Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"16" жовтня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Іванченко А. М., при секретарі Меляник
К.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням ,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,
посилаючись на те, що йому на праві
власності належить будинок АДРЕСА_1. В
будинку зареєстровані ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, однак у зазначеному будинку не
мешкають з 2003 року. Місце мешкання їх
не відомо. Відповідачі комунальні
послуги не сплачують, в будинку також
відсутні їх особисті речі. За
одинадцять років відповідачі не
цікавляться станом будинку, не
виконують жодних робіт щодо його
утримання та не заявляють вимог щодо
вселення в нього. Фактично останні
добровільно відмовились від
користування вказаного жилого
приміщення. Позивач змушений нести
всі витрати на утримання будинку із
рахунку двох трьох осіб, хоча
відповідачі лише формально в ньому
зареєстровані. На підставі позивач був
змушений звернутися до суду з даним
позовом, просив визнати ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням у
домоволодінні АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
підтримав позовну заяву, доводи
викладені в ній підтвердив. Додав
наступне. З відповідачкою ОСОБА_2 він
одружився у 1971 році. Від шлюбу
народився син ОСОБА_6, який помер у
ІНФОРМАЦІЯ_7 та дочка ОСОБА_3, яка є
відповідачкою по справі. Будинок
АДРЕСА_1 належав йому. З жінкою почав
сваритися у 1999 році, згодом, у 2000 році
пішов з дому. Відповідачки ОСОБА_2 та
ОСОБА_3В в домі не мешкають протягом
десяти років. Місце їх теперішнього
мешкання не відомо. Шлюб з ОСОБА_2
розірвали у 2006 році. Зараз будинок
знаходиться у покинутому стані,
частково розруйнований. Двері в
будинку не зачинені, речей в домі нема
ніяких, проводка обідрана. Де зараз
мешкає дочка та колишня дружина йому не
відомо. Сам позивач до будинку
навідується раз на пів роки. Просив
задовольнити позов та визнати ОСОБА_2
та ОСОБА_3 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням у
домоволодінні АДРЕСА_1.

Відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
судове засідання не з'явилися з
невідомих суду причин, про час і місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Згідно ст.. 224 ЦПК України у разі неявки
в судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки
визнані неповноважними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Суд, вислухавши позивача та свідків
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, дослідивши позовну
заяву та додатки, дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 28.03.2014 року ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, належить будинок АДРЕСА_1.
ОСОБА_1 вказаний будинок залишився у
спадок після смерті його матері ОСОБА_9,
яка померла у ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.5-11).

Згідно акту від 04.07.2014 року, складного
КСН «Азокольцо» м. Маріуполя
встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно
зареєстровані в будинку АДРЕСА_1, однак
з 2003 року по теперішній час в будинку
не мешкають. Вказане домоволодіння для
житла не придатне, земельна ділянка
знаходиться у покинутому стані. (а.с.2).

Згідно до довідок від 04.09.2012 №772 та від
02.07.2014 року №279 встановлено, що ОСОБА_2
та ОСОБА_3 в буд. АДРЕСА_1 зареєстровані,
однак в зазначеному будинку не
мешкають з 2003 року по теперішній час.
(а.с.27,28)

Свідок ОСОБА_11, який мешкає в АДРЕСА_2
по сусідству з будинком АДРЕСА_1 в
судовому засіданні пояснив наступне. В
будинку АДРЕСА_1 мешкали батьки
позивача. Згодом в зазначеному будинку
мешкав позивач з жінкою та дітьми.
Позивач пішов з дому у 2000 році. Його
жінка почали пиячити, та згодом також
пішла з дому. Протягом десяти років
будинок стоїть покинутий, світло
відключено, немає води. Особи без
постійного місця мешкання в ньому все
розкрали, вхідні двері відкриті, речей
нічиїх в будинку немає.

Свідок ОСОБА_12 яка мешкає по сусідству
з будинком АДРЕСА_1, в судовому
засіданні пояснила, що в зазначеному
будинку протягом 10 років вже ніхто не
мешкає. Від будинку залишилися лише
стіни та дах. Часто бачить в ньому осіб
без постійного місця мешкання, які
потроху розбирають прибудови біля
будинку.

Статтями 317, 319, 321, 391 ЦК України
закріплено, що власник володіє,
користується та розпоряджується своїм
майном на свій власний розсуд. Право
власності є нерухомим. Власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним його права на володіння,
користування та розпорядження
належним йому майном.

Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Враховуючи вище викладене суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню оскільки
підтверджується наданими суду
доказами, тому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід
визнати такими, що втратили право
користування в будинку АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 84, 212-215, 218, 224 - 228
ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що
втратила право користування будинком
АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що
втратила право користування будинком
АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський районний суд м.
Маріуполя протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя:
А. М. Іванченко