АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5232/14
Головуючий 1-ї інстанції - Полєхін А.Ю.
Справа № 635/4926/14-ц
Доповідач - Тичкова О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

головуючого -
судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії -
Малінської С.М., Піддубного Р.М.

при секретарі -
Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на ухвалу Харківського районного суду
Харківської області від 20 червня 2014
року по цивільній справі за скаргою
ОСОБА_3 на дії Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з дійсною скаргою. Просив визнати
дії посадових осіб Ленінського ВДВС
ХМУЮ протиправними та незаконними,
скасувати постанови про звернення
стягнення на доходи від 26.05.2014 року; про
стягнення з боржника витрат
виконавчого провадження від 26.05.2014; про
стягнення виконавчого збору з боржника
від 10.04.2014 року; про стягнення з
боржника витрат виконавчого
провадження від 10.04.2014 року; також
просив зобов'язати Ленінський ВДВС
ХМУЮ негайно надіслати на його адресу
рекомендованим поштовим відправленням
Постанови про відкриття виконавчих
проваджень №№ 40139567 та 43327353 із
зазначенням строку самостійного
виконання рішення боржником і стягнути
з Ленінського ВДВС ХМУЮ судові витрати.

В обґрунтування посилався на те, що як
йому стало відомо 10 червня 2014 року за
виконавчим листом від 25 вересня 2013 року
у Ленінському ВДВС ХМУЮ були відкриті
виконавчі провадження №№ 40139567 та 43327353
стосовно стягнення з нього грошових
коштів.

Постановою ВДВС від 11 жовтня 2013 року
було відкрито виконавче провадження №
40139567 та запропоновано йому добровільно
виконати його у певний строк.

Після його невиконання рішення суду у
добровільному порядку було також
відкрито виконавче провадження №43327353
та винесені постанови про стягнення з
нього не лише його суми боргу, а й
витрат, пов'язаних зі здійснення
виконавчих дій.

Разом з тим, йому, як боржнику, фактично
так і не було надіслано постанов за
жодним із виконавчих проваджень, чим
позбавлено його права на добровільне
виконання рішення суду.

Ухвалою Харківського районного суду
Харківської області від 20 червня 2014
року у задоволенні скарги ОСОБА_3 було
відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій
він просить ухвалу суду скасувати та
постановити нову, якою задовольнити
його скаргу. В обгрунтування
посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм процесуального
права.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3,
його представника та представника
Ленінського ВДВС ХМУЮ, дослідивши
матеріали справи та наявні у них
докази, приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а ухвала суду - скасуванню
із закриттям провадження у справі в
окремій частині та задоволенням скарги
- в іншій виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує її і постановляє ухвалу з
цього питання, якщо воно було вирішено
судом першої інстанції з порушенням
норм процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та
було встановлено у суді першої
інстанції, 25 вересня 2013 року
Харківським районним судом
Харківської області було видано
виконавчий лист по справі № 2034/8117/2012 по
стягненню із ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 понесених нею судових
витрат на правову допомогу та
проведення судової
будівельно-технічної експертизи у
розмірі 1921 грн. 40 коп. з кожного (а.с. 4).

За вказаним виконавчим листом
державним виконавцем ВДВС
Харківського районного управління
юстиції було відкрито виконавче
провадження № 40139567 (надалі ВП № 40139567),
яке постановою старшого державного
виконавця від 10 квітня 2014 року було
закінчено у зв'язку із тим, що боржник,
ОСОБА_5, працює у Виробничо-технічному
центрі державного підприємства прилад
«Харківський регіональний
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації», що належить до
Ленінського ВДВС ХМУЮ (а.с. 20).

Перед цим, в рамках цього ж ВП №
квітня 2014 року були винесені постанови
про стягнення з боржника виконавчого
збору та витрат на проведення
виконавчих дій, оскільки ним не був
виконаний виконавчий лист у
добровільному порядку (а.с. 5,6).

Після цього виконавчий лист було
направлено на виконання Ленінському
ВДВС ХМУЮ, і 20 травня 2014 року старшим
державним виконавцем Ленінського ВДВС
ХМУЮ було відкрито виконавче
провадження № 43327353 (надалі ВП № 43327353),
яким боржнику було надано строк до 27
травня 2014 року для добровільної сплати
боргу (а.с. 19).

У зв'язку із невиконання вказаної
постанови 26 травня 2014 року були
винесені постанови про звернення
стягнення на доходи боржника та
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій (а.с. 7,8).

Відмовляючи у задоволенні скарги
ОСОБА_3 суд першої інстанції керувався
ст. ст. 12, 28, 68 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. 385 ЦПК
України та виходив з того, що при
відкритті виконавчого провадження 20
травня 2014 року державним виконавцем не
були порушені вимоги закону, копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження скаржнику направлялась, що
підтверджується наявними у справі
доказами, до того ж він звернувся зі
своєю скаргою після спливу строку на
таке оскарження.

Колегія суддів не може погодитись із
такими висновками суду виходячи з
наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, суд
першої інстанції визнав за належний
доказ направлення ОСОБА_3 постанови про
відкриття ВП № 43327353 від 20 травня 2014
року копію витягу із журналу вихідної
кореспонденції, де під № 962 вказані
«заперечення ОСОБА_3 Харківський
районний суд» (а.с. 23). При цьому дата
відправлення вказаної кореспонденції -
червень 2014 року.

Як пояснив представник Ленінського
ВДВС ХМУЮ у судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції, копія постанови
від 20 травня 2014 року спочатку була
направлена ОСОБА_3 звичайною поштою у
встановлені законом строки, оскільки
чинне законодавство не передбачає
обов'язку державного виконавця
надсилати копії таких постанов
рекомендованим відправленням, а ВДВС
був обмежений у своїх фінансових
ресурсах. Після отримання скарги на
свої дії копія вказаної постанови
разом із постановами ВДВС ХРУЮ
повторно була направлена на адресу
ОСОБА_3 вже рекомендованою
кореспонденцією.

Колегія суддів не може погодитись і з
тим, що надана копія з журналу
підтверджує факт направлення
постанови від 20 травня 2014 року
боржнику.

Не підтверджує цього і витяг із журналу
вихідної кореспонденції, наданий у суд
апеляційної інстанції, оскільки у
графі «Кому адресовано» відсутні
прізвище та ініціали ОСОБА_3, а є лише
ініціали ОСОБА_5 Тобто цей витяг лише
свідчить, що 22 травня 2014 року постанови
про відкриття ВП № 43327353 надсилались на
адресу стягувача - ОСОБА_5 (а.с. 95).

Згідно ч.5 ст.25 Закону України N 606-XIV від
21 квітня 1999 року «Про виконавче
провадження» (надалі Закон) та абзацу 2
пункту 3.6.2. Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України N 74/5 від 15
грудня 1999 року, копія постанови про
відкриття виконавчого провадження не
пізніше наступного дня надсилається
стягувачу, боржнику та органу
(посадовій особі), який видав
виконавчий документ.

Таким чином, представником Ленінського
ВДВС ХМУЮ в порушення вимог ст. ст. 10, 60
ЦПК України не було надано належних та
допустимих доказів того, що копія
постанови про відкриття ВП № 43327353 від 20
травня 2014 року була направлена ОСОБА_3
раніше 19 червня 2014 року (а.с 18,94).

При цьому ВП № 40139567 було відкрито ВДВС
ХРУЮ, дії якого ОСОБА_3 не оскаржував, до
участі у справі цей відділ залучений не
був, а Ленінський ВДВС ХМУЮ не був
зобов'язаний направляти на адресу
скаржника копію ухвали про відкриття
виконавчого провадження, що було
відкрите не ним. До того ж представник
Ленніського ВДВС ХМУЮ пояснив, що вони
не мали змогу надати ОСОБА_3 час для
добровільного виконання виконавчого
листа у провадженні № 40139567, оскільки
цей час було встановлено державним
виконавцем ВДВС ХРУЮ і на час отримання
Ленінським ВДВС ХМУЮ виконавчого листа
він вже минув.

За таких обставин, судова колегія
доходить висновку про обґрунтованість
скарги ОСОБА_3 у частині визнання
незаконними дій Ленінського ВДВС ХМУЮ
щодо не направлення на його адресу
копії постанови від 20 травня 2014 року та
позбавлення його можливості виконати
рішення у добровільному порядку. У
зв'язку із цим ухвала суду першої
інстанції підлягає скасуванню, а
вимоги ОСОБА_3 про скасування постанови
про звернення стягнення на доходи
боржника від 26 травня 2014 року у частині
звернення стягнення на заробітну плату
боржника в рахунок погашення боргу -
задоволенню. Також у зв'язку із цим
підлягає задоволенню вимога боржника
про зобов'язання Ленінського ВДВС ХМУЮ
скасувати вказану постанову у
зазначеній частині для надання ОСОБА_3
можливості виконати рішення суду у
добровільному порядку.

Щодо інших вимог скарги ОСОБА_3, то вони
не підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.310 ЦПК України,
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав,
визначених статтями 205 і 207 цього
Кодексу.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Вирішуючи питання про відмову у
задоволенні вимог ОСОБА_3 про
скасування постанов про стягнення
витрат виконавчого провадження та
виконавчого збору, суд першої
інстанції не врахував, що відповідно
до статей 28, 41, 89 Закону при визначених
умовах (у разі невиконання боржником
рішення самостійно) державний
виконавець виносить постанови про
стягнення виконавчого збору, про
накладення штрафу та про стягнення
витрат, пов'язаних із організацією та
проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої
статті 17 Закону постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат на проведення виконавчих
дій та накладення штрафу є окремими
виконавчими документами. У зв'язку із
цим справи щодо оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
стосовно примусового виконання
судового рішення у цивільній справі,
належать до компетенції
адміністративних судів ( п. 7 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014
року «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
держаного виконавця чи іншої посадової
особи державної виконавчої служби під
час виконання судових рішень у
цивільних справах» (надалі Постанови)).

Таким чином, провадження у справі у
вищезазначеній частині вимог було
відкрито з порушенням правил
підвідомчості, що згідно п.1 ч.1 ст.205 ЦПК
України є підставою для закриття
провадження у справі.

Оскільки в судовому засіданні заявник
не заперечував факт отримання ним
постанов про відкриття виконавчих
проваджень №№ 40139567 та 43327353, хоча і зі
значним запізненням, підстави для
задоволення скарги в частині
зобов'язання посадових осіб
Ленінського ВДВС ХМУЮ негайно
направити зазначені постанови -
відсутні.

Щодо вимог ОСОБА_3 про відшкодування
Ленінським ВДВС ХМУЮ його судових
витрат, то у відповідності з п. 14
Постанови боржник не сплачував судовий
збір за розгляд його скарг, інших
документальних підтверджень понесених
ним судових витрат скаржником на
виконання ст. 88 ЦПК України надано не
було, тому його вимоги у цій частині
також не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 17,25,28,41,89 Закону
України «Про виконавче провадження», п.
7 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
держаного виконавця чи іншої посадової
особи державної виконавчої служби під
час виконання судових рішень у
цивільних справах», ч.1 ст15, ст.ст. 303, 304,
ч.1 ст.310, п. 2 ч.1 ст. 312, п. 6 ч.1 ст. 314, ст.ст.
315, 317, 319, 383, 387 ЦПК України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Харківського районного суду
Харківської області від 20 червня 2014
року скасувати.

Визнати незаконними бездіяльність
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції щодо не
направлення на адресу боржника ОСОБА_3
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження від 20 травня
2014 року у встановлений законом строк.

Зобов'язати Ленінський відділ
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції скасувати постанову від 26
травня 2014 року в частині звернення
стягнення на заробітну плату боржника
в рахунок погашення боргу в розмірі 1921
(одна тисяча дев'ятсот двадцять одна)
гривня 40 (сорок) копійок.

Провадження у справі в частині
оскарження постанов державного
виконавця про стягнення з боржника
ОСОБА_3 витрат виконавчого провадження
від 10 квітня 2014 року, виконавчого збору
від 10 квітня 2014 року, витрат
виконавчого провадження від 26 травня
2014 року, звернення стягнення на доходи
боржника від 26 травня 2014 року в частині
звернення стягнення на заробітну плату
боржника в рахунок стягнення
виконавчого збору та витрат
виконавчого провадження - закрити.

У задоволенні скарги ОСОБА_3 в іншій
частині - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: