Справа №
Провадження № 2/621/106/14
РІШЕННЯ

іменем України

09.10.2014 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської
області в складі:

головуючого судді
- Бережної Н.М.,

за участю секретаря -
Кошевої А.А.,

представників -
адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Змієві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення порядку
користування 1/3 частиною житлової
квартири, третя особа - Публічне
акціонерне товариство «Центренерго» в
особі відокремленого структурного
підрозділу Зміївської теплової
електричної станції,

встановив:

01.11.2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визначення порядку користування 1/3
частиною житлової квартири. ОСОБА_3
неодноразово уточнювала свій позов,
остаточно пред'явив його до ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, залучивши до участі у справі у
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету позову
- Публічне акціонерне товариство
«Центренерго» в особі відокремленого
структурного підрозділу Зміївської
теплової електричної станції. ОСОБА_3 в
уточненій позовній заяві просила
визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 шляхом виділення їй
в користування третю кімнату на плані
технічного паспорту, площею 10,4 кв. м, з
послідуючим розподілом особових
рахунків, в загальному користуванні
залишити кухню, площею 6,1 кв. м, ванну
кімнату, площею 3,1 кв. м, коридор, площею
10,1 кв. м, вбудовану комірчину (шкаф),
площею 1,8 кв. м, балкон, площею 2,5 кв. м; а
також зобов'язати Зміївську ТЕС
розділити особові рахунки для кожного
співвласника житлової квартири
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову ОСОБА_3
зазначила, що власниками в рівних
частинах квартири АДРЕСА_1, є вона,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/3 частині квартири
кожен. Вказана квартира розташована на
другому поверсі п'ятиповерхового
будинку і складається з трьох кімнат
житловою площею 34,7 кв. м, в т.ч.: перша
кімната на плані технічного паспорту -
площею 13,3 кв. м; друга - площею 11 кв. м;
третя кімната - площею 10,4 кв. м. Крім
того, в квартирі є кухня - площею 6,1 кв. м,
ванна кімната - 3,1 кв. м, коридор - 10,1 кв.
м, вбудована комірчина (шкаф) - площею 1,8
кв. м, балкон, площею 2,5 кв. м. Загальна
площа квартири складає 56,6 кв. м. На
даний час в квартирі мешкають лише
відповідачі по справі, оскільки, вони
не пускають позивача, мирно вирішити
питання неможливо, ОСОБА_3 не віддають
її речі. Шлюб між позивачем та
відповідачем ОСОБА_4 розірвано.
Оскільки діями відповідачів
порушуються права ОСОБА_3 на володіння
та розпорядження її власністю, а саме
частиною належної їй квартири, вона
змушена звернутися до суду із даним
позовом про визначення порядку
користування частиною вищезгаданої
квартири та розподіл особових
рахунків.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не
з'явилася, свої інтереси довірила
представляти адвокату ОСОБА_1, який у
судовому засіданні на задоволенні
позову наполягав, посилаючись на
обставини, викладені в ньому.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання
не з'явився, до суду надав заяву про
розгляд справи за його відсутності,
проти задоволення позову ОСОБА_3
заперечував в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не з'явився,
його інтереси представляла адвокат
ОСОБА_2, яка у судовому засіданні проти
позовних вимог ОСОБА_3 заперечувала,
вказуючи на те, що в кімнаті, яку
позивач просить виділити їй в
користування, з самого народження та по
теперішній час проживає їх син - ОСОБА_5,
там знаходяться його речі, меблі та
інше. Житлова площа спірної кімнати
складає 10,4 кв. м, що є менше, ніж
встановлена норма житлової площі у
розмірі 13,65 кв. м, отже, такий виділ буде
порушувати фактичний порядок
користування квартирою, який склався
ще з народження ОСОБА_5 Посилання
позивача на ст. ст. 47, 48, 50, 63, 103, 104 ЖК не
можуть бути застосовані в даному
випадку, оскільки регламентують
правовідносини з приводу державного
або комунального житлового фонду.
Квартира, відносно якої ОСОБА_3 просить
встановити порядок користування та
зобов'язати Зміївську ТЕС укласти
окремі договори на комунальні послуги -
є об'єктом спільної приватної
власності. Позивач не пропонує
варіантів порядку користування
квартирою для інших співвласників, а
лише зазначає про наявність трьох
кімнат в квартирі. Відповідно до
технічного паспорту на квартиру, одна з
кімнат є прохідною і виходить на
балкон, який позивач просить залишити в
загальному користуванні. Ані ОСОБА_4,
ані ОСОБА_5 не погоджують на виділ їм
цієї прохідної кімнати, оскільки у разі
задоволення позову судом, ОСОБА_3 буде
можливість ходити на балкон через
кімнату, яка може буде належати комусь
із відповідачів, що буде порушувати їх
права. Також адвокат ОСОБА_2 зазначала,
що для визначення порядку користування
квартирою необхідно провести
судово-будівельну експертизу, якою б
було визначено можливі варіанти
виділення кімнат квартири в
користування співвласникам, і, взагалі,
чи можливий такий виділ. Проте, ОСОБА_3
питання про проведення відповідної
експертизи не ставиться. Крім того,
позивачем у позовній заяві вказано в
якості третьої особи ОСБО Зміївська
ТЕС, яке не є юридичною особою. На
підставі викладеного, представник
ОСОБА_4, адвокат ОСОБА_2 вважала позов
ОСОБА_3 безпідставними, незаконними та
необґрунтованими, у зв'язку з чим
просила відмовити у їх задоволенні в
повному обсязі.

Представник третьої особи ОСОБА_6 до
суду не з'явилася, надала заяву про
розгляд справи за її відсутності, при
розгляді справи покладалася на розсуд
суду, а у разі задоволенні вимог ОСОБА_3
щодо розподілу особових рахунків,
просила розділити їх відповідно до
вимог чинного законодавства.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь
у справі, дослідивши матеріали справи,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, прийшов до
наступного висновку:

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, а саме довідкою КП
«Зміївське БТІ» від 23.10.2013 року № 3072,
копією технічного паспорту на
квартиру, копіями Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно та Витягу
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно, що квартира АДРЕСА_1,
належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
праві спільної часткової власності по
1/3 частини квартирі кожному /а.с. 8, 9-10, 93,
94/.

Сторони всі зареєстровані за адресою
АДРЕСА_1 - довідка КП «Комунальник» від
21.10.2013 року № 2770 /а.с. 12/.

Рішенням Зміївського районного суду
Харківської області від 27.02.2013 року
шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - розірвано
/а.с. 13/.

З відповіді начальника Зміївського РВ
ГУМВС України в Харківській області
від 11.10.2013 року вбачається, що ОСОБА_4
чинить перешкоди ОСОБА_3 у користуванні
належною їй частиною квартири АДРЕСА_1,
не віддає її речі, не впускає до
квартири, однак, в діях ОСОБА_4 відсутні
ознаки кримінального правопорушення, а
ОСОБА_3 роз'яснено її право звернутися
до суду і порядку цивільного
судочинства /а.с. 11/.

Оскільки порушуються права ОСОБА_3 як
власника вказаної вище квартири,
остання вимушена звернутися до суду із
даним позовом.

Спірні правовідносини стосуються
трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1. Як
вбачається з копії технічного паспорту
на вказану квартиру, загальна її площа
становить 56,6 кв. м, з яких житлова площа
- 34,7 кв. м. Вказана квартира розташована
на другому поверсі п'ятиповерхового
будинку і складається з трьох кімнат:
перша кімната на плані технічного
паспорту - площею 13,3 кв. м; друга - площею
11 кв. м; третя кімната - площею 10,4 кв. м.
Крім того, в квартирі є кухня - площею 6,1
кв. м, ванна кімната - 3,1 кв. м, коридор -
10,1 кв. м, вбудована комірчина (шкаф) -
площею 1,8 кв. м, балкон, площею 2,5 кв. м
/а.с. 9-10/.

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по суті пред'явлених
ОСОБА_3 вимог щодо визначення порядку
користування частиною квартири
пояснень не надавали, лише вказували на
те, що позивач дійсно є співвласницею
квартири, до розірвання шлюбу ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 жили мирно, позивач проводила
ремонт в квартирі, їх син - ОСОБА_5
займав саму маленьку кімнату, потім
стосунки між подружжям стали
погіршуватися, після розлучення ОСОБА_4
вигнав ОСОБА_3 з квартири, не віддає її
речі та всіляко чинить перешкоди
позивачу у користуванні квартирою.

Відповідно до ст. 356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Відповідно до ст. 150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності квартиру, користуються нею
для особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд.

Із правил ст. 358 ЦК України також
випливає, що кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Як встановлено, між співвласниками
домовленості щодо користування і
володіння спільною частковою
власністю не досягнуто.

Враховуючи, що сторонам по справі
кожному з них належить по 1/3 частині
спірної квартири, житлова площа якої
становить 34,7 кв. м, отже кожному з
співвласників припадає по 11,6 кв. м.

Позивач просить встановити порядок
користування житловою квартирою
АДРЕСА_1 шляхом виділення їй у
користування житлової кімнати, площею
10,4 кв. м, в загальному користуванні
залишити кухню, площею 6,1 кв. м, ванну
кімнату, площею 3,1 кв. м, коридор, площею
10,1 кв. м, вбудовану комірчину (шкаф),
площею 1,8 кв. м, балкон, площею 2,5 кв. м.
При цьому, ОСОБА_3 не зазначає які
кімнати виділити у користування
відповідачам. ОСОБА_4 та ОСОБА_5
заперечували проти позову в повному
обсязі.

Отже, розподіл квартири, який пропонує
ОСОБА_3 суттєво погіршить умови
проживання сторін по справі, оскільки
площа двох кімнат квартири є меншою, а
площа третьої кімнати, навпаки більшою,
ніж припадає на долю кожного
співвласника, що є суттєвим порушенням
їх прав.

Крім того, відповідно до п. 18 Постанови
Пленуму Верховного суду України від
04.10.1991 року № 7 «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок» порушуючи
справу даної категорії, суддя
зобов'язаний згідно з вимогами ст. 143
ЦПК України, з метою забезпечення її
своєчасного і правильного розгляду,
провести всі необхідні для цього
підготовчі дії, зокрема, відповідно до
заявлених вимог запропонувати
сторонам подати або за їх клопотанням
витребувати документи (дані), зокрема,
висновки технічної експертизи щодо
можливих варіантів поділу будинку в
натурі або встановлення порядку
користування ним відповідно до
належних співвласникам часток, а у
необхідних випадках - органів
державного архітектурно-будівельного
контролю, пожежної і санітарної
інспекції про допустимість пов'язаних
з цим переобладнань.

Так, представник позивача, адвокат
ОСОБА_1 письмовою заявою відмовився від
проведення судово-будівельної
експертизи з метою встановлення
можливих варіантів встановлення
порядку користування кімнатами
квартири між співвласниками.

Будь-яких інших доказів, в порушення ст.
60 ЦПК України, в обґрунтування позову
ані ОСОБА_3, ані її представником,
адвокатом ОСОБА_1, суду не було надано.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку про необхідність відмовити
ОСОБА_3 у задоволенні її позову про
визначення порядку користування 1/3
частиною житлової квартири.

Враховуючи, що у задоволенні вимог щодо
визначення порядку користування 1/3
частиною житлової квартири було
відмовлено, позовні вимоги щодо
розподілу особових рахунків також не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 356, 358 ЦК України, ст. 150
ЖК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визначення порядку
користування 1/3 частиною житлової
квартири, третя особа - Публічне
акціонерне товариство «Центренерго» в
особі відокремленого структурного
підрозділу Зміївської теплової
електричної станції - відмовити в
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд Харківської
області шляхом подання апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: