У Х В А Л А

Іменем України

10 жовтня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Кожух
О.А.

суддів - Леска В.В.,
Чужі Ю.Г.,

при секретарі - Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, від імені
та в інтересах якого діє ОСОБА_2, на
ухвалу Ужгородського міськрайонного
суду від 01 вересня 2014 року по справі за
скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність, дії
та постанову державного виконавця, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1,
звернувся в суд із скаргою на дії,
бездіяльність та постанову державного
виконавця. В обґрунтування скарги
посилається на те, що 08.05.2012 рішенням
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області у справі №
712/3848/12 ОСОБА_1 було поновлено на посаді
директора Національного музею
народної архітектури та побуту
України. 16.11.2012 рішенням апеляційного
суду Закарпатської області вказане
рішення суду в частині поновлення
заявника на роботі залишено без змін.
03.12.2012 на виконання рішення суду було
видано виконавчий лист № 712/3848/2012. 05.06.2013
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження № 38291176. 26.12.2013
р. було винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження №
38291176 згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про
виконавче провадження» у зв'язку з
фактичним виконанням у повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом. В подальшому, 09.04.2014
постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень відділу ДВС України
Артемчука Т.В. було відновлено
виконавче провадження з виконанням
виконавчого листа від 03.12.2012 №712/3848/2012.
10.07.2014 постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень відділу ДВС України
Артемчука Т.В. було відкладено
провадження виконавчих дій до 21.07.2014 у
зв'язку з тим, що у виконавчому
документі зазначено невірний
ідентифікаційний код боржника -
Міністерства культури України, і ця
обставина, на думку виконавця,
унеможливлювала застосування до
боржника штрафних санкцій в порядку ст.
89 ЗУ „Про виконавче провадження". 23.07.2014
державний виконавець повторно
постановою знову відклав провадження
виконавчих дій з тих самих підстав, а
01.08.2014 державний виконавець втретє
відклав провадження виконавчих дій.
Стягувач вважає, що державним
виконавцем було допущено неправомірну
бездіяльність під час виконавчого
провадження та винесено незаконну
постанову від 01.08.2014.

Скаржник, уточнивши вимоги
скарги, просив суд: 1) визнати
неправомірною бездіяльність старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Артемчука Т.В. у період з 24.07.2014 по 01.08.2014,
яка полягає: - у неповідомленні
стягувача про відкладення провадження
виконавчих дій згідно постанови про
відкладення провадження виконавчих
дій від 01.08.2014 у виконавчому
провадженні № 38291176; - у нездійсненні
перевірки виконання Міністерством
культури України рішення
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 08.05.2012 року у
справі №712/3848/12; - у не притягненні
Міністерства культури України до
відповідальності відповідно до ст. 89
Закону України «Про виконавче
провадження»; - у невиконанні рішення
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 08.05.2012 року в
частині поновлення ОСОБА_1 на роботі,
виконавчого листа від 03.12.2012 року у
справі № 712/3848/2012, виданого
Ужгородським міськрайонним судом
Закарпатської області, у строк,
встановлений пунктом 2 частини 3 статті
30 ЗУ «Про виконавче провадження» та
нездійсненні вичерпних заходів
виконавчих дій у повному обсязі; 2)
визнати неправомірним відкладення
провадження виконавчих дій 01.08.2014
старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Артемчуком Тарасом Володимировичем у
виконавчому провадженні № 38291176; 3)
визнати неправомірною та скасувати
постанову про відкладення провадження
виконавчих дій від 01.08.2014 старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Артемчука Т.В. у виконавчому
провадженні № 38291176; 4) зобов'язати
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Артемчука Т.В. здійснити у виконавчому
провадженні № 38291176 вичерпні заходи,
виконавчі дії у повному обсязі та
притягнути Міністерство культури
України до відповідальності
відповідно до ст. 89 Закону України «Про
виконавче провадження».

Ухвалою Ужгородського
міськрайонного суду від 01.09.2014 скаргу
задоволено частково. Визнано
неправомірним відкладення провадження
дій 01.08.2014 старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Артемчук Т.В. у виконавчому провадженні
№ 38291176 та неповідомлення стягувача про
відкладення провадження. Визнано
неправомірною та скасовано постанову
про відкладення провадження
виконавчих дій від 01.08.2014 старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Артемчука Т.В. у виконавчому
провадженні № 38291176. Зобов'язано
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Артемчука Т.В. здійснити виконавчі дії
у повному обсязі. В решті вимог скарги -
відмовлено.

Не погоджуючись із даною ухвалою
ОСОБА_1, в інтересах та від імені якого
діє ОСОБА_2, подав на неї апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати дану
ухвалу в частині відмови у задоволенні
скарги, та постановити нову ухвалу,
якою задовольнити висмоги скарги
повністю.

Також на дану ухвалу було подано скаргу
від імені Артемчука Т.В., яка підписана
ОСОБА_4 Як було встановлено апеляційним
судом, ОСОБА_4 не мала довіреності на
представництво інтересів саме
Артемчука Т.В. як суб'єкта оскарження в
даній справі. Ухвалою апеляційного
суду від 10.10.2014 апеляційну скаргу
Артемчука Т.В. було залишено без
розгляду.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді, позицію представника
скаржника, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги та розглянувши
справу в цих межах, вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Як вбачається з матеріалів
справи, рішенням Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 08.05.2012 визнано звільнення
ОСОБА_1 з посади директора
Національного музею народної
архітектури та побуту України згідно з
наказом Міністерства культури України
від 27.01.2012 незаконним та поновлено
ОСОБА_1 на посаді директора
Національного музею народної
архітектури та побуту України з 27.01.2012.
Допущено негайне виконання судового
рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на
роботі (а.с.33-38).

На підставі цього рішення судом
видано виконавчий лист від 03.12.2012 про
визнання незаконним та скасування
наказу Міністерства культури України
від 27.01.2012 року № 72/0/17-12 про звільнення
ОСОБА_1 з посади директора
Національного музею народної
архітектури та побуту України згідно п.
1 ч. 1 ст. 41 Кодексу Законів про працю
України та поновлення ОСОБА_1 на посаді
директора Національного музею
народної архітектури та побуту України
днем 27.01.2012 (а.с.30)

На підставі заяви ОСОБА_1 старшим
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Семко Б.О. винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
від 05.06.2013. з примусового виконання
вказаного виконавчого листа (а.с.31-32)

Як вбачається з Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень, постановою від 26.12.2013, на
підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження», було
закінчено виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 712/3848/2012 виданого 03.12.2012
Ужгородським міськрайонним судом.

В подальшому 09.04.2014 постановою старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень відділу
ДВС України Артемчука Т.В. виконавче
провадження було відновлено (а.с.102).

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» (далі по
тексту - Закон) державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а з виконання рішення
немайнового характеру - у двомісячний
строк.

Як було зазначено у оскаржуваній
постанові державного виконавця від
01.08.2014, вимогою державного виконавця
від 23 червня 2014 року було зобов'язано
Міністерство культури України негайно
поновити ОСОБА_1 на роботі. Така вимога
була отримана боржником 26.06.2014 і станом
на 09.07.2014 не було повідомлено про
поновлення ОСОБА_1 на роботі. Також
державний виконавець зазначив про
необхідність вжиття щодо боржника
встановлених ст. 89 Закону заходів -
накласти штраф за невиконання без
поважних причин рішення суду про
поновлення на роботі (а.с.11-14).

10.07.2014 постановою старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень відділу
ДВС України Артемчука Т.В. було
відкладено провадження виконавчих дій
до 21.07.2014 у зв'язку з тим, що у
виконавчому документі зазначено
невірний ідентифікаційний код
боржника - Міністерства культури
України - і ця обставина, на думку
виконавця, унеможливлює застосування
до боржника штрафних санкцій в порядку
ст. 89 ЗУ „Про виконавче провадження".

23.07.2014 державний виконавець
повторно постановою відклав
провадження виконавчих дій.

01.08.2014 державний виконавець втретє
відклав провадження виконавчих дій з
тих самих підстав.

Статтею 89 Закону передбачено
відповідальність за невиконання
рішення про поновлення на роботі - у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника, та встановлює новий строк
виконання.

Статтею 35 Закону передбачено підстави
відкладення провадження виконавчих
дій. Проте винесення постанови про
накладення штрафу не є виконавчою дією,
а є санкцією за невиконання рішення
суду боржником, а тому відкладення
провадження виконавчих дій з тієї
підстави, що на боржника неможливо
накласти штраф, не відповідає Закону.
Зазначення невірного коду боржника не
можна вважати поважною причиною, яка
перешкоджає накладенню штрафу на
боржника, тим паче, що зазначення у
виконавчому листі саме такого коду не
було перешкодою для державного
виконавця для винесення постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
(а.с.103-104).

Судова колегія вважає, що перешкод для
притягненні Міністерства культури
України до відповідальності
відповідно до ст. 89 Закону України «Про
виконавче провадження» не існувало.

Проте суд не має права зобов'язати
державного виконавця до вчинення тих
дій, які згідно із Законом про
виконавче провадження можуть
здійснюватися лише державним
виконавцем - винести, відповідно до ст.
89 Закону, постанову про накладення
штрафу на боржника. Тому вимога скарги
про зобов"язання державного виконавця
притягнути Міністерство культури
України до відповідальності
відповідно до ст. 89 Закону задоволенню
не підлягає.

В той же час жодних даних про те, що
державним виконавцем в період з 10 липня
2014 року (і, зокрема, після 24 липня 2014
року) до 1 серпня 2014 здійснювалась
перевірки виконання рішення боржником
у матеріалах справи немає.

Таким чином, обмежуючись винесенням
безпідставних постанов про
відкладення провадження виконавчих
дій, державний виконавець не вживав
передбачених Законом заходів для
виконання рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 08.05.2012 та
виданого 03.12.2012 виконавчого листа про
поновлення ОСОБА_1 на роботі, у
передбачені Законом строки.

Виконавче провадження є завершальною
стадією судового провадження,
спрямоване на виконання рішення, яким
захищено права особи, і одним із
принципів виконавчого провадження є,
зокрема, своєчасніть такого виконання,
що повністю узгоджується з практикою
Європейського Суду з прав людини. Проте
судове рішення про поновлення на
роботі ОСОБА_1 залишається невиконаним
майже два роки в тому числі, через
неправомірну бездіяльність державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Артемчука Тараса
Володимировича.

Зважаючи на викладене, відповідно до п.2
ч.1 ст. 312 ЦПК України, судова колегія
вважає, що ухвалу суду першої інстанції
слід змінити, визнавши неправомірною
бездіяльність старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Артемчука Тараса
Володимировича у період з 24.07.2014 по
01.08.2014, яка полягає: у нездійсненні
перевірки виконання Міністерством
культури України рішення
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 08.05.2012 року у
справі №712/3848/12; у не притягненні
Міністерства культури України до
відповідальності відповідно до ст. 89
Закону України «Про виконавче
провадження»; у невиконанні рішення
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 08.05.2012 року в
частині поновлення ОСОБА_1 на роботі,
виконавчого листа від 03.12.2012 року у
справі № 712/3848/2012, виданого
Ужгородським міськрайонним судом
Закарпатської області, у строк,
встановлений пунктом 2 частини 3 статті
30 ЗУ «Про виконавче провадження» та
нездійсненні вичерпних заходів
виконавчих дій у повному обсязі.

В решті ухвалу суду першої інстанції
слід залишити без змін.

Керуючись статтями 307, 312-315, 387 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного
суду від 01 вересня 2014 року - змінити.

Визнати неправомірною бездіяльність
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Артемчука Тараса Володимировича у
період з 24.07.2014 по 01.08.2014, яка полягає: у
нездійсненні перевірки виконання
Міністерством культури України
рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 08.05.2012
року у справі №712/3848/12; у не притягненні
Міністерства культури України до
відповідальності відповідно до ст. 89
Закону України «Про виконавче
провадження»; у невиконанні рішення
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 08.05.2012 року в
частині поновлення ОСОБА_1 на роботі,
виконавчого листа від 03.12.2012 року у
справі № 712/3848/2012, виданого
Ужгородським міськрайонним судом
Закарпатської області, у строк,
встановлений пунктом 2 частини 3 статті
30 ЗУ «Про виконавче провадження» та
нездійсненні вичерпних заходів
виконавчих дій у повному обсязі.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної карги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуюча
Судді