юстиції України та
міністерством соціального захисту
України № 58 від 29.07.1993 р., власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний
видати працівнику його трудову книжку
в день звільнення з внесеним до неї
записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з
вини власника або уповноваженого ним
органу працівникові сплачується
середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу.

В той же час, підпунктом 4.2. зазначеної
Інструкції передбачено, що якщо
працівник відсутній на роботі в день
звільнення, то власник або
уповноважений ним орган в цей день
надсилає йому поштове повідомлення із
вказівкою про необхідність отримання
трудової книжки.

Пересилання трудової книжки поштою з
доставкою на зазначену адресу
допускається тільки за письмовою
згодою працівника.

Встановлено, що на день звільнення
позивач не працювала, а в матеріалах
справи мається повідомлення
начальника відділу економіки, голови
ліквідаційної комісії КПСП ОК «Хвиля»
Р.Корпан від 30.12.12 за № 032, що адресоване
позивачу, відповідно до якого позивача
повідомлено про те, що її (позивача)
наказом № 16 від 29 грудня 2012 р. звільнено
із найманої посади оператора пральні
самообслуговування та про
необхідність терміново з'явитися у
відділ економіки виконкому
Дрогобицької міської ради для
отримання трудової книжки (а.с.37).

Зазначене повідомлення позивачу було
відправлена та отримане (а.с.12, 37 зв.).

Таким чином встановлено, що позивача, у
відповідності до наказу голови
ліквідаційної комісії КПСП ОК «Хвиля»
№ 6 від 26 листопада 2012 року, було
персонально повідомлено про можливе
наступне вивільнення та було
запропоновано отримати трудову книжку.

А тому районний суд вірно відмовив у
задоволені вимог позивачу щодо
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, затримки видачі трудової
книжки та відшкодування моральної
шкоди.

Що стосується рішенням Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області в частині стягнення з КП «Сфера
послуг - оздоровчий комплекс «Хвиля» на
користь позивача 2 688 грн. 33 коп.
заборгованості із заробітної плати, то
як вбачається з позову позивача такої
вимоги вона не ставила.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
установленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод та інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

А відтак, з урахуванням викладеного,
диспозитивності цивільного
судочинства, рішення суду в цій частині
підлягає до скасування.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3, 4
ст.309, ч.2 ст. 314, ст.ст.313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 20 січня 2014
року в частині стягнення з
Комунального підприємства «Сфера
послуг - Оздоровчий комплекс «Хвиля» на
користь ОСОБА_2 2 688 грн. 33 коп. скасувати,
а в решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий :
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.