Справа № 740/3933/14
Провадження № 2/740/1256/14
РІШЕННЯ

іменем України

10 жовтня 2014 року
м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний
суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при
секретарі -Матвієнко О.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до Малокошелівської сільської
ради Ніжинського району Чернігівської
області про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування,

встановив:

Позивачем заявлені вимоги про
визнання права власності на АДРЕСА_1
(далі-спірний будинок) в порядку
спадкування після ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Позовні вимоги
обгрунтовуються тим, що позивач є
спадкоємцем за заповітом до майна
спадкодавця ОСОБА_2, позивач прийняла
спадщину, спірний будинок відносився
до суспільної групи колгоспних дворів,
головою якого була спадкодавець
ОСОБА_2, нотаріусом відмовлено у видачі
свідоцтва про право власності на
спірний будинок, що позбавляє права
позивача оформити прийняту спадщину у
позасудовому порядку.

Відповідно до клопотання від 29
вересня 2014 року представник позивача
адвокат ОСОБА_3 підтримує заявлені
вимоги, просить розглянути справу за
відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання не з"явився, відповідно до
заяви від 23 вересня 2014 року секретар
Малокошелівської сільської ради
Сальнікова В.В. просить розглянути
справу за відсутності.

Фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до ч.2
ст.197 ЦПК України не здійснюється.

Позов підлягає задоволенню
повністю зі слідуючих підстав.

Статтею 3 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
встановлено, що право власності та інші
речові права на нерухоме майно, набуті
згідно з діючими нормативно-правовими
актами до набрання чинності цим
Законом, визнаються державою, тобто
право власності на збудоване до
набрання чинності вищезазначеним
Законом нерухоме майно набувається в
порядку, який існував на час його
спорудження, і не виникає виключно у
зв'язку із здійсненням державної
реєстрації права власності на нього в
порядку, передбаченого даним Законом.

Відповідно до довідки
Малокошелівської сільської ради від 15
липня 2014 року спірний будинок мав
статус колгоспного двору, у якому
станом на 15 квітня 1991 року проживали
спадкодавець ОСОБА_2 та наймачі-ОСОБА_6,
ОСОБА_5. Згідно довідки КП "Ніжинське
міжміське бюро технічної
інвентаризації" від 28 травня 2014 року
спірний будинок зареєстрований на
праві власності за колгоспним двором,
головою якого була ОСОБА_2. Дані
обставини підтверджуються також і
копією свідоцтва про право особистої
власності на жилий будинок від 30 січня
1991 року.

Положеннями ст.ст.120, 123 ЦК
Української РСР (в ред. від 18 липня 1963
року), чинного на час існування
колгоспних дворів, встановлено, що
майно колгоспного двору належало його
членам на праві сумісної власності.

Право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні, розмір частки
члена двору визначається виходячи з
рівності часток усіх його членів,
включаючи неповнолітніх та
непрацездатних.

Із врахуванням викладеного
ОСОБА_2, як член колгоспного двору,
станом на 15 квітня 1991 року не втратила
права на спірний будинок, докази на
підтвердження інших членів
колгоспного двору станом на час
розгляду справи відсутні.

Спірний будинок під час технічної
інвентаризації згідно довідки КП
"Ніжинське міжміське бюро технічної
інвентаризації" від 28 травня 2014 року не
відображений, як самочинне
будівництво, технічний паспорт на
нього станом на 23 березня 2014 року
засвідчує прийняття його до
експлуатації, відповідно до
інформаційної довідки з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
від 02 жовтня 2014 року право власності на
спірний будинок не зареєстроване.

Постановою Ніжинської районної
державної нотаріальної контори від 05
липня 2014 року позивачу відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на вищезазначений будинок у зв"язку з
відсутністю відомостей щодо всіх
співвласників спірного будинку.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в
с.Мала Кошелівка Ніжинського району,
позивач ОСОБА_1 відповідно до ст.1233 ЦК
України є спадкоємцем за заповітом
останньої від 02 листопада 1998 року, який
станом на час розгляду справи не
змінений, не скасований і не визнаний
недійсним, прийняла спадщину
відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України,
оскільки постійно проживала разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, та шляхом подачі нотаріусу
заяви про прийняття спадщини, докази
про відмову останньої від спадщини,
інших спадкоємців, які прийняли
спадщину після спадкодавця
ОСОБА_2-відсутні.

Як зазначено вище ОСОБА_2, як член
колгоспного двору, не втратила права на
спірний будинок, тобто даний будинок в
цілому входить до складу її спадщини.
Відмова нотаріуса в оформленні права
власності на спірний будинок свідчить
про наявність правових підстав для
визнання цього права в порядку
цивільного судочинства.

За таких обставин в судовому
засіданні встановлені підстави для
визнання права власності на спірний
будинок в цілому за позивачем в порядку
спадкування після ОСОБА_2. Позивач
скористалася передбаченим ст.16 ЦК
України способом захисту свого права
шляхом пред'явлення позову про
визнання права власності на нерухоме
майно.,

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 197, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Ніжинський
міськрайонний суд Чернігівської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя В.П.Олійник
.