У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Власова С.О.,

суддів -
Дроботі В.В., Бисаги Т.Ю.,

при секретарі -
Савариній Т.І.,

з участю:
представника апелянта - ОСОБА_1,

представника позивача - Пітух В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє
від свого імені та від імені
неповнолітнього ОСОБА_4 як законний
представник, на рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 20 червня 2011
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСибБанк»
до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, треті особи:
орган опіки та піклування виконавчого
комітету Мукачівської міської ради,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, про звернення стягнення
на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» (на
виконання вимог Закону України «Про
акціонерні товариства» 27 липня 2009 року
назву АКІБ «УкрСиббанк») змінено на
публічне акціонерне товариство (
надалі ПАТ «УкрСиббанк»), звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_5., в якому
просило звернути стягнення на
предмет іпотеки за договором іпотеки
від 20 вересня 2006 року № 0,
укладеного між сторонами, а саме:
житловий будинок АДРЕСА_1 та на
предмет іпотеки від 29 вересня 2006 року №
- житловий будинок АДРЕСА_1,
шляхом надання ПАТ «УкрСиббанк» права
продажу предметів іпотеки будь -якій
особі- покупцеві та право на отримання
будь - яких документів та/або довідок,
необхідних для продажу будинків.

У зв'язку із зміною власників
жилих будинків судом до участі у
справі в якості співвідповідачів було
залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, від імені якого діє ОСОБА_3

У січні 2011 року ПАТ «УкрСиббанк»
збільшило позовні вимоги та просило
звернути стягнення на предмети іпотеки
для задоволення вимог, що виникли на
підставі кредитного договору від 20
вересня 2006 року № 0 та кредитного
договору від 29 вересня 2006 року №
0, що станом на 3 листопада 2010 року
становить суму за курсом НБУ
відповідно 16314328 грн. 05 коп. та 807498 грн.
49 коп. шляхом проведення прилюдних
торгів з визначенням ціни для продажу
предметів іпотеки в межах виконавчого
провадження.

Рішенням Мукачівського
міськрайонного суду від 20 червня 2011
року позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 4 липня 2012
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позивачу в задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 4 липня 2012 року скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції з тих
підстав, що не надіслання іпотекодавцю
та боржнику письмової вимоги не є
перешкодою для реалізації права
іпотекодержатетя звернутись у будь -
який час за захистом порушеного права,
в рішенні суду не було зазначено
загальний розмір позовних вимог та
його складові, що підлягають сплаті
іпотекоржателю з вартості предмета
іпотеки, не вказано опис нерухомого
майна та що судом не дана оцінка сумі
заборгованості за кредитом.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_3 просить рішення скасувати і
ухвалити нове, яким позивачу відмовити
в задоволенні позовних вимог. Вказує на
те, що суд неправильно застосував
процесуальний та матеріальний, банк
вже скористався своїм правом звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
вчинення виконавчого напису, та що
позивач не виконав процедуру
повідомлення позичальника та
іпотекодавця, який є відмінним від
позичальника, передбачену укладеними
між сторонами договорами та Законом
України «Про іпотеку» (том № 2 а.с.144-148).

В апеляційному суді представник
апелянта подав заяву, яка прийнята
судом, у якій просив задовольнити
апеляційну скаргу та відмовити
позивачу у позові на підставі Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» (том № 4 а.с. 48-50).

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді доповідача, пояснення
сторін по справі, що з»явилися,
перевіривши матеріали справи й
обговоривши доводи зміненої
апеляційної скарги, вважає, що вона не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 20 вересня 2006 року
між АТ «УкрСиббанк» та позичальником
ОСОБА_5 був укладений кредитний договір
№ 0, згідно якого банк надав
позичальнику споживчий кредит в
іноземній валюті в розмірі 135100,00 дол.
США на термін до 20.09.2017 року для
придбання нерухомості за адресою:
АДРЕСА_1 (том № 1 а.с. 28-36).

29 вересня 2006 року між вказаними
сторонами укладений кредитний
договір №0, згідно якого, банк
надав позичальнику ОСОБА_5. споживчий
кредит в іноземній валюті в розмірі 67400
дол. США на термін до 29.09.2017 року для
придбання нерухомості за адресою:
АДРЕСА_1 (том № 1 а.с.13-22).

Матеріалами справи доведено, що
ОСОБА_5. було допущено порушення умов
кредитного договору, а саме
непогашення нарахованих процентів та
основного боргу за кредитним договором
№0 від 29 вересня 2006 року, що станом
на 03.11.2010 року становить у національній
валюті за курсом НБУ 807 798, 49 грн., в тому
числі: 353 011,45 грн.- основний борг; 163 891,52
грн.-прострочений борг за 1211 днів; 236 493,
72 грн.- прострочені проценти за 1211 днів;
22 951,00 грн.- пеня по простроченому боргу
за період з 05.10.2010 р. по 03.11.2010 року;31 150,81
грн.- пеня по прострочений процентам за
період з 05.10.2010 р. по 03.11.2010 року.

Тому позивач обґрунтовано просив
звернути стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки від 29.09.2006 року за
№0, посвідченого приватним
нотаріусом Мукачівського міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрованого в реєстрі за №5861,
згідно витягу Державного реєстру
іпотек №3810230 від 29.09.2006 року, а саме:
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1 до складу якого
входять: цілий будинок (літ.Д) з
терасою-площею 5,20 кв.м, складається із
двох житлових кімнат, житлова площа
будинку 67,20 кв.м., загальна площа- 144,30
кв.м., до будинку примикають споруди
№-1-2, що належать на праві власності
ОСОБА_4, від імені якого діє законний
представник-мати ОСОБА_3, на підставі
договору дарування домоволодіння від
02.10.2009 року №3143 - шляхом проведення
прилюдних торгів з визначенням ціни
для продажу предмета іпотеки на рівні,
не нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб»єктом оціночної діяльності на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

ОСОБА_5 було допущено порушення
умов кредитного договору № 0 від 20
вересня 2006 року, а саме непогашення
іноземної валюти (дол. США) станом на
05.03. 2009 року за курсом НБУ 1314548,98 грн., в
тому числі: основний борг на 05.03.2009
р.-850379,84; прострочений борг на 05.03.2009 р. 623
днів-165116,87 грн.; прострочені проценти
на 05.03.2009 р.623 днів-228850,55 грн.; пеня по
простроченому боргу -29806,93 грн.; пеня по
простроченим процентам за період з
11.02.2007 р. по 05.03.2009 р. (в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ). Всього
заборгованості (кредит + відсотки)
становить 1244347,26 грн.- то позивач
обґрунтовано просив звернути
стягнення на предмет іпотеки належного
ОСОБА_3, згідно договору купівлі -
продажу житлового будинку від 17.09.2009
року, який розташований в АДРЕСА_1,
загальною площею -153,50 кв.м.

З метою встановлення ринкової
вартості вказаних будинків АДРЕСА_1,
встановлення розміру земельних
ділянок, необхідних для
обслуговування житлових будинків,
апеляційним судом призначалась
судова будівельно - технічна
експертиза, за висновком якої: ринкова
вартість першого будинку складає -
834833 грн., а другого будинку -1464165 грн.

Розмір земельних ділянок
необхідний для обслуговування
вказаних будинків становить
відповідно для першого будинку - 0.0506
га. та другого будинку -0,0557 га ( том № 4
а.с. 19 )

У відповідності до вимог ст. 23 Закону
України «Про іпотеку» № 898-1V від 05
червня 2003 року у разі переходу права
власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою.

Невиконання вимог ч.1 ст. 35 Закону
України «Про іпотеку» про надіслання
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмової
вимоги про усунення порушення
зобов»язання не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
зврнутись у будь- який час за захистом
своїх порушених прав до суду (на
відміну від інших способів стягнення
(ч.3 ст.33 цього Закону), оскільки
іпотекодавець у судовому засіданні має
можливість заперечувати проти вимог
іпотекодержателя, що відповідає
положенням ст. 124 Конституції України
(п.37 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають з кредитних правовідносин»).

З огляду на вищенаведене, суд першої
інстанції правомірно задовольнив
вимоги позивача звернувши стягнення на
іпотечне майно.

Що стосується вимог апелянта про
застосування мораторію на стягнення
майна наданого в іпотеку, то колегія
суддів з цього приводу констатує
наступне.

Згідно Закону України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» від 3 червня 2014 року,
протягом дії цього Закону, не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове
майно, яке вважається предметом
застави згідно із статтею 4 Закону
України «Про заставу» та/або предметом
іпотеки згідно із статтею 5 Закону
України «Про іпотеку».

Системний аналіз вказаного
Закону дає підстави зробити висновок
про те, що він розповсюджує свою дію
банківських установ між особами, які є
позичальником або майновим
поручителем. На інших осіб в т.ч. осіб,
які стали власником предмета іпотеки
на підставі правочинів, укладених поза
межами кредитних та іпотечних
договорів цей Закон не
розповсюджується.

З матеріалів справи вбачається та
сторонами по справі не заперечується
той факт, що ОСОБА_3 стала власником
житлових будинків на підставі
правочинів поза межами кредитних та
іпотечних договорів, тому вищезгаданий
Закон про мораторій до неї
застосовувати не можна.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304, 307 ч.1 п.1, 308,
313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317,319 ЦПК України,
судова колегія судової палати, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 20 червня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
касаційного суду протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили,
шляхом подачі касаційної
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий :

Судді: