22-ц/775/1056/2014(м)
Головуючий в 1 інстанції: Кулик С.В.
Доповідач: Гаврилова Г.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

08 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого судді Гаврилової
Г.Л.

суддів Баркової Л.Л., Сорока
Г.П.

при секретарі Забавіной М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до комунального закладу
«Маріуполський міський ліцей» (далі КЗ
«Маріупольський міський ліцей») про
стягнення заборгованості з заробітної
плати, добових витрат та сплати роботи
у надурочний час, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 30 травня 2014 року

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом та зазначив, що з
31.08.1998 року працює вчителем в КЗ
«Маріупольський міський ліцей».
Відповідно до наказу відповідача №120
від 16.06.2009 року позивача разом з групою
інших працівників було направлено для
участі літній науково-дослідної
практики в с. Павлополь тривалістю 10
днів. Відповідно до наказів
відповідача №111 від 07.06.2010 року та №104
від 08.06.2011 року його було направлено
для участі в практиці в с. Захаріївка в
2010-2011 роках загальною тривалістю 20
днів. У вказаних заходах позивач
приймав участь в якості педагога та за
цей час відпрацював 30 днів. Оскільки
практика у 2009-2011 роках провадилась в
період відпусток
позивача,адміністрація у якості
компенсації позивачу надала вихідні
дні тривалістю 6 діб за роботу під час
проведення практики в 2009 році та 15 діб
за роботу під час практики з 2009по 2011рік,
а всього 21 день. Однак оплату за вказані
дні відповідач не здійснив. В
остаточній редакції просив суд
стягнути з відповідача заробітну
плату за роботу протягом 30 діб під час
науково-дослідної практики в 2009-2011
роках в сумі 2343,7 грн. , добові за цей
період у розмирі 900 гривень,оскільки
важчає, що фактично знаходився у
відрядженні та оплату за надурочний
час у розмірі 6528,8 гривень, оскільки під
час роботи у літньому таборі він
фактично працював з 7-00 годині до 22-30
години. Крім того, вважає, що має право
на оплату у подвійному розмірі за
чотири вихідних дня у розмірі 569,84
гривень, які він відпрацював у 2009 році.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя від 30 травня 2014 року
позов ОСОБА_1 до КЗ «Маріупольський
міський ліцей» про стягнення
заборгованості з заробітної плати,
добових витрат та сплати роботи у
надурочний час задоволено частково.
Стягнуто з Комунального закладу
«Маріупольській міський ліцей
Маріупольської міської ради» на
користь ОСОБА_1 добові витрати в сумі 600
грн. В іншій частині позовних вимог -
відмовлено. Вирішено питання про
судовий збір.

В апеляційній скарзі позивач
ОСОБА_1,посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду в частині
відмови у задоволенні позову про
стягнення заробітної плати протягом 30
днів в 2009-2001 рр, добових витрат за
відрядження в 2009 році, заробітної плати
протягом 4-х вихідних днів в 2009 році та
за роботу в 2009 році у надурочний час
скасувати та постановити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в цій
частині.

Заслухавши суддю-доповідача,позивача
ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, які
підтримали доводи апеляційної скарги,
просили її задовольнити, заперечення
представника відповідача Луковка В.П.,
яка просила апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3, ч.2 ст.10 ЦПК
України кожна сторона має в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Кожна сторона
повинна довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що згідно наказу
директора Маріупольського міського
ліцею №090-к від 31.08.1998 року позивач
ОСОБА_1 прийнятий на посаду викладача
історії з 31.08.1998 року ,працює старшим
викладачем історії та права по
теперішній час. У відповідності до п.41
статуту КЗ «Маріупольській міський
ліцей Маріупольської міської ради
Донецької області» затвердженого
рішенням Маріупольської міської ради
№ 1777 від 23.12.2005 року одним із заходів
навчально-виховного процесу є літня
наукова практика для учнів 1 та 2 курсів.
Відповідно до наказу начальника
управління освіти Маріупольської
міської ради 555/1 від 17.05.2009 року «Про
компенсацію роботи під час відпустки
педагогів» для забезпечення
проведення навчально-виховних заходів
під час літніх канікул з метою
відвернення нещасних випадків з учнями
та вихованцями навчальних закладів
міської комунальної власності
залучати для проведення
вищезазначених заходів педагогічних
працівників навчальних закладів, що
перебувають у щорічних відпустках на
умовах відкликання з відпустки за їх
згодою, з метою відвернення нещасних
випадків з учнями та вихованцями.
Оплату праці таких працівників
оплачувати з урахуванням тієї суми, що
була нарахована на оплату
невикористаної частини відпустки.
Невикористані дні відпустки,
компенсувати за рахунок надання
оплачуваних днів відпочинку - відгулів.

Відповідно до наказу №111 від 07.06.2010
року, директором Маріупольського
міського ліцею було призначено
проведення літньої науково-дослідної
практики в с. Захаріївка з 20.06.2010 року
по 24.06.2010 року та з 26.06.2010 року по 30.06.2010
року. Відповідно до п.3.4. вказаного
наказу призначено відповідальними за
охорону життя та здоров'я дітей під
час проведення практики зокрема і
ОСОБА_1 (а.с. 10).

Згідно наказу №104 від 08.06.2011 року,
директором Маріупольського міського
ліцею було призначено проведення
літньої науково-дослідної практики в с.
Захаріївка з 20.06.2010 року по 24.06.2010 року
та з 26.06.2010 року по 30.06.2010 року.
Відповідно до п.3.4. вказаного наказу
призначено відповідальними за
охорону життя та здоров"я дітей під
час проведення практики зокрема і
ОСОБА_1 (а.с. 11).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно частини 3 статті 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно з висновками, викладеними у
судовому рішенні Жовтневого районного
суду м. Маріуполя від 22.02.2013 року за
позовом ОСОБА_1 до комунального закладу
«Маріуполський міський ліцей» про
стягнення заробітної плати у вихідні
дні, судом встановлено, що вчитель
ОСОБА_1 залучався до роботи, зокрема, з
20.06.2010 року по 24.06.2010 року та з 26.06.2010
року по 30.06.2010 року під час літньо
учбово-дослідної практики в с.
Захарівка, відповідно до наказу № 111
від 07.06.2010 року, за що передбачено 10
днів відгулу . З 25.08.2010 року по 30.08.2010
року за заявою позивача ним було
використано 6 вихідних днів (наказ №
054/3-к від 14.06.2010 року ). Залишок 4
невикористаних відгулів.

З 20.06.2011 року по 24.06.2011 року , з 26.06.2011 року
по 30.06.2011 року для проведення літньої
учбово-дослідної практики в с.
Захарівка, відповідно до наказу № 104
від 08.06.2011 року, за які передбачено 12
днів відгулів: 20.06.2011 року-24.06.2011 року
(відпустка) - передбачено 5 днів відгулу,
26.06.2011 року (неділя) - 2 дня відгулу, 27.06.2011
року ( відпустка) - 1 день відгулу, 28.06.2011
- (свято) - 2 дні відгулу, з 29.06.2011 року по
30.06.2011 року (відпустка) - 2 дні відгулу. За
які з 10.08.2011 року по 25.08.2011 року
позивачем використане 16 днів відгулів,
з яких 4 дні відгулу за літню практику
2010 року, відповідно до заяви від 10.08.2011
року, наказу № 142-к від 16.08.2011 року.(
а.с.20-21)

Українське процесуальне законодавство
є преюдиціальним. Тобто факти й
обставини, встановлені в одному
судовому процесі, не підлягають
повторному доведенню й вважаються
встановленими в іншому судовому
процесі, якщо він відбувається між тими
ж самими сторонами.

Отже, позивач отримав 22 дня відгулів за
відпрацьований час у період відпусток
та вихідних днів у 2010-2011 роках та
відповідно отримав заробітну плату за
цей період( відпускні, що не
заперечується позивачем та заробітна
плата під час відгулів)

Доводи апелянта, що дані відгули
йому не оплачувались,спростовується
матеріалами справи, а саме - табелями
обліку використання робочого часу. (
а.с. 65-68)

Доводи апеляції, що табелі не є
належними доказами на підтвердження
робочого часу працівника та
відповідно оплати труда не є
обґрунтованими.

Так, відповідно до Переліку типових
документів, що створюються під час
діяльності державних органів та
органів місцевого самоврядування,
інших установ, підприємств та
організацій, із зазначенням строків
зберігання документів, затвердженим
Наказом Міністерства юстиції України
12.04.2012 № 578/5 та зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 17 квітня
2012 р. за № 571/20884 табелі обліку
використання робочого часу є
первинними документами ,які підлягають
обов'язковому збереженню ( п.408) .

Крім того, на спростування доводів
апеляції відповідачем надані: особові
рахунки за 2010р-2011 року на ОСОБА_1,
відомості про нарахування заробітної
плати за серпень 2010 року та серпень 2011
року, та довідку , згідно яких позивач
отримав заробітну плату за
використовані відгули. ( а.с. 188-191)

Отже, судова колегія погоджується з
висновками суду щодо відсутності
підстав для задоволення позову про
стягнення заробітної плати за відгули
у 2010-2011 роках.

Доводи апелянта, що він має право на
відгули та відповідно оплату за
практику у 2009 році нічим не
підтверджуються, оскільки відповідно
до наказу №120 від 16.06.2009 року,
директором Маріупольського міського
ліцею було призначено проведення
літньої науково-дослідної практики в с.
Павлополь з 29.06.2009 року по 03.07.2009 року
та з 05.07.2009 року по 09.07.2009 року.
Відповідно до п.3.4. вказаного наказу
призначено відповідальними за
охорону життя та здоров"я дітей під
час проведення практики працівників
КЗ «Маріупольського міського ліцею»,
проте позивача в цьому наказі не
зазначено. ( а.с.29)

Отже, встановивши, що позивач фактично
працював за межами постійного місця
роботи у 2010-2011роках 20 днів,суд стягнув
на користь ОСОБА_1 добові за цей період
у розмірі 600 гривень і обґрунтовано
відмовив у стягненні як заробітної
плати так і добових за 2009 рік за
недоведеністю.

Не заслуговують на увагу і доводи
позивача про виплату йому у подвійному
розмірі за час роботи у 4 вихідні дні
2009 року, оскільки згідно довідки № 379
від 09.12.2013 року позивач в період 2009-2011
роках за роботу у неробочі та дні в
період відпустки отримав 29,5 додаткові
вихідні дні, 22 з яких він використав, а
за 7,5 днів отримав грошову компенсацію
у подвійному розмірі у сумі 1284,2 грн. за
рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 22.02.2013 року. ( а.с. 21)

Переглядаючи судове рішення в частині
вимог оплати у надурочний час , судова
колегія виходить з наступного.

Практичні заняття вчителя під час
літної практики за своїм погодинним
обсягом, згідно табелю обліку
використання робочого часу за період
2009-2011 роки не перевищувало щотижневого
навантаження ОСОБА_1.(18 годин в 2010 році,
18,5 годин в 2011 році) і не передбачала
надурочні роботи. (а.с.14,32) Відповідно до
листа голови профсппілки
Маріупольського міського ліцею
позивач у 2009 році до участі у практиці
не залучався. В 2010-2011 роках ОСОБА_1
приймав участь у практиці в межах
встановленої тарифікації, в том числі
під час відпусток за своєю згодою, з
компенсацією відпрацьованого часу за
рахунок оплачених днів відпочинку та
до надурочний робіт не залучався.
Перебування учителів у літньому таборі
є їх бажанням і ініційовано для їх
відпочинку, отже не може вважатись
надурочною роботою. ( а.с. 46)

Позивачем докази відповідача не
спростовані, отже, судова колегія
погоджується з висновками суду щодо
відмови у задоволені і даних позовних
вимог.

За таких обставин, переглядаючи
справу в межах доводів апеляційної
скарги , судова колегія погоджується з
висновками суду щодо часткового
задоволення позову, а доводи
апеляційної скарги про порушення норм
матеріального права є безпідставними.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи, та є безумовною
підставою для скасування рішення у
справі не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
30 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції.

Судді