22-ц/772/2857/2014Головуючий в суді першої
інстанції Іщук Т. П.Категорія
50Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області у
складі головуючого Сала Т.Б., суддів
Луценка В.В., Зайцева А.Ю., при секретарі
Торбасюк О.І., за участю ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 03 вересня 2014
року ухваленого у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну
розміру аліментів,

встановила:

В червні 2014 року до суду звернувся
ОСОБА_2 із вказаним позовом в якому
просив змінити розмір стягуваних з
нього аліментів на користь ОСОБА_3 на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - з твердої грошової суми в
розмірі 1500 грн. на 1/4 частини заробітку
(доходу).

Позовна заява мотивована тим, що
рішенням суду з позивача на користь
відповідача на утримання сина ОСОБА_5,
стягнуто аліменти в розмірі 1500,00 грн.
щомісячно та на підставі виконавчого
листа відкрите виконавче провадження.

З часу ухвалення рішення суду змінився
його матеріальний стан, а саме він
припинив підприємницьку діяльність.
Він працевлаштувався за контрактом,
його дохід є незначним. Він сам бере
участь в утриманні спільної з
відповідачкою квартири, а також на його
утриманні знаходиться мати
пенсіонерка, яка потребує матеріальної
допомоги.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 03 вересня 2014
року позов задоволено частково.

Змінено розмір стягуваних з ОСОБА_2
аліментів відповідно до рішення
Замостянського районного суду м.
Вінниці від 17 серпня 2012 року.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, на
утримання малолітнього сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 750
(сімсот п'ятдесят гривень) грн.,
починаючи з дня набрання чинності
даним рішенням і до повноліття дитини.

Стягнення за виконавчим листом,
виданим на підставі рішення
Замостянського районного суду м.
Вінниці від 17 серпня 2012 року по справі
№206/5034/2012 про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 на утримання сина
ОСОБА_5 припинено.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким в
задоволенні позову відмовити.

При цьому, апелянт в обґрунтування
вимог скарги, зазначає, що правові
підстави для зміни розміру аліментів, а
саме зменшення їх вдвічі, відсутні,
оскільки припинення підприємницької
діяльності та влаштування на роботу за
контрактом є фіктивними, а отже,
матеріальне становище позивача не
змінилось.

Вважає, що судом першої інстанції не
правильно застосовано норми
матеріального права та порушено норми
процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони по справі мають спільного сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).

Рішенням Замостянського районного
суду м. Вінниці від 17 серпня 2012 року з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто
аліменти на утримання неповнолітнього
сина, в розмірі 1500,00 грн. гривень,
щомісячно, починаючи з 02.08.2012 року і до
досягнення дитиною повноліття (а. с. 5).

Позивач займався підприємницькою
діяльністю, а на момент звернення до
суду перебував в стані припинення
такої діяльності, що підтверджується
витягом з Єдиного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців (а. с.
7).

Припинив ОСОБА_2 діяльність фізичної
особи-підприємця 17 липня 2014 року, про що
внесений відповідний запис до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а. с. 66).

Одночасно позивач оформив трудові
відносини з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_6, про що
свідчить трудовий договір від 05.05.2014
року зареєстрований в Лівобережному
центрі зайнятості, який 31 липня 2014 року
припинений за угодою сторін (а. с. 67).

Згідно ст. 182 СК України при визначенні
розміру аліментів суд враховує, здоров
'я та матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
батьків, інші обставини, що мають
істотне значення; мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений судовим рішенням
або за домовленістю між батьками, суд
може змінити за позовом платника або
одержувача аліментів у зв'язку зі
зміною матеріального чи сімейного
стану, погіршення чи поліпшення
здоров'я когось із них.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України суд
під час ухвалення рішення про
стягнення аліментів повинен вирішити
такі питання як: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувались
вимоги і заперечення та якими доказами
вони підтверджуються, чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
частково, суд першої інстанції виходив
з того, що позивачем доведено, з
посиланням на докази, обставини зміни
його матеріального стану в результаті
припинення підприємницької
діяльності.

Встановлено, що позивач, наразі, не
працює, доходів від підприємницької
діяльності не отримує, не має постійної
роботи та заробітку. Стягнення з ОСОБА_2
аліментів в розмірі 1500,00 грн., на думку
суду, погрішило б його матеріальне
становище, при тому, що позивач уже
допустив заборгованість по сплаті
аліментів.

З таким висновком суду погоджується й
колегія суддів, оскільки висновки суду
першої інстанції ґрунтуються на
доказах, в повній мірі досліджених під
час розгляду справи.

Судом першої інстанції вірно
встановлено обставини справи та
правильно застосовано до спірних
правовідносин положення ст. 182, 192 та ст.
184 СК України, та надано оцінку як
твердженням позивача, так і
запереченням відповідача.

Твердження відповідача про наявність
заборгованості у позивача по
аліментам, колегією суддів не береться
до уваги, оскільки відповідачем не
доведено про її наявність та її розмір,
а заборгованість по аліментам про яку
зазначає позивач (теж без
підтвердження належними доказами),
колегією суддів розцінюється, як
неможливість позивача сплачувати
аліменти в розмірі призначеним судом.

Наявність автомобіля у позивача лише
підтверджує про додаткові витрати, які
несе останній.

Разом з тим, колегія суддів,
погоджується з висновком суду першої
інстанції, який прийняв до уваги
наявність взаємного обов'язку батьків
по утриманню дітей та працездатність
відповідача.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не дають підстав для
скасування рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від 03
вересня 2014 року.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 303, 308, 313, 315 ЦПК України,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 03 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
/підпис/

Судді:
/підписи/

Згідно з оригіналом: