Номер провадження 2/754/5212/14
РІШЕННЯ

Іменем України

07.10.2014 року Деснянський районний
суд міста Києва в складі:

головуючого - судді
Зотько Т.А.

при секретарі
Самойловій М.М., Малинці А.Ю.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Києві цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення порядку користування
жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду до
ОСОБА_2 позовом про встановлення
порядку користування квартирою
АДРЕСА_1, посилаючись на той факт, що
йому разом з відповідачкою, відповідно
до свідоцтва про право власності на
житло від 26.10.1995 року, належить на праві
власності в рівних долях вищевказана
квартира. Відповідно до технічної
документації спірна квартира житловою
площею 41,5 кв.м. складається з трьох
ізольованих кімнат - 17,0 кв.м, 12,2 кв.м. та
12,3 кв.м. На даний час у нього з
відповідачкою склалися напружені
відносини, остання вважає себе єдиною
співвласницею квартири, у зв'язку з чим
між сторонами виникають постійні
сварки, що унеможливлює знаходження
позивача зі своєю родиною у спірній
квартирі, а тому він змушений
звертатись до суду з вказаним позовом.

У судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, посилаючись на обставини
викладені у позовній заяві, просив суд
встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, виділити йому в
користування кімнату площею 17.0 кв.м.,
відповідачу ОСОБА_2 виділити в
користування кімнати площею 12,2 кв.м. та
12,3 кв.м., а інші приміщення квартири -
залишити в загальному користуванні
сторін, посилаючись на той факт, що між
ним та відповідачем і її співмешканцем
постійно виникають сварки та
конфлікти, внаслідок чого неодноразово
викликались працівники міліції, а тому
він змушений на даний час проживати в
іншому місці та звертатись до суду за
захистом своїх порушених прав.

Відповідач та її представники -
ОСОБА_3, та ОСОБА_4 у судовому засіданні
проти позовних вимог заперечували,
просили суд у їх задоволенні відмовити,
зазначивши при цьому, що наведені в
позовній заяві доводи позивача є
надуманими, необґрунтованими, носять
формальний характер та є
безпідставними. Пояснили, що між
сторонами не виникало ніяких спірних
питань щодо користування спільним
майном, відповідачкою жодним чином не
порушено права позивача, так як кімната
площею 17,0 кв.м. перебуває у
користуванні останнього.

Заслухавши пояснення позивача,
відповідача та її представників -
ОСОБА_3, та ОСОБА_4, дослідивши письмові
докази, які містяться в матеріалах
справи, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги є обґрунтованими у
повному обсязі та такими, що підлягають
задоволенню виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що квартира
АДРЕСА_1 належить на праві часткової
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних
долях (а.с. 4).

Згідно наданого відповідачем
експертного висновку Українського
бюро лінгвіністичних експертиз №056/438
від 02.09.2014 року, записи прізвища ОСОБА_2
(паспорт громадянина України, запис
ОСОБА_2) та ОСОБА_2 (свідоцтво про право
власності на житло, запис ОСОБА_2) у
документах, наданих для експертизи, є
ідентичними (а.с.23), а відтак, приймаючи
до уваги даний висновок, у суду
відсутні сумніви щодо належності
спірної квартири саме сторонам по
справі.

Відповідно до наданої довідки за
формою № 3 вбачається, що станом на
30.07.2014 року у вказаній квартирі
зареєстровані та проживають двоє осіб -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, тобто сторони по
справі (а.с.5).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав (ст. 319 ЦК України).

Згідно ст. 356 ЦК України, власність
двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст.358 ЦК України, право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Згідно вимог ст. 150 Житлового кодексу
України, громадяни, які мають у
приватній власності будинок (частину
будинку), квартиру, користуються ним
(нею) для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд…

Згідно вимог п. 14 ППВСУ "Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності" № 20
від 22.12.95р. квартира, яка є спільною
сумісною чи спільною частковою
власністю, на вимогу учасника
(учасників) цієї власності підлягає
поділу в натурі, якщо можливо виділити
сторонам ізольовані жилі та інші
приміщення з самостійними виходами,
які можуть використовуватися як окремі
квартири або які можна переобладнати
в такі квартири. У протилежному випадку
може бути встановлено порядок
користування приміщеннями квартири,
якщо про це заявлено позов.

Згідно з технічною
характеристикою, квартира АДРЕСА_1
складається з трьох ізольованих кімнат
площею - 41,5 кв.м., у тому числі: 1-а
кімната - 12,3 кв.м., 2-а кімната - 12,2 кв.м.
та 3-я кімната 17,0 кв.м.; та приміщень
загального користування: кухні - 8,3
кв.м., ванної кімнати - 3,0 кв.м., вбиральні
- 1,3 кв.м., коридору - 13,4 кв.м., та двох
балконів - 3,6 кв.м. (а.с.6).

Жила площа квартири АДРЕСА_1 складає 41,5
кв.м.

Співвласниками вказаної квартири є
двоє осіб - ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Частка кожного з співвласників в жилій
площі складає 20,75 кв.м. (41,5:2= 20,75).

Суд встановив, що між сторонами не
досягнуто згоди з приводу порядку
користування квартирою.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження майном.

В своїх позовних вимогах позивач
просить суд виділити йому у
користування кімнату, площею 17,0 кв.м. з
лоджією, а відповідачу - кімнати
площами 12, 3 кв.м. та 12.2 кв.м. з лоджією.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60
ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх
позовних вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд приходить до висновку про
можливість встановлення саме такого
порядку користування жилим
приміщенням, про який просить позивач,
а саме квартирою АДРЕСА_1, незважаючи на
те, що кімнати, які позивач просить
виділити відповідачу, за загальною
площею дещо більші (на 3, 75 кв.м.) від його
частки у спільній частковій власності,
виходячи, крім того, з тих обставин, що
кімната, яка б точно відповідала частці
позивача, в квартирі відсутня, а тому
суд вважає, що встановлення такого
порядку не буде суперечити інтересам
сторін, оскільки не порушує права
власності співвласників.

При цьому твердження відповідача
ОСОБА_2 та її представників - ОСОБА_3, та
ОСОБА_4, що між сторонами не існує спору
з приводу користування власністю, а
позивач ОСОБА_1 з власної ініціативи в
спірній квартирі не проживає і його
вимоги є надуманими, не є підставою для
відмови у задоволенні позовних вимог,
оскільки позивач є співвласником
спірної квартири, нарівні з
відповідачкою, однак позбавлений
можливості користуватися нею, оскільки
між сторонами виникають постійні
сварки через користування спільною
квартирою, що унеможливлює знаходження
позивача та його сім'ї у спірній
квартирі.

Крім того, дані твердження
спростовуються поясненнями, наданими в
ході розгляду справи судом самою
відповідачем ОСОБА_2 про те, що вона не
має наміру проживати з родиною сина і
загалом їм пропонувала купити кімнату
в комунальній квартирі, ідентичну тій
про визначення порядку користування
якою просить позивач, а також
поясненнями позивача, який зазначив, що
до квартири він може потрапити тільки
за присутності відповідача, оскільки у
нього є ключі тільки від одного замка.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про можливість задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 та виділення
йому у користування кімнату, жилою
площею 17,0 кв.м., а відповідачу кімнати,
жилою площею 12,3 кв.м. та 12,2 кв.м. в
квартирі АДРЕСА_1.

Інші приміщення квартири АДРЕСА_1
підлягають залишенню в спільному
користуванні сторін.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212 - 215, 228 ЦПК
України, ст.ст. 317, 356, 358, 391 ЦК України,
ст. 150 ЖК України, п. 14 ППВСУ "Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності" № 20
від 22.12.95р., суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1.

Виділити в користування ОСОБА_1
кімнату, жилою площею 17,0 кв.м. в
квартирі АДРЕСА_1.

Виділити в користування ОСОБА_2
кімнати, жилою площею 12,3 кв.м. та 12,2 кв.м.
в квартирі АДРЕСА_1.

Інші приміщення квартири АДРЕСА_1
залишити в спільному користуванні
сторін.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
Деснянський районний суд м.Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подачі
апеляційної скарги.

Суддя Деснянського

районного суду м. Києва
Т.А.Зотько