Провадження № 2/225/731/2014
Справа № 225/1679/14-ц
Головуючий у справі:
РІШЕННЯ

іменем України

08 серпня 2014 року
Дзержинський міський суд Донецької
області у складі:

головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,

при секретарі - Савченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Дзержинського
міського суду Донецької області
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року до суду звернувся
позивач з позовом до ОСОБА_2, в якому
ставить питання про стягнення з
відповідача заборгованості за
кредитним договором у сумі 18006 грн. 64
коп.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між
ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір № К4/005 від
06.06.2002 року, відповідно до якого
відповідач отримала кредит у розмірі
4811 грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 31% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Відповідно до умов договору
ОСОБА_2 повинна була щомісяця,
починаючи з місяця отримання кредиту,
частково погашати суму зобов'язання
згідно графіку погашення кредиту.
Відповідно до цього Банк нарахував
заборгованість за кредитом у сумі 4009
грн. 13 коп., заборгованість по процентам
за користування кредитом у сумі 5618 грн.
28 коп., пеню за несвоєчасність
виконання зобов'язань за кредитом у
сумі 8379 грн. 23 коп.

Представник позивача в судове
засідання не з'явилася, надавши суду
письмову заяву, в якій просила
розглянути справу у її відсутності,
заявлені вимоги підтримує повністю,
проти розгляду справи на підставі ст. 224
ЦПК України не заперечує.

Належно повідомлений відповідач в
судове засідання не з'явилася з
невідомих причин, заяву про причини
неявки або про розгляд справи за її
відсутності суду не надавала, тому суд
розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК
України заочно.

Дослідивши матеріали справи та надані
докази в їх сукупності, суд вважає, що
заявлені вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли
цивільно-правові відносини на підставі
договору кредитування, які регулюються
Цивільним кодексом України.

Так, відповідно до договору № К4/005 від
06.06.2002 року, оформленого шляхом
підписання ОСОБА_2 кредитного договору
позичальника (а.с. 7), вона отримала
споживчий кредит у сумі 4811 грн., із
зобов'язанням сплати відсотків за
користування кредитом у розмірі 31% на
рік. Однак, в порушення умов договору
ОСОБА_2 не сплачувала суми кредиту,
внаслідок чого у неї утворилася
заборгованість.

З огляду на це суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1049 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до умов кредитного договору
п. 2.6 (а.с. 7) у разі несвоєчасного
погашення основного боргу за кредитом
позичальник зобов'язується сплатити
банку 62% річних від суми залишку
несплаченої заборгованості. Відсотки
вираховуються виходячи із суми залишку
заборгованості по простроченій сумі
кредиту з дня виникнення простроченої
заборгованості, а відповідно до п. 2.7
(а.с. 7) у разі порушення строків
погашення відсотків за кредитом,
позичальник зобов'язується сплатити
банку пеню в розмірі 0,3%за кожний день
прострочення від суми непогашеної
заборгованості по відсоткам.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а відповідно до
ст. 611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором,
зокрема сплата комісії банку, пені,
штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач свої зобов'язання за кредитним
договором виконав, видав позичальнику
грошові кошти, проте у порушення умов
договору відповідачем порушено умови
погашення кредиту та процентів за
користування кредитом внаслідок чого
виникла заборгованість за кредитом у
сумі 18006 грн. 64 коп.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за кредитним договором
№ К4/005 від 06.06.2002 року, укладеного між
ПАТ КБ "ПриватБанком" та ОСОБА_2 станом
на 02.04.2014 року утворилась
заборгованість на загальну суму 18006
грн. 64 коп., з них 4009 грн. 13 коп. -
заборгованість за кредитом, 5618 грн. 28
коп. - заборгованість по відсоткам за
користування кредитом, 8379 грн. 23 коп. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за кредитом (а.с. 2-3; 5-6).

Разом з тим, в рішенні Конституційного
Суду України від 11 липня 2013 року по
справі №7-рп/2013 піддано
конституційно-правовому аналізу
правовідносин зі сплати пені що
виникають між фізичними особами -
споживачами та банками і іншими
фінансовими установами у
правовідносинах споживчого
кредитування в якому зокрема робиться
висновок про те, що вимога про
нарахування та сплату неустойки за
договором споживчого кредиту, яка є
явно завищеною, не відповідає
передбаченим у пункті 6 статті 3,
частині третій статті 509 та частинах
першій, другій статті 627 Кодексу
засадам справедливості,
добросовісності, розумності як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права. Наявність у кредитора
можливості стягувати із споживача
надмірні грошові суми як неустойку
спотворює її дійсне правове
призначення, оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

Конституційний Суд України вважає, що з
огляду на приписи частини четвертої
статті 42 Конституції України участь у
договорі споживача як слабкої сторони,
яка підлягає особливому правовому
захисту у відповідних правовідносинах,
звужує дію принципу рівності учасників
цивільно-правових відносин та свободи
договору, зокрема у договорах про
надання споживчого кредиту щодо сплати
споживачем пені за прострочення у
поверненні кредиту.

Цей висновок узгоджується з
положеннями Резолюції Генеральної
Асамблеї ООН "Керівні принципи для
захисту інтересів споживачів" від 9
квітня 1985 року N 39/248, в якій наголошено:
визнаючи, що споживачі нерідко
перебувають у нерівному становищі з
точки зору економічних умов, рівня
освіти та купівельної спроможності,
принципи захисту інтересів споживачів
мають, зокрема, за мету сприяти країнам
у боротьбі зі шкідливою діловою
практикою усіх підприємств на
національному та міжнародному рівнях,
яка негативно позначається на
споживачах.

Як зауважував Конституційний Суд
України, межі дії принципу свободи
договору визначаються законодавством
з урахуванням критеріїв
справедливості, добросовісності,
пропорційності і розумності. При цьому
держава має підтримувати на засадах
пропорційності розумний баланс між
публічним інтересом ефективного
перерозподілу грошових накопичень,
комерційними інтересами банків щодо
отримання справедливого прибутку від
кредитування і правами та
охоронюваними законом інтересами
споживачів їх кредитних послуг (абзац
третій підпункту 3.2 пункту 3
мотивувальної частини Рішення від 10
листопада 2011 року N 15-рп/2011 у справі про
захист прав споживачів кредитних
послуг).

У наведених Керівних принципах для
захисту інтересів споживачів
визначено, що споживачі мають бути
захищені від таких зловживань, як
односторонні типові контракти,
виключення основних прав у контрактах
та незаконні умови кредитування
продавцями.

Таким чином, з врахуванням
вищевказаних обставин, до визначеного
банком розміру неустойки в частині
пені підлягає застосуванню ч. 3 ст. 551 ЦК
України, оскільки нарахований банком
розмір пені значно перевищує
заборгованість за кредитом у розмірі
4009 грн. 13 коп., тому розмір пені підлягає
зменшенню до 4000 грн. Такий розмір
неустойки відповідає вимогам закону і
засадам розумності та справедливості.

Приймаючи до уваги, що відповідач в
порушення умов кредитного договору
кредит позивачу не повернув та не
сплачує відсотки за його користування,
суд приходить до висновку, що позивач
обґрунтовано звернувся до суду з
вимогами про повернення
заборгованості по кредитному договору
у вигляді заборгованості, відсотків,
пені.

В той же час суд звертає увагу на те, що
відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається,
що відповідно до п. 2.1 кредитного
договору № К4/005 від 06.06.2002 року кінцеве
погашення кредиту повинно бути
здійснено споживачем не пізніше 29.05.2003
року.

Враховуючи, що строк позовної давності
встановлений в три роки, то позивач мав
право звернутися до суду з
відповідними вимогами до 29.05.2006 року,
тоді як позивач звернувся до суду з
даним позовом 24.04.2014 року.

Таким чином на момент пред'явлення
позову до суду сплинув строк позовної
давності, але за відсутності
відповідача ОСОБА_2, суд не може
вирішити питання про застосування
спливу позованої давності, оскільки
відповідно до вимог ст. 267 ЦК України
питання про застосування спливу
позовної давності повинно бути
заявлено тільки стороною у спорі.

Отже, проаналізувавши всі обставини
справи, суд вражає позовні вимоги
частково доведеними, тому підлягають
частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються відповідачеві
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 224 ЦПК України,
ст. ст. 610, 611, 625, 1054 ЦК України, суд
-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки с. Верхня Хортиця
Ленінського району Запорізької
області, ІН НОМЕР_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк"
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 13627 (тринадцять тисяч шістсот
двадцять сім) грн. 41 коп., з яких 4009 грн. 13
коп. заборгованість за кредитом, 5618 грн.
28 коп. заборгованість по відсоткам за
користування кредитом, 4000 грн. пені, а
також понесені витрати на сплату
судового збору у розмірі 184 (сто
вісімдесят чотири) грн. 36 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
Дзержинським міським судом за
письмовою заявою відповідача, яка
подається протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання скарги рішення, якщо
його не було скасовано, набирає
законної сили після прийняття рішення
судом апеляційної інстанції або
Дзержинським міським судом за
наслідками розгляду заяви про перегляд
заочного рішення.

Позивачем рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду
Донецької області через Дзержинський
міський суд на протязі десяти днів з
дня проголошення рішення.

Суддя: