Провадження № 2/161/3711/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

06 жовтня 2014 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого
судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі
Акайомовій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

30 липня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, вказуючи на те, що вони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
21 грудня 1991 року про що в книзі
реєстрації шлюбів відділу РАГСу
Луцького міського управління юстиції
зроблено відповідний актовий запис за
№ 1934. Від шлюбу мають двох синів
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач зазначає, що спільне життя з
відповідачем поступово погіршувалось,
що в кінцевому результаті призвело до
фактичного припинення шлюбних
відносин. На даний час шлюбних
стосунків не підтримують. Шлюб існує
формально. Просила шлюб розірвати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1
подала заяву, в якій позовні вимоги
підтримала з підстав викладених в
позовній заяві, просила позов
задовольнити та розгляд справи
проводити у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
подав заяву, в якій позов визнав,
заперечень проти задоволення позову
немає, просив розгляд справи проводити
у його відсутності.

Розгляд справи здійснювався за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197
ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 110 СК України позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Статтею 112 СК України встановлено, що
суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження щлюбу суперечило
б інтересам одного з них, що мають
істотне значення.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21
грудня 1991 року про що в книзі
реєстрації шлюбів відділу РАГСу
Луцького міського управління юстиції
зроблено відповідний актовий запис за
№ 1934 (а.с. 4).

Від шлюбу мають двох синів ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с. 5-6).

Встановлено, що сторони тривалий час не
підтримують шлюбних відносин, не мають
спільного сімейного бюджету, не ведуть
спільно господарство, кожен з них живе
своїм окремим життям, позивач
наполягає на розірванні шлюбу.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» встановлено,
що проголошена Конституцією України
охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей. Із цією метою
суди повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя. Якщо хоча б один з них
наполягає на припиненні шлюбу, суд
вирішує справу по суті.

Згідно ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Частини 3, 4 ст. 56 СК України вказують,
що кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини. Примушування до
припинення шлюбних відносин,
примушування до їх збереження, в тому
числі примушування до статевого
зв'язку за допомогою фізичного або
психічного насильства, є порушенням
права дружини, чоловіка на свободу та
особисту недоторканність і може мати
наслідки, встановлені законом.

Враховуючи особливий характер
сімейних відносин та їх об'єктивну
недоступність для оточуючих,
наполягання позивача на розірванні
шлюбу, суд приходить до висновку, що
сім'я ОСОБА_1 розпалася, а збереження
сім'ї є неможливим.

Виходячи з викладеного, давши оцінку
обставинам справи, суд приходить до
висновку, що позов слід задовольнити та
шлюб між сторонами розірвати.

На стягненні судових витрат позивач не
наполягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК
України, на підставі 24, 56, ч. 2 ст. 104, ч. 3
ст. 105, ч. 1 ст. 110, 112 Сімейного кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між громадянами ОСОБА_1 (дошлюбне
прізвище ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженкою с. Старий Чорторийськ
Маневицького району Волинської
області, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5,
уродженцем с с. Старий Чорторийськ
Маневицького району Волинської
області, зареєстрований 21 грудня 1991
року відділом РАГСу Луцького міського
управління юстиції, актовий запис за №
1934, - розірвати.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 (десяти) днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги на рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
В.П.
Пушкарчук