Справа № 128/330/13- ц
УХВАЛА

Іменем України

20 жовтня 2014 року
місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

при секретарі Воробей В.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3,

розглядаючи в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання
довіреності та договору
купівлі-продажу недійсними,
витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного
суду Вінницької області знаходиться
вищезазначена цивільна справа.

Позивач звернувся з даним позовом до
суду, в якому зазначає, що являвся
власником будинку АДРЕСА_1 Вінницького
району Вінницької області, та
земельної ділянки площею 0,15 га, на якій
розташований даний будинок. В серпні 2010
року до його будинку зайшов незнайомий
чоловік (згодом стало відомо, що це
ОСОБА_5) і попросив здати в найм кімнату.
Перебуваючи в скрутному матеріальному
становищі, позивач надав згоду. Під час
проживання він неодноразово цікавився
складом сім`ї, будинком та земельною
ділянкою позивача. Використовуючи
довірливі відносини та особливості
його психічного стану після участі у
війні в ДР Афганістан, добре знаючи, що
позивач майже не бачить, ОСОБА_5 під
приводом допомоги у переоформленні
державного акту на земельну ділянку
отримав довіреність на представництво
його інтересів в усіх установах,
підприємствах та організаціях
незалежно від форм власності.
Правовстановлюючі документи на
земельну ділянку та будинок ОСОБА_5
викрав, після чого зник. Реалізуючи
свій злочинний умисел на заволодіння
будинком та земельною ділянкою, ОСОБА_5
без відому та згоди позивача
використав довіреність, підшукав
покупця - ОСОБА_2, уклав від імені
позивача договори купівлі-продажу
земельної ділянки та будинку,
заволодівши коштами в сумі 315600,00 грн.
Про те, що позивач не являється
власником будинку та земельної
ділянки, він дізнався влітку 2012 року,
коли був викликаний до Вінницького
районного суду на розгляд цивільної
справи за позовом ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні житловим
будинком з господарськими будівлями та
спорудами. Рішенням Вінницького
районного суду від 13.09.2012 року
зазначений позов було частково
задоволено, виселено позивача із
займаного житлового будинку, і він
залишився без даху над головою. Позивач
вважає, що довіреність, видана на ім`я
ОСОБА_5, та договір купівлі-продажу
мають бути визнані недійсними, так як
довіреність була видана під впливом
помилки та обману.

До розгляду справи по суті представник
позивача ОСОБА_1 заявив клопотання про
призначення по справі
судово-психіатричної експертизи, так
як однією з підстав позову є вчинення
правочину дієздатною фізичною особою,
яка в момент його вчинення не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_3 в судовому засіданні
заперечують проти заявленого
клопотання, посилаючись на те, що
позивач являється адекватною людиною,
яка розуміє значення своїх дій, а також
на те, що позовні вимоги не грунтуються
на тому, що позивач в момент вчинення
правочинів не розумів значення своїх
дій. Крім того, представник відповідача
зазначає, що представник позивача
намагається затягнути розгляд справи.

Заслухавши думки учасників судового
процесу, суд вважає за необхідне
відмовити в задоволенні заявленого
клопотання з наступних підстав.

Доказами відповідно до приписів ст.57
ЦПК України є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ч.1
ст.143 ЦПК України для з'ясування
обставин, що мають значення для справи
і потребують спеціальних знань у
галузі науки, мистецтва, техніки,
ремесла тощо, суд призначає експертизу
за заявою осіб, які беруть участь у
справі.

Відповідно до вимог ст.145 ЦПК України
призначення експертизи є обов'язковим
у разі заявлення клопотання про
призначення експертизи обома
сторонами. Призначення експертизи є
обов'язковим також за клопотанням хоча
б однієї із сторін, якщо у справі
необхідно встановити: характер і
ступінь ушкодження здоров'я; психічний
стан особи; вік особи, якщо про це немає
відповідних документів і неможливо їх
одержати.

Враховуючи те, що розгляд справи по
суті ще не розпочався, встановити
обставини справи суд на даному етапі
може лише зі змісту позовної заяви та
доданих документів, суд вважає, що
заявлене клопотання є передчасним і
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.168 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання
представника позивача ОСОБА_1 про
призначення по справі
судово-психіатричної експертизи.

Ухвала суду про відмову в задоволенні
клопотання не перешкоджає повторному
його заявленню з інших підстав.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ:
Ю.Ф.Карпінська