У х в а л а

13 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючогоДьоміної
О.О.суддів:Євграфової Є.П.,Леванчука
А.О.,Ступак О.В.,Штелик С.П.розглянувши
заяву ОСОБА_2 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 липня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про знесення
самочинного будівництва,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із указаним позовом, у якому
просив знести за рахунок ОСОБА_2
самочинно збудований нею житловий
будинок "літ. А-2", розташований по
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначав, що на
підставі договору купівлі-продажу від
07 листопада 2005 року йому належить
житловий будинок з надвірними
спорудами по АДРЕСА_2. 28 березня 2006 року
він отримав державний акт про право
власності на земельну ділянку по
вказаній адресі для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд. Після
отримання відповідних дозволів він
побудував будинок, який рішенням
Черкаського міськвиконкому від 22
серпня 2007 року введено в експлуатацію
та відповідно до свідоцтва від 3
вересня 2007 року зареєстровано його
право власності на вказаний будинок.
ОСОБА_2 без погодження із контролюючими
органами, на земельній ділянці, яка їй
не належить, та без відповідних
дозволів на відстані близько 2 м від
його будинку самочинно збудувала
житловий будинок, чим порушила вимоги
ДБН "Містобудування. Планування і
забудова міських і сільських поселень",
які передбачають обов'язкове
дотримання 8-метрової протипожежної
відстані до будинку ІІІ ступеня
вогнестійкості та відповідно до їх
преамбули є обов'язковими для громадян,
які здійснюють проектування,
будівництво і благоустрій на території
міських поселень. Вважає, що
відповідачкою порушено його право на
вільне та безпечне володіння,
користування і розпорядження його
будинком.

З огляду на зазначене просив позов
задовольнити.

Заочним рішенням Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 18 жовтня
2013 року позов ОСОБА_1. задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 за власний рахунок
знести самочинно збудований житловий
будинок літ. А-2, що розташований по
АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 31 березня 2014 року рішення
місцевого суду скасовано та ухвалено
нове рішення, яким відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 липня 2014 року
рішення апеляційного суду Черкаської
області від 31 березня 2014 року
скасовано, заочне рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 18 жовтня 2013 року залишено в
силі.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 липня 2014 року у зв'язку з
неоднаковим застосуванням судом
касаційної інстанції положень статті
376 Цивільного кодексу України, що, на
думку заявника, потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування
заявник наводить ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 грудня 2013 року, від 21 серпня
2013 року, від 21 березня 2012 року, від 18
липня 2012 року, від 16 січня 2013 року, від 21
вересня 2012 року, від 12 березня 2014 року, 22
січня 2014 року, 04 липня 2012 року, 29 травня
2014 року, 22 жовтня 2012 року в справах про
знесення об'єктів самочинного
будівництва.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Наведені заявником доводи містять
ознаки, які згідно вимог вищевказаної
норми є підставами для перегляду
судових рішень.

Перевіривши заяву та додані до неї
матеріали, колегія суддів вважає, що
справа за позовом ОСОБА_1. до ОСОБА_2 про
знесення самочинного будівництва
підлягає допуску до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись ст.ст. 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Допустити справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про знесення самочинного
будівництва, за заявою ОСОБА_2 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 липня 2014 року до
провадження Верховного Суду України.

Ухвалу про допуск справи до
провадження разом із заявою про
перегляд судового рішення та доданими
до неї матеріалами надіслати до
Верховного Суду України, а копію ухвали
разом із копією заяви - особам, які
беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.О. ДьомінаСудді:Є.П.
ЄвграфоваА.О. ЛеванчукО.В. СтупакС.П.
Штелик