Справа № 473/3746/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючої - судді
Ротар М.М., при секретарі - Фінько О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Вознесенську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошової компенсації ,

ВСТАНОВИВ :

В серпні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2, в якому просив
стягнути з відповідача в якості
компенсації 31655 грн.86 коп., які були
сплачені ним за період з жовтня 2010 року
по червень 2014 року коштів на користь
ПАТ "Укрсоцбанк" в порядку виконання
зобов'язання по договору кредиту №
647/11-К11 від 11 січня 2008 року.

В обґрунтування своїх позовних
вимог позивач вказував, що рішенням
Вознесенського міськрайонного суду
Миколаївської області від 26 березня 2013
року розподілено в рівних частках (по 1/2
частці за кожним) між ним та
відповідачем зобов'язання за
кредитним договором № 647/11-К11 від 11
січня 2008 року.

За період з жовтня 2010 року по 10
червня 2014 року ним було сплачено в
рахунок погашення кредитної
заборгованості 63311,72 грн. Посилаюсь на
те, що відповідачка за вказаним
рішенням свій обов'язок не виконує,
позивач просив стягнути 1/2 частину
грошових коштів, що були сплачені ним
за кредитним договором.

В судове засідання від
представника позивача надійшла заява,
в якій він просить слухати справу без
його участі, позовні вимоги підтримує у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилася, про час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином.

Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України
у разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи
доказів.

За таких обставин суд вважає
можливим ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, що
відповідає положенням ст.224 ЦПК
України. Представник позивача проти
розгляду справи в порядку заочного
провадження не заперечував.

Дослідивши матеріали справи,
матеріали цивільної справи № 1407/2-54/11 за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл
майна подружжя, суд приходить до
такого.

В судовому засіданні було
встановлено, що рішенням
Вознесенського міськрайонного суду
Миколаївської області від 26 березня 2013
року було вирішено розподілити в
рівних частках по 1/2 частці за кожним
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зобов'язання за
договором кредиту № 647/11-К11 від 11 січня
2008 року, укладеним між
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку "Укрсоцбанк" та
ОСОБА_1. Вказаним рішенням також було
стягнуто в якості компенсаціїї з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 577 грн.25 коп.
сплачених ним за період з грудня 2009
року по жовтень 2010 року (включно) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк" в порядку
виконання зобов'язань за договором
кредиту № 647/11-К11 від 11 січня 2008 року.
(а.с. 7-9). Вказане рішення набрало
законної сили 08 липня 2013 року.

Відповідно до довідки ПАТ
"Укрсоцбанк від 20 червня 2014 року №
10.1-186/96-8798 ОСОБА_1 в рахунок погашення
заборгованості за період з 13.10.2010 року
по 17.06.2014 року згідно договору кредиту
№ 647/11-К11 від 11.01.2008 року було сплачено
борг за кредитом в сумі 4191,72 грн. та
відсотків - 59120 грн. (а.с.10).

Згідно положень статті 3
Цивільного процесуального кодексу
України кожна особа має право в порядку
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За правилами статей 10 і 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставі своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, враховуючи
встановлені судовим рішенням від 26
березня 2013 року обставини, а також
встановлений обов'язок відповідача
сплачувати 1/2 частину грошового
зобов'язання по кредитному договору,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги про стягнення грошової
компенсації правомірні та
обгрунтовані. Однак суд не
погоджується з періодом, за який
позивач просить стягнути грошову
компенсацію, а саме в рішенні суду від 26
березня 2013 року зараховані платежі по
жовтень 2010 року включно, тому наступний
період платежів повинен починатися з
листопада 2010 року та розмір грошової
компенсації повинен становити 30469,37
грн. (без врахування платежів за
жовтень 2010 року в сумі 2372,97грн).

В силу ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Тому з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
сума сплаченого ним при зверненні до
суду судового збору в сумі 316,50 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення грошової компенсації
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (і/н НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (і/н НОМЕР_2) в якості
компенсації 30469 (тридцять тисяч
чотириста шістдесят дев'ять ) гривень 37
копійок, сплачених ОСОБА_1 за період з
листопада 2010 року по червень 2014 року
(включно) коштів на користь Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в
порядку виконання зобов'язання за
договором кредиту № 647/11-К11 від 11 січня
2008 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до
суду судовий збір в сумі 316 грн.50 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через
Вознесенський міськрайонний суд
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з моменту його проголошення.
Особи, які приймали участь у справі, але
не були присутні під час його
проголошення мають право оскаржити
рішення суду протягом 10 днів з моменту
його отримання.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя: М.М.
Ротар