Ухвала

ІМЕНЕМ України

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого

спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Амеліна
В.І.,

Наумчука
М.І., -

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 22 листопада 2012 року та
ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 30 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування посилаючись на те, що з 01
березня 2006 року він працював на посаді
директора магазину «Югсейф» у
відповідача як фізичної
особи-підприємця. З 01 квітня 2011 року
ОСОБА_3 був звільнений з роботи за
прогул, при цьому йому не було видано
трудову книжку. Про порушене право він
дізнався лише 18 лютого 2012 року.
Посилаючись на те, що звільнення є
безпідставним, просив поновити його на
посаді директора магазину «Югсейф»,
стягнути з відповідача на його користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в розмірі 13 047 грн, а також 3 000
грн моральної шкоди.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 22 листопада 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 30 жовтня 2013 року, в позові
відмовлено за необгрунтованістю.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати вказані судові рішення,
посилаючись на невідповідність
висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
обґрунтовано виходив із того, що
позивач із 01 квітня 2011 року був
відсутній на робочому місці без
поважних причин, у зв'язку з чим його
було звільнено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40
КЗпП України.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення суду
першої інстанції та ухвала
апеляційного суду ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 22 листопада 2012 року та
ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 30 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.П. Гончар

В.І. Амелін

М.І. Наумчук