КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/792/14-ц
Провадження №2/319/250/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року
смт Куйбишеве

Куйбишевський районний суд
Запорізької області в складі:

головуючого судді
Солодовнікова Р.С.,

при секретарі судового засідання
Костенко А.В.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника
відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Куйбишевського
районного суду Запорізької області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про поділ спільного
майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

До Куйбишевського районного суду
Запорізької області звернувся ОСОБА_1
(далі - позивачка) із вищезазначеним
позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), в
якому вказав, що після розірвання шлюбу
у сторін є спір з приводу поділу
спільного майна подружжя, яке було
придбано за 25 років шлюбу. За період
спільного проживання подружжя
придбано наступне майно: автомобіль
ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_1,
вартістю 46 000 гривень, автомобільний
причіп «ПВА», вартістю 3600 гривень,
автомобіль ВАЗ-2107, реєстраційний номер
НОМЕР_2, вартістю 18 000 гривень, телевізор
«Самсунг», вартістю 1350 гривень, диван і
два крісла, вартістю 1400 гривень, ДВД
«Одіон», вартістю 200 гривень, тумбочка
під телевізор, вартістю 110 гривень,
ноутбук «Самсунг», вартістю 4800 гривень,
ксерокс «Епсон», вартістю 800 гривень,
комп'ютерний стіл, вартістю 580 гривень,
комп'ютерний стілець, вартістю 380
гривень, колонки комп'ютерні, вартістю
100 гривень, кухонна стінка, вартістю 1260
гривень, пилосос «LG», вартістю 480
гривень, гідробокс, вартістю 4800
гривень, водонагрівач, вартістю 1600
гривень, пральна машинка «Самсунг»,
вартістю 2380 гривень, насос водяний
«Ручійок», вартістю 300 гривень, насос
центробіжний «ХЕЛЗ», вартістю 760
гривень, водонасосна станція,
вартістю 850 гривень, електродуховка,
вартістю 280 гривень, кухонна мийка,
вартістю 310 гривень, холодильник
«Снайге», вартістю 3400 гривень,
електричний чайник, вартістю 100
гривень, кухонний куток, вартістю 1100
гривень, газова плита, вартістю 360
гривень, скутер «Ямаха», вартістю 2500
гривень, кабель сітьовий 200 метрів,
вартістю 900 гривень, бензопила
«Атлант», вартістю 1200 гривень.
Загальна вартість майна складає 99 900
гривень. Позивач вважає, що на підставі
ст.ст.60-63 Сімейного кодексу України
(далі - СК України) вищезазначене майно
належить йому та відповідачу ОСОБА_3 на
праві спільної сумісної власності,
оскільки придбано в період сумісного
проживання у шлюбі. А тому просить на
підставі ст.ст. 69-71 СК України виділити
йому частку спільного майна подружжя у
виді автомобіля ВАЗ 21101, реєстраційний
номер НОМЕР_1, вартістю 46 000 гривень та
автомобільного причепа «ПВА», вартістю
3600 гривень, що на загальну суму 49600
гривень. Інше майно залишити
відповідачу на загальну суму 50300
гривень.

В судовому засіданні позивач підтримав
вимоги, заявлені ним, надав суду
відповідні пояснення. Так, ОСОБА_1
пояснив, що з відповідачем перебував в
зареєстрованому шлюбі з 1989 року, в
листопаді 2012 року він залишив місце
проживання відповідача та в 2013 році
розірвав шлюб в судовому порядку. В
період шлюбу він офіційно працював в
ряді підприємств Куйбишевського
району Запорізької області, мав
заробітну плату в середньому 3500
гривень. Останні п'ять років не
працював, однак займався підсобним
господарством, утримував худобу, яку
продавав на ринку. Усі зароблені гроші
вносив до сімейного бюджету, з якого
було придбане майно. Просить позов
задовольнити повністю.

Представник позивача - ОСОБА_2
підтримав позицію свого довірителя,
вважає, що усе майно є спільною
власністю подружжя і його необхідно
розділити у спосіб запропонований в
позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов визнала частково, надала судові
відповідні пояснення. Зокрема,
відповідач підтвердила, що все майно,
що зазначене у позові в наявності, є
спільно нажитим та було придбано під
час шлюбу, однак зазначений у позові
поділ майна вважає несправедливим. На
її думку, ноутбук «Самсунг» вартістю 4800
гривень, комп'ютерний стіл, вартістю 580
гривень, комп'ютерний стілець,
вартістю 380 гривень є подарунком
доньки, а тому це майно не повинно
включатися в поділ майна подружжя. Крім
того, просить їй виділити спільного
майна подружжя на загальну суму 61410
гривень: автомобіль ВАЗ 21101, вартістю 46
000 гривень, телевізор «Самсунг»,
вартістю 600 гривень, два крісла,
вартістю 700 гривень, кухонну стінку,
вартістю 1000 гривень, гідробокс,
вартістю 4800 гривень, водонагрівач,
вартістю 1600 гривень, пральну машинку
«Самсунг», вартістю 2000 гривень, насос
центробіжний «ХЕЛЗ», вартістю 500
гривень, водонасосну станцію,
вартістю 850 гривень, холодильник
«Снайге», вартістю 3000 гривень, газову
плиту, вартістю 360 гривень, зменшуючи
при цьому вартість деякого майна. Інше
спільне майно подружжя передати
позивачу на загальну суму 31340 гривень:
автомобільний причіп «ПВА», вартістю
3600 гривень, автомобіль ВАЗ-2107, 1989 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2,
вартістю 18 000 гривень, диван, вартістю
700 гривень, тумбочку під телевізор,
вартістю 110 гривень, ксерокс «Епсон»,
вартістю 800 гривень, комп'ютерний стіл,
вартістю 580 гривень, комп'ютерний
стілець, вартістю 380 гривень, пилосос
«LG», вартістю 480 гривень, насос водяний
«Ручійок», вартістю 300 гривень,
електродуховка, вартістю 280 гривень,
кухонна мийка, вартістю 310 гривень,
електричний чайник, вартістю 100
гривень, кухонний куток, вартістю 1100
гривень, скутер «Ямаха», вартістю 2500
гривень, кабель сітьовий 200 метрів,
вартістю 900 гривень, бензопила
«Атлант», вартістю 1200 гривень, з яких
деяке майно знаходиться в несправному
стані.

Представник відповідача - ОСОБА_4 в
судовому засіданні підтримала позицію
свого довірителя, вважає неприйнятним
спосіб розділу майна запропонований
позивачем. Вважає, що автомобіль ВАЗ 21101
повинен бути переданий відповідачу,
оскільки між сторонами була усна
домовленість про залишення цього
автомобілю відповідачу в рахунок
аліментів на дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Автомобіль ВАЗ-2107 знаходиться в
користуванні позивача з 2012 року та
повинен, на її думку, бути залишений
йому. Ноутбук «Самсунг», комп'ютерний
стіл та стілець були подарунками для
дочки, а тому це майно треба виключити з
переліку спільного майна подружжя.
Вважає, що на підставі ст.70 СК України
суд повинен відступити від засад
рівності часток подружжя, надавши
відповідачу більшу частку в спільному
майні, оскільки позивач ОСОБА_1 не дбав
про сім'ю, не утримував її, тому що не
був офіційно працевлаштованим з 2009
року, а також не дбав про неповнолітню
дочку, не сплачував на її утримання
аліментів.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
брали учать у справі, дослідивши
матеріали справи та оцінивши наявні в
них докази, вважає, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні факти і
відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 з 02
серпня 1989 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, який був
розірваний рішенням Куйбишевського
районного суду Запорізької області від
11 березня 2013 року, що не заперечується
сторонами.

Під час проживання в шлюбі сторонами
було придбане наступне майно:
автомобіль ВАЗ 21101, 2006 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
автомобільний причіп «ПВА», автомобіль
ВАЗ-2107, 1989 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_2, телевізор «Самсунг»,
диван і два крісла, ДВД «Одіон»,
тумбочка під телевізор, ноутбук
«Самсунг», ксерокс «Епсон»,
комп'ютерний стіл, комп'ютерний
стілець, колонки комп'ютерні, кухонна
стінка, пилосос «LG», гідробокс,
водонагрівач, пральна машинка
«Самсунг», насос водяний «Ручійок»,
насос центробіжний «ХЕЛЗ»,
водонасосна станція, електродуховка,
кухонна мийка, холодильник «Снайге»,
електричний чайник, кухонний куток,
газова плита, скутер «Ямаха», кабель
сітьовий 200 метрів, бензопила
«Атлант», ці обставини визнаються
сторонами і відповідно до ст.61 ЦПК
України не підлягають доказуванню.

В ході розгляду справи позивач, за
погодженням з відповідачем, виключили
з переліку спільного майна подружжя -
ДВД «Одіон», вартістю 200 гривень та
колонки комп'ютерні, вартістю 100
гривень.

Заперечення відповідача та його
представника про те, що ноутбук
«Самсунг», комп'ютерний стіл,
комп'ютерний стілець були подаровані
доньці ОСОБА_7 і є її особистим майном
не приймається до уваги, оскільки вони
не підтверджені належними та
допустимими доказами в судовому
порядку.

Позивач та його представник
заперечували факт дарування ноутбуку,
пояснили, що це майно було придбано за
спільні гроші подружжя для навчання
доньки ОСОБА_7, крім того цим ноутбуком
також користувався син сторін - ОСОБА_9,
тому на думку позивача ноутбук не є
індивідуальною річчю ОСОБА_7.

Донька сторін ОСОБА_7, яка допитана в
якості свідка, пояснила, що ноутбук
«Самсунг» вважала своїм подарунком
батьків, однак слова «подарунок» не
було.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що твердження відповідача та її
представника про те, що ноутбук
«Самсунг», комп'ютерний стіл,
комп'ютерний стілець є власністю
доньки сторін та були їй подаровані
батьками, не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні,
тому суд відносить зазначене майно до
спільної власності подружжя, яке
підлягає поділу у встановленому
законом порядку.

Вирішуючи питання щодо вартості
спільного майна подружжя, суд
виходить з того, що позивач не надав
доказів щодо вартості зазначеного в
позові спірного майна. Як пояснив суду
позивач, усі документи, паспорта на
спірне майно, що знаходиться у
відповідача, за її місцем проживання.
Це майно знаходиться в її фактичному
користуванні та станом на листопад 2012
року, коли позивач залишив сім'ю,
знаходилось у справному стані. Разом з
тим, приймаючи до уваги той факт, що
відповідач в судовому засіданні
визнала вартість більшості
вищевказаного майна, тому суд вважає
цей факт доведеним і виходить із
вартості цих речей вказаних в позовній
заяві, а саме: автомобіль ВАЗ 21101,
вартістю 46 000 гривень, автомобільний
причіп «ПВА», вартістю 3600 гривень,
автомобіль ВАЗ-2107, вартістю 18 000
гривень, диван і два крісла, вартістю
1400 гривень, тумбочка під телевізор,
вартістю 110 гривень, ноутбук «Самсунг»,
вартістю 4800 гривень, ксерокс «Епсон»,
вартістю 800 гривень, комп'ютерний стіл,
вартістю 580 гривень, комп'ютерний
стілець, вартістю 380 гривень, пилосос
«LG», вартістю 480 гривень, гідробокс,
вартістю 4800 гривень, водонагрівач,
вартістю 1600 гривень, насос водяний
«Ручійок», вартістю 300 гривень,
водонасосна станція, вартістю 850
гривень, електродуховка, вартістю 280
гривень, кухонна мийка, вартістю 310
гривень, електричний чайник, вартістю
100 гривень, кухонний куток, вартістю 1100
гривень, газова плита, вартістю 360
гривень, скутер «Ямаха», вартістю 2500
гривень, кабель сітьовий 200 метрів,
вартістю 900 гривень, бензопила
«Атлант», вартістю 1200 гривень.

Під час судового засідання сторони
спільно узгодили вартість
холодильника «Снайге» - 3000 гривень.

Із запропонованою позивачем вартістю
телевізора «Самсунг» - 1350 гривень,
кухонної стінки - 1260 гривень, пральної
машинки «Самсунг» - 2380 гривень та
насоса центробіжного «ХЕЛЗ» - 760
гривень відповідач не згодна, вважала,
що вартість цього майна є меншою ніж
оцінив позивач, а саме: телевізор
«Самсунг» - 600 гривень, кухонна стінка -
1000 гривень, пральна машинка «Самсунг» -
2000 гривень та насос центробіжний
«ХЕЛЗ» - 500 гривень.

Відповідачу та її представнику судом
було роз'яснено обов'язок щодо надання
доказів шляхом проведення судової
товарознавчої експертизи за
відповідним клопотанням відповідача, у
разі наявності заперечень щодо
вартості спірного майна. Відповідач
від подання доказів у вигляді
товарознавчої експертизи відмовилась,
про що надала судові відповідну
письмову заяву.

Оскільки відповідач заперечує проти
вартості певного майна, яке перебуває у
її фактичному володінні та відповідно
до ст.60 ЦПК України відмовилась
надавати докази його вартості, а
позивач не має відповідних документів
на це спірне майно, позбавлений
можливості провести його оцінку, суд
вирішуючи питання щодо вартості
спірного майна виходить із його
вартості запропонованої позивачем, а
саме: телевізор «Самсунг», вартістю 1350
гривень, кухонна стінка, вартістю 1260
гривень, пральна машинка «Самсунг»,
вартістю 2380 гривень, насос
центробіжний «ХЕЛЗ», вартістю 760
гривень.

Щодо вартості іншого спільного майна
подружжя відповідач заперечень не має.

Відповідно до ст.ст. 60,69,70,71 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважних причин самостійного
заробітку. Дружина і чоловік мають
право на поділ майна, що належить їм на
праві спільної сумісної власності. У
разі поділу майна, що є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними. Майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
ділиться між ними в натурі.

Згідно із ч.3 ст. 368,372 ЦК України, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними.

Щодо тверджень представника
відповідача про необхідність на
підставі ст.70 СК України відступити від
засад рівності часток подружжя,
надавши відповідачу більшу частку в
спільному майні на загальну суму 31340
гривень, яка майже в двічі менша від
загальної вартості майна, яке
виділяється відповідачу (на суму 61410
гривень), з мотивів того, що позивач не
дбав про сім'ю, не утримував її,
оскільки не був офіційно
працевлаштованим з 2009 року, а також не
дбав про неповнолітню дочку, не
сплачував на її утримання аліментів,
суд вважає, що зазначені обставини в
ході розгляду справи не були доведені
відповідачем та не підтверджені
належними та допустимими доказами.

Як пояснив суду позивач ОСОБА_1, увесь
час коли він не працював, він займався
підсобним господарством, спільно з
відповідачем заробляли гроші,
утримували худобу, торгував на ринку
свининою, а коли він залишив сім'ю, то
залишив відповідачу 1800 доларів США на
навчання дочки, що в судовому засіданні
підтверджено відповідачем.

Як пояснила відповідач ОСОБА_3 до суду з
позовом про стягнення аліментів вона
зверталась, однак в подальшому від
розгляду відмовилась, оскільки
домовилась з позивачем що останній
залишить їй автомобіль ВАЗ 21101 в
рахунок аліментів.

Письмова угода про такий розподіл
майна між сторонами не укладалась та
відповідачем як доказ не надана.

Відповідно до ч.2 ст.70 СК України, при
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

Таких істотних обставин під час
розгляду справи не було встановлено,
отже підстав для недодержання принципу
рівності часток при поділу спільного
майна подружжя суд не вбачає.

Судом встановлено, що фактично між
сторонами виник спір з приводу поділу
автомобіля ВАЗ 21101, вартістю 46 000
гривень.

При визначенні способу поділу
спільного майна в натурі між подружжям,
суд приходить до висновку про передачу
автомобіля ВАЗ 21101, вартістю 46 000
гривень та причепу вартістю3600 гривень
позивачу, оскільки останній має
посвідчення водія на право керування
транспортними засобами, займається
підсобним господарством та зазначений
автомобіль разом із причепом може бути
ним використаний при здійсненні його
діяльності. Крім того, суд приймає до
уваги, що при придбанні 18.04.2012 року
спірного автомобіля, подружжям було
прийняте спільне рішення про
реєстрацію права власності на
автомобіль ВАЗ 21101 саме за позивачем.

Як пояснила відповідач, вона
посвідчення водія не має, автомобіль
ВАЗ 21101 ні вона, ні інші особи не
використовують, що також підтвердила
допитана в якості свідка її дочка -
ОСОБА_7, спірний автомобіль просто в
неї зберігався. В обґрунтування
необхідності виділити спірний
автомобіль саме їй, пояснила, що має
намір передати автомобіль дочці, коли
остання отримає посвідчення водія.

На думку суду, доводи відповідача про
виділення автомобіля ВАЗ 21101 саме їй є
непереконливими, потреб в зазначеному
майні відповідач не має.

Враховуючи те, що у спільній власності
сторін є інший автомобіль - ВАЗ-2107,
вартістю 18 000 гривень, який був 25 червня
2004 року зареєстрований за спільним
рішенням подружжя на відповідача, то
цей транспортний засіб на думку суду
повинен бути при розподілі майна
виділений відповідачу.

Крім того, саме такий розподіл рухомого
майна між зареєстрованими власниками
цих автомобілів не призведе до зайвих
витрат сторін на переоформлення права
власності.

Все інше майно (побутова техніка,
меблі), що знаходиться у фактичному
користуванні відповідача, суд вважає
виділити останній.

Після розподілу спільного майна
подружжя, частки мана позивача та
відповідача є рівними та складають в
загальній сумі 49600 гривень, що
відповідає загальним засадам поділу
спільного майна між його власниками.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку про те, що спірне майно є
спільною власністю подружжя ОСОБА_1, та
ОСОБА_3, а тому позивач має право в силу
ст.ст. 60,69,70,71 СК України на поділ
зазначеного майна, в рівних частках між
чоловіком та дружиною, а тому позов є
законним та підлягає задоволенню.

Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено, суд в
порядку ст.88 ЦПК України має підстави
для стягнення з відповідача на користь
позивача понесені судові витрати у
вигляді сплати судового збору
пропорційно до задоволених вимог у
сумі 496 гривень.

На думку суду, потреба у продовженні
заходів забезпечення позову,
застосованих ухвалою Куйбишевського
районного суду Запорізької області від
23 вересня 2014 року, у виді арешту
автомобіля на передачі його на
зберігання іншій особі відпала, тому ці
заходи слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 60-63,69-71 СК України,
ст.ст. 368,372 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60,212-215
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Поділити спільне майно подружжя
виділивши ОСОБА_1:

- автомобіль ВАЗ 21101, 2006 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
вартістю 46 000 гривень;

- автомобільний причіп «ПВА»,
вартістю 3600 гривень;

Разом майна на загальну суму 49600 (сорок
дев'ять тисяч шістсот) гривень.

Право спільної сумісної власності
ОСОБА_3 на майно,, що виділене ОСОБА_1 -
припинити.

Виділити ОСОБА_3:

- автомобіль ВАЗ-2107, 1989 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2,
вартістю 18 000 гривень;

- телевізор «Самсунг»,
вартістю 1350 гривень;

- диван і два крісла,
вартістю 1400 гривень;

- тумбочка під телевізор,
вартістю 110 гривень;

- ноутбук «Самсунг»,
вартістю 4800 гривень;

- ксерокс «Епсон», вартістю
800 гривень;

- комп'ютерний стіл,
вартістю 580 гривень;

- комп'ютерний стілець,
вартістю 380 гривень;

- кухонна стінка, вартістю 1260
гривень;

- пилосос «LG», вартістю 480
гривень;

- гідробокс, вартістю 4800 гривень;

- водонагрівач, вартістю 1600
гривень;

- пральна машинка «Самсунг»,
вартістю 2380 гривень;

- насос водяний «Ручійок»,
вартістю 300 гривень;

- насос центробіжний «ХЕЛЗ»,
вартістю 760 гривень;

- водонасосна станція,
вартістю 850 гривень;

- електродуховка, вартістю
280 гривень;

- кухонна мийка, вартістю 310
гривень;

- холодильник «Снайге»,
вартістю 3000 гривень;

- електричний чайник, вартістю 100
гривень;

- кухонний куток, вартістю
1100 гривень;

- газова плита, вартістю 360
гривень;

- скутер «Ямаха», вартістю 2500
гривень;

- кабель сітьовий 200 метрів,
вартістю 900 гривень;

- бензопила «Атлант»,
вартістю 1200 гривень.

Разом майна на загальну суму 49600
(сорок дев'ять тисяч шістсот) гривень.

Право спільної сумісної
власності ОСОБА_1 на майно, що
виділене ОСОБА_3 - припинити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 в дохід держави судові витрати у
вигляді сплати судового збору
пропорційно до задоволених вимог в
сумі 496 гривень (чотириста дев'яносто
шість грн. 00 коп.).

Скасувати заходи
забезпечення позову, застосовані
ухвалою Куйбишевського районного суду
Запорізької області від 23 вересня 2014
року, а саме зняти арешт з автомобіля
ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_1 та
передати його власнику майна - ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції - Куйбишевський
районний суд Запорізької області
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-денного
строку з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Р.С.Солодовніков