У Х В А Л А

Іменем України

22 вересня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Мацунича М.В., Куштана Б.П.

при секретарі - Савариній Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Хустського районного суду від
28 травня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
про стягнення відсотків та
відшкодування матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про
стягнення відсотків та відшкодування
матеріальної шкоди, мотивувавши свої
вимоги тим, що 19 червня 2013 року Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільний і кримінальних справ залишив
в силі рішення Хустського районного
суду від 02.10.2012 року, яким стягнуто з ПАТ
« Райффайзен Банк Аваль» на його
користь суму вкладу з врахуванням пені
та 2 % річних , а всього 376 доларів США 20
центів. Дана сума була нарахована судом
станом на день звернення до суду, а саме
31.10.2011 року і виплачена лише 10 вересня
2013 року. У зв'язку з судовими процесами
та несвоєчасною виплатою належних йому
грошових коштів, відповідач
користувався його грошима , а тому
повинен виплатити йому відсотки та
пеню по день фактичного розрахунку.
Крім того, позивач вказував, що ним були
витрачені власні кошти за надання
правової допомоги у складанні позовної
заяви, апеляційної та касаційної
скарги, на оплату судового збору та
поштові пересилки на загальну суму 1182,50
грн., які підлягають стягненню з
відповідача. Також вважав, що крім
матеріальної шкоди йому завдано і
моральну шкоду, яка полягає у нервовому
напруженні , погіршенні стану здоров'я.
А тому просив стягнути моральну шкоду в
розмірі 3500 грн.

Заочним рішенням Хустського районного
суду від 28 травня 2014 року вищевказаний
позов задоволено частково, а саме:
стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
в особі Закарпатської обласної
дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 112,5
доларів США та 2 відсотка річних в
розмірі 11,7 доларів США , а всього 124
доларів 20 центів США. В задоволенні
решти вимог відмовлено.

Позивач оскаржив це рішення в частині
відмови в задоволенні позовних вимог,
порушив питання про його скасування в
цій частині та ухвалення нового про
задоволення його позовних вимог в
повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована
невідповідністю висновків суду
обставинам справи.

В судовому засіданні апелянт скаргу з
наведених підстав підтримав.

Представник ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» вважав, що підстав для
задоволення скарги немає.

Заслухавши сторін та дослідивши
матеріали справи колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
вимоги позивача про стягнення з
відповідача на його користь судових
витрат не підлягають задоволенню,
оскільки ОСОБА_1 з такою заявою до суду
не звертався, а вимога щодо стягнення
моральної шкоди не є обґрунтованою та
не доведена належними та допустимими
доказами.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
тверджень апелянта про те, що справа, по
якій позивач просив стягнути витрати
на правову допомогу пов'язана з даною
справою; також вказує, що доказом того,
що через тривалий розгляд справи
погіршився стан його здоров'я є
епікризи з обласної алергологічної
лікарні, де він проходив лікування.

Однак, з вказаними доводами погодитись
не можна на підставі наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Хустського районного суду від
2 жовтня 2012 року стягнуто з ПАТ «
Райффайзен Банк Аваль» на о користь
позивача суму вкладу з врахуванням
пені та 2 % річних , а всього 376 доларів
США 20 центів.. Дана сума була нарахована
судом станом на день звернення до суду ,
а саме 31.10.2011 року і виплачена
відповідачем 10 вересня 2013 року, що
стверджується оглянутим в судовому
засіданні банківським документом.

Посилання апелянта на те, що справа, по
якій позивач просив стягнути витрати
на правову допомогу пов'язана з даною
справою, не приймається до уваги на
підставі наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України
суд, що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які беруть участь у справі, чи з
власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення, якщо судом не вирішено питання
про судові витрати.

У зв'язку з цим, питання про судові
витрати не можуть вирішуватись іншим
судом або шляхом пред'явлення позову в
іншій справі.

Щодо стягнення моральної шкоди,то слід
зазначити наступне.

Відповідно до ст.611 у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

В даному випадку між сторонами виникли
договірні правовідносини. В укладеному
договорі № від 12 травня 2005 року не
передбачено відшкодування моральної
шкоди в разі порушення його умов. Так
само як це не передбачено
законодавством щодо банківської
діяльності.

На підставі викладеного, колегія
суддів прийшла погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення заявленого позову,
оскільки такий є обґрунтованим.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, підстав для його зміни
чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України,
судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Хустського районного
суду від 28 травня 2014 року по даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді :