Справа № 175/3257/14-ц
Провадження № 2/175/1238/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у смт. Ювілейне цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Територіальної громади Кіровської
сільської ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області про
визнання права власності на
домоволодіння в порядку спадкування за
законом, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
за ним право власності в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року на
житловий будинок літ. «А-1», прибудову
літ. «а», що складається з приміщень: 1 -
коридор, 2 - комора, 3 - кімната, 4 -
кімната, загальною площею 32,8 кв.м.,
житловою площею 26,9 кв.м., літню кухню
літ. «Б», прибудову літ. «б», погріб літ.
«В», сарай літ. «Д», літній душ літ. «З»,
вбиральню 1, колодязь літ. «К», колонку
літ. «К1», які розташовані в АДРЕСА_1;
визнати за ним, ОСОБА_1 право власності
в порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_3 на незавершений
будівництвом житловий будинок літ.
«Ж-2» та надати йому право продовжити та
завершити будівництво житлового
будинку літ. «Ж-2», збудованого згідно
рішення виконкому Дніпропетровської
районної ради № 164 від 27.04.1979 року, та
зареєструвати в установленому законом
порядку.

Позивач надав суду заяву в якій просив
розглядати справу без його участі,
позовні вимоги підтримав та просив
задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача Кіровської
селищної ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області
надав суду заяву в якій просив
розглянути справу без участі
представника.

Повно та всебічно вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців) та спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

У судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивача
ОСОБА_3, що підтверджується актовим
записом № 127 від 30 жовтня 2000 року
Виконавчого комітету Кіровської
селищної ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області в
свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2
виданому 30 жовтня 2000 року (а.с.12). Після
смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на
домоволодіння АДРЕСА_1. Заповіту
спадкодавець не складала.

На час відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_3 єдиним спадкоємцем за законом є
ОСОБА_1, який 28 квітня 2001 року звернувся
з заявою про прийняття спадщини до
державного нотаріуса
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори. Але, у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті матері ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме на
домоволодіння АДРЕСА_1, ОСОБА_1 було
відмовлено, оскільки не
підтверджується факт належності
померлій спадкового майна: житлового
будинку, що підтверджується постановою
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії від 03 червня 2014 року (а.с.9).

Встановлено, що рішенням № 164 від 27
квітня 1979 року виконавчого комітету
Дніпропетровської районної ради
батьку позивача ОСОБА_4 було надано
право будівництва нового будинку на
земельній ділянці АДРЕСА_1 (а.с.19). З 1979
року у користуванні ОСОБА_4 перебувала
земельна ділянка площею 0,2716 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка
була надана для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та для
ведення особистого селянського
господарства (а.с.16). На вищевказаній,
земельній ділянці батьки позивача
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 збудували будинок літ.
«А-1», що підтверджується актом
обстеження складеним бюро технічної
інвентаризації для встановлення прав
володіння від 03 січня 1972 року, з якого
вбачається, що домоволодіння по
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4, який
побудував будинок на земельній
ділянці, що виділена Кіровською
селищною радою Дніпропетровського
району.

Будинок літ. «Ж-2» побудований на
протязі 1979-1980 роках на підставі
вищевказаного дозволу в зв'язку з
фінансовими труднощами та станом
здоров'я батьки позивача ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 не мали можливості завершити
будівництво.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер
(а.с.11),після його смерті відкрилася
спадщина на вищевказане домоволодіння.
На момент смерті спадкоємцем за
законом була дружина померлого ОСОБА_3,
яка фактично прийняла спадщину, однак
до нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
не зверталася.

Встановлено, що відповідно до
інвентаризаційної справи станом на 04
грудня 2004 року правова документація на
будинок АДРЕСА_1 - не виготовлялася ,
право власності не оформлене (а.с.14).
Окрім цього, як вбачається з листа КП
Дніпропетровського району «БТІ» №
992/01-12 від 11 жовтня 2012 року, за архівними
даними БТІ та даними електронного
Реєстру прав власності на нерухоме
майно станом на 10 жовтня 2012 року
інформація щодо оформлення права
власності на об'єкт нерухомого майна,
що розташований за адресою: АДРЕСА_1 -
відсутня (а.с.15).

З роз'яснень наданих державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України в Листі № 40-12-2409 від 01.09.2011 року
«Щодо прийняття в експлуатацію
об'єктів, закінчених будівництвом до
05.08.1992 року» вбачається, що 05.08.1992 року
вперше на законодавчому рівні було
встановлено порядок та умови прийняття
в експлуатацію об'єктів будівництва
Постановою КМУ від 05.08.1992 року № 449,
тобто до 05.08.1992 року не передбачалась
процедура введення приватних житлових
будинків в експлуатацію при оформленні
права власності.

З аналізу положень Конституції України
та ЦК України вбачається, що не
потребує введення в експлуатацію
приватних житлових будинків,
збудованих до 05.08.1992 року, при набутті
права власності на такі об'єкти.

Крім того, з листа Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України № 40-19-5376 від 30.07.2012 року «Щодо
порядку прийняття в експлуатацію
самовільно побудованого садового
будинку і розмірів штрафів» видно, що
документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних
будівель і споруд, прибудов до них, які
не підлягають прийняттю в
експлуатацію, вимогам законодавства,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, зокрема для потреб державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, є технічний паспорт, складений
за результатами технічної
інвентаризації.

На теперішній час є чинним Порядок
прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків І та II категорій складності,
які збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затверджений Наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства від
24.06.2011 року № 91, в редакції від 13.06.2012
року.

Згідно з п.1.1, п.3.1 Порядку
передбачається прийняття в
експлуатацію усіх закінчених
будівництвом об'єктів, збудованих до
31.12.2009 року без дозволу на виконання
будівельних робіт, заяви про прийняття
в експлуатацію яких подано до 31.12.2012
року, за винятком закінчених
будівництвом до 05 серпня 1992 року
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них.

За приписами абзацу 2 п.3.1 Порядку
документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 05 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил, зокрема
для потреб державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації.

Таким чином, на час будівництва та
завершення будівництва житлового
будинку (1952 року побудови), що є
предметом спору, реєстрація права
власності на нього не вимагалась. В
свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від
27.09.2012 року «Про практику застосування
судами при розгляді справ окремих норм
законодавства про власність та
спадкування» викладено наступну
правову позицію: «Право власності на
збудоване до набрання чинності Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» нерухоме майно в порядку,
який існував на час його спорудження, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку передбаченому цим
Законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого права, а не підставою
його виникнення».

Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст.
19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державна
реєстрація прав проводиться на
підставі, зокрема, рішень судів, що
набрали законної сили.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла, до
інших осіб.

Зібрані по справі докази вказують, що
фактично, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_3, належав житловий будинок літ.
«А-1» з надвірними будівлями і
спорудами, однак за життя спадкодавець
не зареєструвала належне їй право
власності на спадкове домоволодіння,
зв'язку з чим позивач не має можливості
скористатися належним йому правом на
отримання спадщини.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України,
спадкування здійснюється за законом
або за заповітом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець,
який прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців) та спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює
спадкове право позивача, він не має
можливості оформити свої спадкові
права, оскільки спадкодавцем ОСОБА_3 за
життя не оформлено правовстановлюючий
документ на спадковий житловий будинок
літ. «А-1» з господарськими будівлями та
спорудами після смерті чоловіка
ОСОБА_4.

Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10
розділу ІІ Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
при видачі свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно, яке
підлягає реєстрації, нотаріус
перевіряє належність цього майна
спадкодавцеві на підставі
правовстановлюючих документів.

Згідно постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30.05.08р. № 7 «Про судову
практику у справах про спадкування», за
наявності умов для одержання в
нотаріальної конторі свідоцтва про
право на спадщину вимоги про визнання
права на спадщину судовому розгляду не
підлягають. У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Судом встановлено, що спадщина не
перейшла до держави, не визнана
відумерлою, позивач вступив в
управління та володіння спадковим
майном і є спадкоємцем за законом,
право власності спадкодавця ОСОБА_3 не
припинено відповідно до ст. 346 ЦК
України, а відповідно до ст. 1296 ЦК
України відсутність свідоцтва на право
власності не позбавляє спадкоємця
права на спадщину, а згідно із ст. 16 ЦК
України способом захисту свого права є
визнання права. За таких обставин суд
задовольняє позовні вимоги, оскільки
судом встановлені всі обставини, які
дають позивачу право на визнання його
права власності на спадкове майно в
порядку спадкування.

На підставі викладеного, керуючись ст.
328, 346, 1216-1218, 1222, 1261, 1296 ЦК України, ст. 10, 16,
57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Територіальної громади Кіровської
сільської ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області про
визнання права власності на
домоволодіння в порядку спадкування за
законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
народився с.Кіровське
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,
паспорт серії НОМЕР_3 виданий
Дніпропетровським РВ УМВС України в
Дніпропетровській області 03 січня 2001
року, право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1, що складається з житлового
будинку літ. «А-1», до складу якого
входять: 1 - коридор площею 4,4 кв.м., 2 -
комора площею 1,5 кв.м., 3 - кімната площею
14,5 кв.м., 4 - кімната площею 12,4 кв.м.,
загальною площею приміщень 32,8 кв.м.,
житловою площею 26,9 кв.м., допоміжною
площею 5,90 кв.м., з господарськими
будівлями та спорудами: прибудова літ.
«а» площею 7,8 кв.м., літня кухня літ. «Б»
площею 37,4 кв.м., прибудова літ. «б»
площею 8,6 кв.м., погріб літ. «В» площею 10,2
кв.м., сарай літ. «Д» площею 10,9 кв.м.,
літній душ літ. «З» площею 1,0 кв.м.,
вбиральня І площею 1,0 кв.м., колодязь
літ. «К», колонка літ. «К1», в порядку
спадкування за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
народився с. Кіровське
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,
паспорт серії НОМЕР_3 виданий
Дніпропетровським РВ УМВС України в
Дніпропетровській області 03 січня 2001
року, право на завершення будівництва
житлового будинку літ. «Ж-2», що
розташований по АДРЕСА_1 та одержання
Свідоцтва про право власності.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя:
Озерянська Ж.М.