АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7603/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Самсонова В. В. Доповідач - Макаров
М.О. Категорія 39
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Макарова М.О.,

суддів: Болтунової Л.М., Тамакулової
В.О.,

при секретарі Завідоновій К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
16 липня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
про встановлення факту проживання
однією сім'єю, зміну черговості
спадкування та визнання права на
спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовом ОСОБА_3 посилаючись на
те, що з 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 вона
знаходилась у фактичних шлюбних
відносинах із ОСОБА_5, жила з ним разом
однією сім'єю, вела спільне
господарство, мала з ним спільний
бюджет, піклувались про нього.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, після його
смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2
частини будинку АДРЕСА_1, дачного
будинку АДРЕСА_2 та гараж АДРЕСА_3, а
спадкоємцем першої черги є син
померлого відповідач ОСОБА_3

Оскільки вона проживала із померлим
однією сім'єю не менше п'яти років до
часу відкриття спадщини та є
спадкоємцем четвертої черги, просила
встановити факт проживання однією
сім'єю, змінити черговість одержання
права на спадкування та надати їй право
на спадкування разом зі спадкоємцем
першої черги.

Рішенням Красногварідйського
районного суду м. Дніпропетровська від
16 липня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково та встановлено факт
проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01 січня
2004 року по березень 2012 року, а в решті
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення
яким задовольнити позов у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права та невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства й
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності та
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Зазначене рішення ухвалено з
додержанням вказаних вимог закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5
належить на праві приватної власності
домоволодіння АДРЕСА_1 по 1/2 частині
вказаного домоволодіння кожному з них,
на підставі Договору купівлі-продажу
житлового будинку від 21 грудня 2006 року,
який посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстрований в реєстрі за № 8202 (а.с.6).
Право власності на вищевказане
домоволодіння 26 лютого 2007 року було
зареєстроване за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в
Комунальному закладі
«Дніпропетровське МБТІ»
Дніпропетровської обласної ради за №
17253430 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер та після його
смерті відкрилася спадщина на належне
йому майно, зокрема й на 1/2 частину
будинку АДРЕСА_1.

Відповідач, ОСОБА_3, який є рідним сином
ОСОБА_5 є спадкоємцем першої черги
спадкування, який у встановлений
законом строк звернувся до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини.

Крім того, позивач також звернулася до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини від 04 вересня 2013
року, а 18 вересня 2013 року подала заяву
про припинення видачу свідоцтва про
право на спадщину іншим спадкоємцем, у
зв'язку з подачею нею позову до суду
(а.с. 23, 24)

Відповідно до ст. 1264 ЦК України особи,
які проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини, мають право на
спадкування за законом у четверту
чергу.

Згідно зі ст. 1259 ЦК України фізична
особа, яка є спадкоємцем за законом
наступних черг, може за рішенням суду
одержати право на спадкування разом із
спадкоємцями тієї черги, яка має право
на спадкування, за умови, що вона
протягом тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивач фактично
проживала зі спадкодавцем однією
сім'єю з 1995 року по березень 2012 року, а
відповідно до п.1 та 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України,
встановлено час спільного проживання з
01 січня 2004 року по березень 2012 року.

Крім того як вбачається з матеріалів
справи позивач з квітня 2012 року вже не
проживала зі спадкодавцем однією
сім'єю, а останній в цей період фактично
мешкав в садовому будинку АДРЕСА_2, а за
місцем свого проживання позивач та
померлий ОСОБА_5 проживали в різних
кімнатах та вони мали різні бюджети, а
також позивачка матеріально не
забезпечувала спадкодавця, а останній
не був у безпорадному стані через
похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво, а інших доказів на
підтвердження своїх позовних вимог,
відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
позивач суду не надала.

У зв'язку з чим колегія суддів вважає,
що відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив із того, що
підстави для визнання ОСОБА_2
спадкоємицею четвертої черги після
смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
та зміни черговості одержання права на
спадкування були відсутні, а тому
доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, про
те, що суд не вірно дав оцінку зібраним
по справі доказам та обставинам справи
є необгрунтованими, оскільки ці доводи
зводяться до переоцінки доказів.

Також доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються, і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що при розгляді справи,
судом першої інстанції були виконані
всі вимоги процесуального закону,
всебічно перевірено обставини, спір
вирішено у відповідності з нормами
матеріального права. Рішення є
обґрунтованим, з повним відображенням
обставин, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
правильними. Отже апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, протягом двадцяти днів
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
М.О. Макаров

Судді
Л.М. Болтунова

В.О. Тамакулова