Провадження № 2-н/520/2047/14
УХВАЛА

03.10.2014 року

Суддя Київського районного суду м.
Одеси Луняченко В.О., розглянувши
матеріали заяви Комунального
підприємства «Теплопостачання міста
Одеси» про видачу судового наказу про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
теплову енергію,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство
«Теплопостачання міста Одеси»
звернулося в суд з заявою про видачу
судового наказу про стягнення з
ОСОБА_1, заборгованості за теплову
енергію в розмірі 22086,55 грн., яка
утворилася станом на 01.09.2014 року та
витрати по сплаті судового збору у сумі
121,80 грн.

Вивчивши матеріали, суд приходить
до висновку про необхідність відмовити
у прийнятті заяви про видачу судового
наказу, виходячи з наступного:

Заявник звернувся до суду 02.10.2014 р. з
заявою про видачу судового наказу про
стягнення з боржника заборгованості за
теплову енергію.

Заявником ставиться питання про
стягнення заборгованості, яка
утворилася станом на 01.09.2014 року, при
цьому представник КП
«Теплопостачання міста Одеси» надає
суду розрахунок заборгованості з якого
вбачається, що станом на листопад 2006
року у ОСОБА_1, перед КП
«Теплопостачання міста Одеси» є
заборгованість у розмірі 2263,69 грн.

У зв`язку з вказаним, суд вважає,
що із поданих документів вбачається
порушення прав ОСОБА_1, оскільки
нарахування заборгованості за
житлово-комунальні послуги
представниками КП «Теплопостачання
міста Одеси» здійснено за період, який
перевищує три роки, тобто виходить за
межі строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Таким чином заявник звернувся з
вимогою про стягнення заборгованості
за період за межами позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Застосування строку позовної давності
вирішується в судовому засіданні за
клопотанням сторони у справі, тому при
постановлені судового наказу буде
порушено право боржника щодо
застосування позовної давності.
Договір про збільшення позовної
давності у письмовій формі з боржником
не укладався, тому із заяви і поданих
документів суд вбачає спір про право.

При вирішенні питання про стягнення
вказаної заборгованості з боржника в
порядку наказного провадження,
останній буде позбавлений можливості
звернутися до суду з відповідною
заявою про застосування строків
позовної давності, чим можуть бути
обмежені його права.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України,
суддя відмовляє у прийняття заяви
про видачу судового наказу, якщо із
заяви і поданих документів вбачається
спір про право.

Таким чином, враховуючи
вищевикладене, із заяви і поданих
документів вбачається спір про право,
тому у прийнятті заяви про видачу
судового наказу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України,
ст.ст. 3, 5-8, 11, 14, 57, 64, 67-73, 96, 100, 101, 107, 109,
208-210, 212, 213, 293, 294 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Відмовити Комунальному підприємству
«Теплопостачання міста Одеси» у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за теплову енергію.

Заяву разом з доданими до неї
матеріалами повернути КП
«Теплопостачання м. Одеси».

Роз`яснити стягувачеві, що
відмова у прийнятті заяви унеможливлює
повторне звернення з такою самою завою.
Заявник у цьому випадку має право
звернутися з цими самими вимогами у
позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Київський
районний суд м.Одеси шляхом подачі
апеляційної скарги в 5-денний строк з
дня її проголошення, а особами, які не
були присутні в судовому засіданні під
час її проголошення - протягом 5-ти днів
з моменту отримання її копії.

Суддя
Луняченко В. О.