АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 607/4492/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Стельмащук П.Я. Провадження
№ 22-ц/789/1105/14 Доповідач - Демкович
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Хома М. В., Загорський О. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю апелянта й представника
відповідача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Тернополя

апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2,

на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 29 липня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4

до публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» /надалі
«Банк»/,

третя особа -приватний нотаріус
Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,

про визнання недійсним кредитного
договору та договору іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

11.08.14 апелянт звернувся зі
скаргою на рішення суду першої
інстанції від 29.07.14, вважаючи, що воно
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

Порушення вбачає в тому, що суд неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи, а також висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи, а саме судом не взято до уваги
той факт, що позивач не отримував
кредитні коштів на підтвердження
посилається на висновок експерта.
Також зазначає, що підпис на квитанції
від 13.09.10 не слід брати до уваги,
оскільки кошти по даній квитанції
спрямовувалися зовсім на інший кредит.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 29.07.14
відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Банку про
визнання недійсними кредитного
договору та договору іпотеки.

У суді апелянт підтримав вимоги скарги,
пославшись на мотиви, зазначені в ній.

Представник відповідача скаргу не
визнав та просив рішення суду залишити
без змін.

Заслухавши учасників судового процесу,
перевіривши юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин
справи та їх повноту, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

02.09.08 між Банком та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № TEMLGA /по
тексту «Договір»/, відповідно до умов
якого позивач отримав кредит у розмірі
19947,15 доларів США зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 15%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 02.09.28.

Судом встановлено, що укладенню
Договору передувала заява від імені
ОСОБА_2, датована 26.08.08, на адресу Банку
про те, що позивач щомісячно отримує
додатковий дохід від ремонтних робіт в
сумі 1000,00 доларів США, а також із-за
кордону (Італія) від рідного дядька
надходять кошти в розмірі 500,00 доларів
США.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Договір укладений у письмовій
формі, як цього вимагає ч.1 ст.1055 ЦК
України. Пунктом 1.2 передбачено, що банк
зобов'язується надати позичальникові
кредитні кошти шляхом видачі готівки
через касу.

У забезпечення виконання
згаданих зобов'язань 03.09.08 між Банком,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір
іпотеки, за умовами якого останні, як
майнові поручителі, передали житловий
будинок з надвірними будівлями і
спорудами по вул. Академіка
Студинського, 6 у м. Тернополі.

Позивач, як на підставу визнання
Договору недійсним посилався на
висновок судової почеркознавчої
експертизи №5891/13-22 від 25.03.14, згідно із
яким підписи від імені ОСОБА_2 у
кредитному договорі №TEMLGA від
02.09.08 виконано не ним, не ОСОБА_4О, а
іншою особою.

Суд першої інстанції при відмові у
задоволенні позову про визнання
Договору недійсним виходив із того, що
хоча він і не підписувався ОСОБА_2,
однак виконані умови договору зі
сторони Банку й, у свою чергу, позивач
почав виконувати його умови, тим самим
погодив його.

Такий висновок є вірним, так як він
базується на письмових доказах.

Так, у процесі виконання договору 27.10.11
між Банком та ОСОБА_2 (позичальник)
укладено додаткову угоду №1 до
Договору від 02.09.08 із додатком №1 та
погоджено новий графік погашення
боргу.

Судом проаналізовано платіжні
документи, на підставі яких
проводилося погашення боргу, й
встановлено, що згідно із
роздруківками 180 меморіальних ордерів,
позичальником до 24.12.11 погашалась
заборгованість по договору, а всього на
суму 11347,71 доларів США.

Вищезгаданим експертним висновком
встановлено, що підпис від імені ОСОБА_2
у заяві на переказ готівки від 13.09.10 на
суму 828,37 доларів США виконано ОСОБА_2
Підписи у заявах на переказ готівки від
14.10.08, від 14.11.08, від 16.12.08, від 13.01.09 та від
22.05.09 виконано ОСОБА_2

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
встановлення факту укладання договору
пов'язується з фактичними діями його
сторін, спрямованими на укладання
договору, а тому усі вказані дії
позивача та додаткова угоду №1 до
Договору від 02.09.08 є свідченням того, що
позивач схвалив усі істотні умови
Договору.

Висновки суду узгоджуються із судовою
практикою, яка проаналізована у
постанові Пленуму ВС України «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними».

Відповідно до ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно із ст. 58 ЦПК України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень.

Посилання апелянта на те, що
кредитних грошей позивач (позичальник)
не отримував, не може бути підставою
для визнання кредитного договору
недійсним, оскільки кредитний договір
є укладеним з моменту досягнення його
сторонами в письмовій формі згоди з
усіх істотних умов договору, а дії щодо
зняття грошей стосуються його
виконання, а не укладення, тоді як
правове значення для вирішення питання
про визнання кредитного договору
недійсним має додержання його
сторонами вимог закону саме при його
укладенні, а не виконанні.

Також слід зазначити, що
заборгованість по кредитному договору
погашалась позивачами до грудня 2011
року.

Твердження апелянта про те, що дані
кошти сплачувались ним на погашення
іншого кредиту, сприймається судом
критично, так як заява на переказ
готівки містить графу «призначення
платежу», у якій вказано: погашення
заборгованості по кредитному договору
№TEMLGA від 02.09.08.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу. А
згідно ч. 4 цієї ж статті, доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з вищенаведеного та меж
доводів апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції вірно встановив
обставини справи та ухвалив законне та
обґрунтоване рішення щодо відмови у
задоволенні позову про визнання
Договору недійсним.

Із огляду на вимоги ст. 303 ЦПК України та
доводи апеляційної скарги не
підлягають до задоволення вимоги
апелянта про скасування рішення щодо
вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання
недійсним договору іпотеки.

Так, ОСОБА_2 не є стороною договору
іпотеки.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не подавали
апеляційної скарги, тим самим
погодилися із рішенням суду першої
інстанції.

У скарзі апелянт не наводить підстав,
за яких рішення в цій частині слід
вважати незаконним.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який
діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 29 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у касаційному порядку протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Ю.Й. Демкович