Справа № 286/2059/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської
області в складі:

головуючого судді Смиковська Л. О.

з секретарем Деменчук О. Г.,

представником відповідача
Невмержицьким П.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Овручі справу за
позовом ОСОБА_2 до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Нове
життя» про виділення пайового майна , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача та просить постановити
рішення, згідно якого просить
відповідачу виділити йому корови та
молодняк великої рогатої худоби в
кількості та вагою, що підлягала
розпаюванню між співвласниками станом
на 01.04.2001 року на загальну суму 15063 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що він є
власником Свідоцтва про право
власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства (майнового сертифікату)
серії ЖИ-6 №331995 виданого Шоломківською
сільською радою 01.04.2011 року. Згідно
сертифікату має право на майно
пайового фонду КСП «Нове життя» (СТОВ
Нове життя»). Реалізувавши своє право і
прийнявши рішення про виділення майна
натурою, він до цього часу не отримав
майна від відповідача, а тому змушений
звернутися із захистом порушених прав
до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився,
але надіслав клопотання про розгляд
справи у його відсутність. Позовні
вимоги підтримує в повному обсязі. У
судовому засіданні 23.06.2014 року позивач
позов підтримав з підстав викладених у
позовній заяві (а.с.61-62).

Представник відповідача, щодо
задоволення позову заперечує з тих
підстав, що позивачем не дотримано
порядку виділення пайового майна.
Позивач повинен був звернутися із
заявою в комісію з врегулювання
майнових відносин, що діє при сільській
раді. Комісія скликає загальні збори
співвласників, які приймають рішення
про виділення пайового майна згідно
затвердженої структури пайового фонду.
Прийняте одноособове рішення про
виділення корів та молодняка великої
рогатої худоби в кількості 19 голів на
загальну суму 15063 грн. є нікчемне,
оскільки не відповідає законодавству.
Майновий сертифікат позивача не
відповідає встановленій КМ України
формі, в частині конкретизації майна, а
саме: основне стадо і робоча худоба - 4949
грн.; оборотні засоби - 13896 грн., оскільки
це є виключна прерогатива загальних
зборів співвласників на підставі
існуючої структури розподілу пайового
фонду КСП «Нове життя». Сільська рада,
яка видає сертифікати, не могла видати
сертифікат із вказівкою на певне майно,
дана дописка здійснена іншим шрифтом.
Стосовно практики викладеної в
протоколах №2 від 03.03.2011 року (а.с.21-22) та
протоколу №1 від 08.10.2010 року (а.с.10-16)
коментувати відмовився, при цьому
зазначив, що на той час в СТОВ «Нове
життя» працював позивач і він складав
дані протоколи. Також зазначив, що на
сьогоднішній день СТОВ «Нове життя»
викуплено 34,7% майнових сертифікатів у
співвласників майнових паїв.

Витребувані судом документи
представник відповідача не надав, при
цьому пояснив, що витребувана
інформація та документи на
підприємстві відсутні.

Суд вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача та
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази встановив наступне.

У відповідності до свідоцтва про право
власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства серії ЖИ-6 №331995 (а.с.3)
ОСОБА_2 має право на пайовий фонд майна
колективного сільськогосподарського
підприємства «Нове Життя» відповідно
до списку осіб, які мають право на
майновий пай, затвердженого зборами
співвласників 04.06.2001 року. Загальна
вартість майна пайового фонду
підприємства на 01.04.2001 року становить
2607137 гривень, частка ОСОБА_2 визначена в
розмірі 18844 гривень, в т.ч.: основне
стадо і робоча худоба - 4949 грн.; оборотні
засоби - 13896 грн.

Із протоколу №2 (а.с.4-9) вбачається, що
04.06.2001 року відбулися збори
співвласників майнових та земельних
часток (паїв) СТОВ «Нове життя» де
вирішувалися питання згідно порядку
денного зазначеного в даному
протоколі.

Згідно даного протоколу було
затверджено структуру та план
розподілу пайового фонду.

Було прийнято рішення рекомендувати
всім пайовикам звернутись до
підприємства - правонаступника і
отримати належне їм майно. Затвердили
перелік майна соціальної сфери,
перелік майна, що не підлягає паюванню
та перелік майна пайового фонду,
резервного фонду. Вирішили затвердити
договір про спільне володіння,
користування і розпорядження майном,
що знаходиться в спільній частковій
власності.

У відповідності до акту інвентаризації
майна пайового фонду СТОВ «Нове життя»
від 28.09.2010 року (а.с.17-19) уточнено
структуру пайового фонду складають:
будівлі і споруди - 59,24% майнового фонду;
техніка - 12,11%; основне стадо і робоча
худоба - 4,72% в тому числі корови - 4,6% та
коні робочі - 0,12%; оборотні засоби - 13,24% в
тому числі молодняк ВРХ - 9,75%, сад - 0,2%,
інше обладнання - 3,29 %.

Як вбачається із договору позики від
07.04.2011 року (а.с.25-26) співвласники в особі
уповноваженого ними протоколом зборів
№1 від 22.03.2001 року ОСОБА_4 передали, а
СТОВ «Нове життя» прийняло майно, що
підлягає розпаюванню згідно акту
прийнання - передачі. Таким чином, СТОВ
«Нове життя» є користувачем майна
пайового фонду.

Згідно рішення власника (а.с.20) ОСОБА_2
одноособово прийняв рішення про
виділення йому корови та молодняк
великої рогатої худоби в кількості 19
голів загальною вагою не менше 5722
кілограми на загальну суму 15063 грн. Як
зазначив позивач і у судовому
засіданні, і - в позовній заяві при
прийнятті такого рішення він керувався
практикою яка існує в СТОВ «Нове
життя», при цьому на підтвердження
надав протокол №1 від 03.03.2011 року
(а.с.21-22), протокол №3 від 06.04.2011 року
(а.с.23-24), протокол №2 від 03.03.2011 року
(а.с.86-88).

В силу ст.1 Закону України «Про
колективне сільськогосподарське
підприємство», колективне
сільськогосподарське підприємство є
добровільним об'єднанням громадян у
самостійне підприємство для спільного
виробництва сільськогосподарської
продукції та товарів і діє на засадах
підприємництва та самоврядування.

Згідно ст.7 даного Закону об'єктами
права колективної власності
підприємства є земля, інші основні та
оборотні засоби виробництва, грошові
та майнові внески його членів,
вироблена ними продукція, одержані
доходи, майно, придбане на законних
підставах. Об'єктами права власності
підприємства є також частки у майні та
прибутках міжгосподарських
підприємств та об'єднань, учасником
яких є підприємство.

Майно у підприємстві належить на праві
спільної часткової власності його
членам.

Суб'єктом права власності у
підприємстві є підприємство як
юридична особа, а його члени - в частині
майна, яку вони одержують при виході з
підприємства.

Як вбачається із ч.2 та ч.2 ст.9 Закону пай
є власністю члена підприємства. Право
розпоряджатися своїм паєм за власним
розсудом член підприємства набуває
після припинення членства в
підприємстві. Пай може успадковуватися
відповідно до цивільного
законодавства України та статуту
підприємства.

У разі виходу з підприємства його члени
мають право на пай натурою, грішми або
цінними паперами відповідно до розміру
та структури пайового фонду або в
іншій, за згодою сторін.

У відповідності до ч.1, ч.7 ст.31 Закону
ліквідація та реорганізація (злиття,
приєднання, поділ, виділення,
перетворення) підприємства
провадяться за рішенням загальних
зборів (зборів уповноважених) його
членів або за рішенням суду. У разі
реорганізації підприємства паї його
членам або їх спадкоємцям видаються
правонаступниками цього підприємства
за рахунок майна, яке було віднесене до
складу пайового фонду підприємства на
дату його реорганізації і передане на
баланс правонаступникам.

Відповідно до ст.104 ЦК України юридична
особа припиняється в результаті
передання всього свого майна, прав та
обов'язків іншим юридичним особам -
правонаступникам (злиття, приєднання,
поділу, перетворення) або в результаті
ліквідації.

Статтею 108 ЦК України передбачено, що
перетворення юридичної особи є зміна
її організаційно-правової форми. У разі
перетворення до нової юридичної особи
переходять усе майно, усі права та
обов'язки попередньої юридичної особи.

У відповідності до п.10, п.13, п.15, п.17 та п.18
Наказу Міністерства аграрної політики
України №63 від 17.03.2001 року «Про
затвердження Порядку оформлення
правонаступництва за зобов'язаннями
реорганізованих колективних
сільськогосподарських підприємств»,
що діяв на момент реорганізації КСП
«Нове життя» та втратив чинність
згідно з наказом №253 від 11.04.2013 року, при
перетворенні КСП в інше підприємство,
яке щойно виникло, переходять всі
майнові права та обов'язки
реорганізованого КСП. При
реорганізації КСП всі його члени
припиняють членство в ньому і
відповідно до чинного законодавства
мають право на отримання майнового паю.
Майно на загальну суму невитребуваних
паїв (майнові паї членів КСП, які не
прийняли жодного із зазначених у
пункті 14 рішень) залишається на балансі
юридичних осіб - правонаступників,
створених у процесі реорганізації КСП,
разом із кредиторською заборгованістю
перед співвласниками, які не отримали
своїх майнових паїв у натурі в процесі
вирішення майнових питань. Обсяг
правонаступництва визначається за
передавальним (роздільним) актом
(балансом), складеним на дату
реорганізації КСП і затвердженим вищим
органом управління КСП, який може бути
уточнений на дату врегулювання
майнових відносин у частині боргових
зобов'язань підприємства і
затверджений загальними зборами
співвласників або іншим уповноваженим
органом. Разом з установчими
документами
підприємства-правонаступника
роздільний (передавальний) баланс є
правовою підставою для встановлення
наявності та обсягів
правонаступництва за майновими
правами та обов'язками КСП. До
статутних фондів
підприємств-правонаступників КСП
передається майно лише в частині,
вартість якої дорівнює сукупній
вартості майнових паїв членів КСП -
засновників такої юридичної
особи-правонаступника.

Як вбачається із п.1 протоколу №2 від
04.06.2001 року (а.с.4-9) рекомендували всім
пайовикам звернутися до підприємства -
правонаступника і отримати належне їм
майно.

У п. 1.2 Статуту СТОВ «Нове життя»,
зареєстрованого 21.09.2012 року (а.с.91-97)
вбачається, що товариство є
правонаступником КСП «Нове життя».

Таким чином, до СТОВ «Нове життя»
перейшли всі права та обов'язки КСП
«Нове життя», в тому числі і обов'язок
про виділення ОСОБА_2 за його заявою,
його майнового паю.

Порядок виділення майнового паю
врегульовано, зокрема, Законом України
«Про колективне сільськогосподарське
підприємство» від 14 лютого 1992 року та
Порядком розподілу та використання
майна реорганізованих колективних
сільськогосподарських підприємств,
затвердженого наказом Міністерства
аграрної політики України від 14
березня 2001 р. N 62. Однак даний Наказ
втратив чинність згідно з наказом
Міністерства аграрної політики та
продовольства України від 11 квітня 2013
року N 253.

Окрім того, наказом Міністерства
аграрної політики №315 від 20.05.2008 року
затверджено Рекомендації щодо порядку
здійснення права спільної часткової
власності власниками майнових паїв
колишніх колективних
сільськогосподарських підприємств.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України
"Про колективне сільськогосподарське
підприємство" від 14 лютого 1992 р. N 2114-XII
майно колективного підприємства
належить його членам на праві спільної
часткової власності. На підставі ст. 9
зазначеного Закону право
розпоряджатися своїм паєм член
підприємства набуває після припинення
членства в підприємстві. У разі виходу
з підприємства його члени мають право
на пай натурою, грішми або цінними
паперами відповідно до розміру та
структури пайового фонду або в іншій,
за згодою сторін, формі.

Як зазначено в ст.23 Закону вищим
органом самоврядування колективного
підприємства є загальні збори його
членів або збори уповноважених. У
період між зборами справами
підприємства управляє правління.
Повноваження загальних зборів і
правління визначаються статутом
підприємства.

Відповідно до пункту 4 Рекомендацій
щодо порядку здійснення права спільної
часткової власності власниками
майнових паїв колишніх колективних
сільськогосподарських підприємств,
співвласник, який виявив бажання
отримати в натурі належну йому частку
майна, що перебуває у спільній
частковій власності, подає
уповноваженій особі, а у разі її
відсутності - зборам співвласників
відповідну заяву. Частка з майна, що
перебуває у спільній частковій
власності, виділяється її співвласнику
в натурі у розмірі, еквівалентному
вартості частки, визначеної договором
про порядок володіння та користування
майном. Для виділення спільної частки в
натурі співвласник може об'єднати свою
частку з частками інших співвласників,
які виявили бажанні отримати їх у
натурі. Якщо виділення в натурі частки
з майна, що перебуває у спільній
частковій власності, є неможливе
(неподільна річ), співвласник, який
виявив бажання отримати її в натурі,
має право на одержання від інших
співвласників матеріальної, у тому
числі грошової, компенсації вартості
його частки.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач не звертався до відповідача із
заявою про виділення йому майнового
паю в натурі. Подане позивачем
оголошення в районну газету про
скликання позачергових загальних
зборів співвласника майнових та
земельних часток (паїв) (а.с.45) суд не
вважає заявою про виділення майнового
паю, оскільки законодавством не
передбачено як альтернативу подачі
заяви - оголошення в пресу.

Враховуючи те, що Порядок розподілу та
використання майна реорганізованих
колективних сільськогосподарських
підприємств, затверджений наказом
Міністерства аграрної політики
України від 14 березня 2001 р. N 62 втратив
чинність та на даний час відсутній
інший спеціальний нормативно правовий
акт, направлений на врегулювання
порядку виділення членам
реорганізованого
сільськогосподарського підприємства
майна, суд вважає, що питання щодо
виділення майнового паю в натурі,
способу такого виділення, визначення
конкретного майна, яке передається
власнику майнового паю, відноситься до
виключної компетенції зборів
співвласників з метою не порушення
прав інших співвласників. Спірні
питання щодо розподілу майна між
співвласниками вирішуються в судовому
порядку.

Що стосується прийнятого позивачем
індивідуального рішення про виділення
йому певного майна та протоколів, які
він надав на підтвердження практики
виділення пайового майна у СТОВ «Нове
життя» то суд не бере їх до уваги,
оскільки вони не відповідають вимогам
законодавства. Інших доказів суду не
надано.

Відповідно до ч.1 ст.60ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
кодексу

Окрім того, суд зазначає, що свідоцтво
про право власності на майновий пай
члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майновий сертифікат) не посвідчує і не
може посвідчувати право ОСОБА_2 на
вказане ним у позовній заяві
індивідуально визначене майно. Таке
Свідоцтво свідчить лише про наявність
у ОСОБА_2 права власності на майновий
пай члена КСП.

Згідно з п.2 Методики уточнення складу і
вартості пайових фондів майна членів
колективних сільськогосподарських
підприємств, у тому числі
реорганізованих, затвердженої
постановою КМ України від 28.02.2001 р. №177,
майновий пай - частка майна члена
підприємства у пайовому фонді,
виражена у грошовій формі та у
відсотках розміру пайового фонду.

Отже, право власності на майновий пай
не тотожне праву власності на
конкретне майно, яке входить до
пайового фонду КСП.

Таким чином, оскільки питання про виділ
в натурі вказаного у позовній заяві
індивідуально визначеного майна не
вирішувалося зборами співвласників, то
наявність у ОСОБА_2 Свідоцтва про право
власності на майновий пай члена КСП
(майнового сертифікату) не посвідчує
його право власності на конкретне
майно, яке є предметом позову.

На підставі вище викладеного, у
задоволенні позову слід відмовити.

Позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.10,11,57,58,59,60,179,209,212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Нове
життя» про виділення пайового майна
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана через Овруцький районний суд в
апеляційний суд Житомирської області
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення виготовлено 08.10.2014
року.

Суддя: Л. О. Смиковська