АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/7331/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/2004/к/14
У Х В А Л А

Іменем України

08 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів - Савіної Г.О.,
Чорнобука В.І.

при секретарі - Булах К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
на рішення Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 13 серпня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
про відшкодування моральної шкоди, -

Особи, які беруть участь у розгляді
справи:

представник відповідача публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» - Мордвінкін
Сергій В`ячеславович.

позивач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_4.

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» (далі ПАТ
«Кривбасзалізрудком») про стягнення
моральної шкоди, посилаючись на те, що 07
листопада 2013 року при виконанні
трудових обов`язків він отримав
виробничу травму, у зв'язку із чим
висновком МСЕК від 26.02.2014 року йому
було встановлено стійку втрату
професійної працездатності у розмірі
80% до 01.03.2015 рок та ІІ група
інвалідності.

Вважає, що у зв'язку з отриманими
професійними травмами йому спричинено
моральну шкоду, розмір якої він
визначив у 243 600 грн., та просив суд
стягнути цю суму з відповідача на свою
користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 13 серпня 2014 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з
ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь
ОСОБА_2 30 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ПАТ «КЗРК» на користь
держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком»
ставить питання про скасування рішення
суду і ухвалення нового рішення про
відмову позивачу в задоволенні позову,
посилаючись на те, що судом не взято до
уваги, що нещасний випадок стався з
вини позивача, комісією з
розслідування нещасного випадку не
встановлено порушення відповідачем
ст. 153 КЗпП України.

Визначений судом розмір моральної
шкоди стягнутий з відповідача
необґрунтований та значно завищений.
Судом при визначенні розміру моральної
шкоди не враховано роз'яснень
постанови Пленуму Верховного Суду
України №4 від 31.03.1995 року з подальшими
змінами «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди».

Позивачем не надано доказів
спричинення йому моральної шкоди та
подано позов з пропуском строку
звернення до суду.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник позивача просить
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
районного суду залишити без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги та заперечень на неї, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 що 07.11.2013
року о 12 год. 40 хв. з позивачем, який
працював електрослюсарем черговим та з
ремонту устаткування на дільниці №1
електромеханічної служби шахти
«Гвардійська» підземного гірничого
цеху Сервісного управління з ремонту
та монтажу шахтного обладнання ПАТ
«Кривбасзалізрудком» на робочому
місці стався нещасний випадок,
внаслідок чого ним отримано відкритий
злам правої гомілки зі зміщенням
уламків, забій лівої п`яти, про що 12.11.2013
року комісією було складено акт
розслідування нещасного випадку форми
Н-5 (а.с. 21-30) та акт № 45-20 форми Н-1 про
нещасний випадок, пов`язаний з
виробництвом (а.с. 13-20). Ступінь тяжкості
травми відноситься до категорії
тяжкої, що підтверджується актом № 45-20
від 11.11.2013 року про нещасний випадок.

Висновком МСЕК від 26.02.2014 року позивачу
первинно встановлено 80% втрати
професійної працездатності та другу
групу інвалідності по трудовому
каліцтву починаючи з 24 лютого 2014 року
по 01.003.2015 року (а.с. 33-35).

Суд, частково задовольняючи позов,
обґрунтовано виходив з доведеності
позовних вимог ОСОБА_2 та вірно
встановив, що між сторонами склалися
трудові правовідносини, оскільки
професійне захворювання отримано
позивачем під час виконання ним
трудових обов'язків і пов'язане з
виробництвом, і наявності у зв'язку з
цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1
КЗпП України, для відшкодування
моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз'яснено, що
відповідно до статті 237-1 КЗпП України
за наявності порушення прав працівника
у сфері трудових відносин, зокрема,
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) покладається на власника
або уповноважений ним орган незалежно
від форми власності, виду діяльності
чи галузевої належності.

З огляду на правову позицію
Європейського суду з прав людини,
висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "
Кечко проти України" у випадках, коли з
набуттям чинності певного закону його
нормами призупиняється дія положень
закону, що був прийнятий раніше, до
спірних правовідносин застосовується
закон, що діяв на момент виникнення у
особи відповідного права. При цьому
рішенням Конституційного Суду України
№ 20-рп/2008 від 08.10.2008 року , абз.9 п.5
встановлено, що саме право громадян
на відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки статтею 1167
Цивільного кодексу України та
статтею 237-1 Кодексу законів про працю
України їм надано право відшкодовувати
моральну шкоду за рахунок власника або
уповноваженого ним органу
(роботодавця).

Як вбачається з актів розслідування
нещасних випадків, 07 листопада 2013 року
причиною нещасного випадку є
порушення електрослюсарем черговим та
з ремонту устаткування на дільниці №1
електромеханічної служби шахти
«Гвардійська» підземного гірничого
цеху Сервісного управління з ремонту
та монтажу шахтного обладнання ПАТ
«Кривбасзалізрудком» - ОСОБА_2, в.о.
начальника дільниці №1 - ОСОБА_6,
машиністом електровоза дільниці
внутрішнього шахтного транспорту № 26
ш. «Гвардійська» - ОСОБА_7 невиконання
вимог інструкції з охорони праці,
невиконання посадових обов'язків,
невиконання вимог інструкції з охорони
праці працівниками та посадовими
особами ПАТ «Кривбасзалізорудком».

Крім того, суд, на підставі медичних
документів про лікування позивача у
зв'язку з професійним захворюванням,
правильно визнав, що позивачу була
заподіяна моральна шкода, так як, був
порушений звичайний спосіб його життя,
він вимушений витрачати свої сили на
організацію свого життя, загальний
стан здоров'я обмежує його можливості,
внаслідок чого він переносить моральні
страждання. Внаслідок трудового
каліцтва погіршилося здоров`я
позивача, після травми він переніс
хірургічну операцію, йому був
встановлений апарат Ілізарова, через
що він тривалий час пересувався з
допомогою милиць. В даний час він
пересувається з допомогою палички.
Відчуває постійний біль в нозі, при
пересуванні.

Колегія суддів погоджується із
визначеним судом першої інстанції
розміром відшкодування моральної
шкоди, стягнутої з відповідача на
користь позивача, який визначено ним,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості,
відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди", яким
передбачено, що розмір моральної шкоди
суд визначає в залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану.

Посилання представника відповідача в
апеляційній скарзі на те, що нещасний
випадок стався з вини позивача, колегія
суддів до уваги не бере, оскільки при
визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди, судом першої
інстанції враховано вину позивача
ОСОБА_2, який не подбав про особисту
безпеку під час виконання робіт.

Спростовуються встановленими
обставинами та матеріалами справи й
доводи представника відповідача щодо
відсутності підстав для відшкодування
ОСОБА_2 моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги, щодо
ненадання позивачем висновків
медичних установ про заподіяння йому
моральних страждань не ґрунтуються на
законі та спростовуються
вищевикладеними висновками суду.

Доводи представника відповідача про
те, що судом не взято до уваги
пропущення позивачем тримісячного
строку для звернення до суду за
захистом свого порушеного права, не
відповідають положенням п.3 ч.1 ст.268 ЦК
України, який встановлює, що позовна
давність не поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Отже, вирішуючи спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін, що
брали участь у справі, обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін, дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду
обґрунтовані і підтверджуються
письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315
ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 13 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: (підписи)

Судді: (підписи)