Номер провадження: 22-ц/785/6957/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Комаровської Н.В.,
Короткова В.Д.

з участю секретаря - Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Комунального підприємства
«Теплопостачання міста Одеси» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 10 червня 2014 року, -

встановила:

У березні 2014 року КП «Теплопостачання
м. Одеси» звернулось до суду з позовом
про стягнення заборгованості і в
обґрунтування позовних вимог
посилалось на те, що КП
«Теплопостачання міста Одеси»
забезпечує тепловою енергією квартиру
АДРЕСА_1, в якій мешкає відповідач.

Відповідач, порушує вимоги ст.ст. 68, 162
Житлового кодексу України, п. 30 «Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення»,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України № 630 від 21.07.2005 р. за №
630, згідно до яких мешканці зобов'язані
проводити оплату за надану їм теплову
енергію щомісячно.

Внаслідок невиконання відповідачем
своїх зобов'язань по сплаті послуг по
теплопостачанню станом на 01.03.2014 року
виникла заборгованість за теплову
енергію у розмірі 7592,28 гривні 28
копійок.

Позивач просив стягнути на його
користь з відповідача 7592 грн.28 коп.
заборгованості та витрати по сплаті
судового збору в сумі 243 грн. 60 копійок.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, просив
задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позову,посилаючись на те,що
заборгованості не має , він сплачує за
постачання теплової енергії
відповідно до зробленого ним
розрахунку та за фактично надані
позивачем послуги.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 10 червня 2014 року позов
Комунального підприємства
«Теплопостачання міста Одеси»
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, який проживає за
адресою: АДРЕСА_1 заборгованість за
теплову енергію в сумі 7592,28 гривні 28
копійок, на користь Комунального
підприємства «Теплопостачання міста
Одеси».

Стягнуто з ОСОБА_2, який проживає за
адресою: АДРЕСА_1 судові витрати в сумі
243 гривні 60 копійок на користь
Комунального підприємства
«Теплопостачання міста Одеси».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши докази у справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню , а рішення суду
першої інстанції зміні з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції задовольняючи
позов виходив з того,що відповідач
користуючись послугами КП
«Теплопостачання міста Одеса»
несвоєчасно та не в повному обсязі
сплачує комунальні послуги за
опалення квартири ,тому стягнув
заборгованість за період з 01.11.2006 року
по 01.03.2014 року.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції повністю погодитися не
можна.

З матеріалів справи вбачається , що
позивач КП «Теплопостачання міста
Одеси» створено з метою здійснення
виробничо- технічної діяльності,
спрямованої на надійне та безперебійне
забезпечення споживачів тепловою
енергією.

Відповідач ОСОБА_2 з членами родини,
всього у кількості 4 осіб, проживає за
адресою: АДРЕСА_1., що підтверджується
довідкою (а.с.5).

25.10.2008 року між сторонами був укладений
типовий договір про надання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води (а.с.15-16) та
позивач забезпечує тепловою енергією
квартиру АДРЕСА_1, в якій мешкає ОСОБА_2

Суд першої інстанції вірно,посилаючись
на вимоги ст.ст. 68, 162 ЖК України , п.5 ч.3
ст.20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», п. 30,
«Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення», затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005р. № 630, встановив обов'язок
відповідача здійснювати оплату за
надану йому теплову енергію щомісячно.

Відповідно до п.20 постанови Кабінету
Міністрів України від21.07.2005 р. №630 «Про
затвердження Правил надання послуг з
централізованого опалення,постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового про
надання послуг з централізованого
опалення,постачання холодної та
гарячої води і водовідведення»
зазначено, що плата за надані послуги
вноситься споживачем відповідно до
показань засобів обліку води і
теплової енергії або затверджених
нормативів (норм) споживання на
підставі платіжного документа
(розрахункової книжки, платіжної
квитанції тощо) або відповідно до умов
договору на встановлення засобів
обліку.

Виходячи з розрахунку заборгованості ,
відповідачем оплату за теплову
енергію здійснювалося не в повному
обсязі та на власний розсуд , виходячи з
методики ,яку застосував відповідач
за власною ініціативою.

Відповідно з пояснень відповідача
наданих ним в суді під час розгляду
апеляційної скарги , колегією суддів
встановлено,що в квартирі в якій
мешкає відповідач прилади обліку
теплової енергії не встановлювалися та
їх немає взагалі , відповідач при
визначенні розміру послуг за теплову
енергію виходив з загальної методики,
яку йому відомо з підручників .

За таких підстав , судом першої
інстанції вірно встановлено
правомірність нарахування позивачем
відповідачу плати за послуги по
наданню теплової енергії виходячи з
розрахунку опалювальної площі
квартири (69.1 кв.м.) та встановлених
тарифів на послуги .

Проте визначаючи розмір
заборгованості за надані позивачем
послуги по сплаті за централізоване
опалення квартири ,суд першої
інстанції помилково стягнув
заборгованість понад строку позовної
давності ,на застосування якого
наполягав відповідач в суді першої
інстанції.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Статтею 264 ЦК України, передбачено
переривання перебігу позовної
давності.

Суд першої інстанції помилково
застосував вимоги ст. 264 ЦК України ,
посилаючись на те,що перебіг позовної
давності, відповідно до ст. 264 ЦК, було
перервано кожного разу, щойно
відповідач оплачував вищевказані суми
на рахунок своєї заборгованості ,
проте відповідач не визнавав
заборгованість та сплачував постійно
комунальні платежі у розмірі що
відповідали поточному періоду платежу
та на власний розсуд відповідача за
фактичну ,на думку відповідача,
спожиту теплову енергію, що підтвердив
відповідач в суді апеляційної
інстанції та узгоджується з наявними у
справі квитанціями про сплату
комунальних послуг (а.с.58-67),
розрахунком заборгованості ( а.с.4) ,
тому підстав застосування вимог ст. 264
ЦК України не має.

Крім того суд першої інстанції ,
стягуючи заборгованість за період з
01.11.2006 року не звернув уваги , що станом
на 01.11.2006 року вже існувала
заборгованість на суму 1825,08 грн. , при
цьому період за який виникла така
заборгованість та її обґрунтування
матеріали справи не містять .

За таких підстав , колегія суддів
вважає, що заборгованість за
комунальні послуги по опаленню
квартири підлягають стягненню в межах
трирічного строку , за три роки до дати
звернення позивача з позовом до суду
тобто з 01.03.2011 року .

З врахуванням того,що з 01.03.2011 року
,відповідач частково сплачував
комунальні послуги ,станом на 01.03.2014
року утворилася заборгованість у
розмірі 4562 грн. 66 коп., яка підлягає
стягненню з відповідача .

За таких підстав, відповідно до п.3 ч.1
ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга
ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню , а рішення суду зміні в
частині розміру стягнутої судом
першої інстанції заборгованості .

Керуючись ст.ст. 303, п.3 ч.1 ст.307, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 10 червня 2014 року
змінити ,зменшивши розмір
заборгованості за теплову енергію до
4562 грн. 66 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.А. Калараш

В.Д. Коротков

Н.В.
Комаровська