АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
інстанції: Трусова Т.О. Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Білич І.М.
9 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого судді:
Суддів:
Болотов Є.В., Поліщук Н.В.
за участю: представника
відповідача Ніколенка Є.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Здорово» - Барибіної  Катерини
Борисівни на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 20 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Здорово» про
захист прав споживача страхових
послуг, стягнення страхового
відшкодування та майнової шкоди.
в с т а н о в и л а :
У червні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом до ПАТ «Страхова
компанія «Здорово» про стягнення
страхового відшкодування з
урахуванням пені та 3% річних в
загальній сумі 95 125,62 гривень, в силу
вимог ст. 26 ЗУ «Про страхування» та
ст.ст.526,625 ЦК України.
Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 18 червня 2014 року, позов було
задоволено.

Стягнуто з приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Здорово» на користь ОСОБА_5 страхове
відшкодування з урахуванням пені та
трьох процентів річних в сумі 95 125,62
гривень та судові витрати.

Не погоджуючись із рішення суду
представник відповідача подав
апеляційну скаргу, та ставив питання
про скасування рішення суду та
постановлення нового про відмову у
задоволенні позову. Свої вимоги
мотивував порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому
засіданні підтримав подану апеляційну
скаргу.

Позивач будучи повідомленим про
розгляд справи у встановленому законом
порядку ( а.с. 132) у судове засідання не
з'явився поважність причин своєї
неявки суду не повідомив. Колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу у його відсутність в силу вимог
ст. 305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення осіб, що з'явилися у судове
засідання, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Судом при розгляді справи встановлено,
що 16 березня 2012 року між ПАТ «СК
«Здорово» та ОСОБА_5 укладено договір
добровільного комплексного
страхування наземного транспорту КА №
102421. Предметом якого, є страхування
майнових інтересів ОСОБА_5, пов'язаних з
володінням, користуванням та/або
розпорядженням автомобілем Тоуоta Camrу,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
на строк з 17 березня 2012 року по 16
березня 2013 року.

Сторонами договору було визначено
перелік страхових випадків, за умови
настання яких у страховика виникає
обов'язок здійснити страхову виплату,
до яких зокрема віднесли «незаконне
заволодіння» з визначенням страхової
суми в розмірі 250 000 гривень з
безумовною франшизою по ризику
«незаконне заволодіння» в розмірі 5%
від страхової суми.

31 липня 2012 року в м. Києві на вул.
С.Крушельницької, 5 відбулося незаконне
заволодіння автомобілем позивача.
Цього ж дня Дарницьким РУ ГУ МВС
України в м. Києві по факту незаконного
заволодіння автомобілем було порушено
кримінальну справу за ознаками
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК
України.

10 грудня 2012 року ОСОБА_5 звернулася до
ПАТ «СК «Здорово» з заявою про виплату
страхового відшкодування (із
передбаченим пакетом документів). За
результатами звернення, даний випадок
був визнаний страховим, визначено
розмір страхового відшкодування та
укладено угоду про передачу права
власності до страхової компанії після
виплати страхового відшкодування.

в

За умовами до п. 17.3.1. договору
страхування у випадку викрадення
транспортного засобу, страхове
відшкодування повинно бути виплачене
не пізніше 9 січня 2013 року, у той же час
відповідачем було фактично сплачено
лише 142500 гривень.

Суд першої інстанції задовольняючи
позов виходив з того, що відповідач не
виконав в повному обсязі в обумовлений
строк своє зобов'язання по виплаті
страхового відшкодування, тому
недоплачена сума страхового
відшкодування підлягає стягненню в
судовому порядку.

Враховуючи те, що відповідач
прострочив виплату страхового
відшкодування та з урахуванням п. 22.4.1
договору страхування за яким
страхувальник може вимагати сплати
пені в розмірі 0,01 % від суми
простроченої виплати страхового
відшкодування за кожний день
прострочення але не більше подвійної
ставки НБУ, що діяла в період, за який
нарахована пеня, а також положень ст. 625
ЦК України вважав обґрунтованою вимогу
ОСОБА_5 про стягнення пені та 3% річних.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Звертаючись до суду апелянт вказував
на те, що судом першої інстанції під час
розгляду справи не було перевірено чи
надходили запити із інших страхових
компаній щодо настання такого
страхового випадку. А також не взято до
уваги неналежне виконання ОСОБА_5 своїх
обов'язків передбачених договором
страхування як і те, що страховику
викраденого автомобіля не відомо на
якій стадії перебуває кримінальна
справа. Неприйняття судом зазначених
вище обставин до уваги призвело, на
думку апелянта, до постановлення
рішення яке не можна визнати законним
та обґрунтованим.

Вказуючи на безпідставність висновків
суд першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апелянтом залишено поза
увагою, наявність діючого на момент
розгляду справи рішення відповідача (
апелянта по справі) про визнання факту
викрадення автомобіля позивача
страховим випадком з визначенням
розміру страхового відшкодування в
сумі 237 500 гривень (страховий акт №
25/014/АТ від 15 січня 2013 року). Будь-яких
інших доказів щодо зменшення розміру
страхового відшкодування або відмови у
його виплаті відповідачем надано не
було. Враховуючи те, що зобов'язання
повинні виконуватися належним чином і
відповідно до умов договору, колегія
суддів вважає, що зазначені вище доводи
апеляційної скарги правильності
висновків суду не спростовують. Та не
дають підстав вважати, що судом першої
інстанції при постановленні судового
рішення були допущені порушення норм
матеріального права, які призвели до
постановлення рішення, яке б підлягало
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Здорово» -
Барибіної Катерини Борисівни,
відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 20 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: