Олевський районний суд Житомирської
Справа № 287/399/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року
м. Олевськ

Олевський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді
Волощука В.В.

з участю:

секретаря судових засідань
Федорчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі судових засідань
Олевського районного суду
Житомирської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом,
в якому просить суд розірвати шлюб з
відповідачем при цьому зазначивши, що
з 13.01.2012 року вони перебувають у шлюбі,
який був зареєстрований виконкомом
Кишинської сільської ради Олевського
району Житомирської області за актовим
записом №02.

Від спільного проживання у шлюбі з
відповідачем мають неповнолітню
дитину, а саме: сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка надала до суду письмову
заяву в якій вона просить суд
розглянути справу без її участі,
позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання на
неодноразові виклики до суду не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про день, час та місце
розгляду справи про, що свідчать
поштові повідомлення про отримання
судової повістки. Заяви щодо розгляду
чи відкладення розгляду справи до суду
не подав.

Так відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України
слідує, що сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про причини неявки у
судове засідання. У разі
неповідомлення суду про причини неявки
вважається, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, не з'явилися
в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи зазначену норму Закону, а
також те, що розгляд вказаної справи
призначався неодноразово, а відповідач
мав можливість прибути у судове
засідання та (або) уповноважити іншу
особу (представника) прибути в судове
засідання. У зв'язку з чим розгляд
справи затягується відносно його
розумності розгляду справи по суті, а
тому суд з врахуванням наведеного
визнає причину неявки до суду
відповідача неповажною та проводить
розгляд справи у відсутності
відповідача і позивачки за її заявою,
на підставі тих письмових доказів, які
знаходяться у справі.

Судом установлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що
сторони з 13.01.2012 року перебувають у
шлюбі, який був зареєстрований
виконкомом Кишинської сільської ради
Олевського району Житомирської
області за актовим записом №02, що
стверджується свідоцтвом про шлюб. Від
спільного проживання в шлюбі сторони
мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає по місцю
проживання позивачки, що стверджується
копією свідоцтва про народження
дитини.

Під час спільного проживання у шлюбі
між позивачкою та відповідачем виникли
неприязні відносини, які створили
обстановку при якій збереження сім'ї є
неможливим, і у зв'язку з чим сторони не
підтримують шлюбні відносини більше
чотирьох місяців, спільного
господарства не ведуть, проживають
окремо.

Позивачка не перебуває на обліку з
приводу вагітності в Олевській
центральній районній лікарні, що
стверджується довідкою Олевської ЦРЛ
від 23.07.2014 року за №1343/05-6, а також немає
неповнолітніх дітей віком до одного
року.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі суд дійшов висновку, що між
сторонами виникли правовідносини, які
регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з
яких слідує, що шлюб розривається за
заявою одного із подружжя, якщо судом
буде встановлено, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
стали неможливими і якщо заява про
розірвання шлюбу відповідає дійсній
волі дружини або чоловіка.

Із ст.113 СК України слідує, що особа яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Позивачка у поданій до суду позовній
заяві запевнила суд про те, що її
рішення про розірвання шлюбу є
остаточним і відповідає її волі.

Обставин, які перешкоджають розірванню
шлюбу судом не встановлено.

В даному випадку суд прийшов до
висновку, що подальше спільне
проживання сторін та збереження їх
сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними
слід розірвати.

Неповнолітню дитину слід залишити з
позивачкою для подальшого виховання,
відповідно до вимог ст.160, 161 СК України,
оскільки це не суперечить її інтересам
та інтересам дитини.

Керуючись: ст.ст.3,10,11,15,57,60,88, 212-215, 217 ЦПК
України, ст.ст.109, 110, 112,160,161 СК України
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 13.01.2012 року
виконкомом Кишинської сільської ради
Олевського району Житомирської
області за актовим записом № 02 -
розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці
ОСОБА_2 залишити шлюбне прізвище:
«ОСОБА_2».

Місце проживання неповнолітньої
дитини: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
визначити за місцем проживання матері
ОСОБА_2 для подальшого виховання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судовий збір за розгляд цивільної
справи судом в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскарженим до
Апеляційного суду Житомирської
області через Олевський районний суд
Житомирської області протягом 10 днів з
дня його проголошення. А особами, які
брали участь у справі, але не були
присутніми у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: В. В. Волощук