АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Галичанського А.Д.,
Перепелюк І.Б.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про поділ майна за апеляційними
скаргами ОСОБА_1 на ухвали
Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 15 липня та 28
липня 2014 року,

встановила:

У липні 2014 року ОСОБА_2
звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_1 про поділ майна.

В рахунок забезпечення позову
просила накласти арешт на спірне майно
та заборонити його відчуження.

Ухвалою Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 15 липня 2014
року заяву ОСОБА_2 про забезпечення
позову задоволено.

Накладено арешт на спірне майно та
заборонено його відчуження.

Ухвалою цього ж суду від 28 липня 2014 року
на звернення старшого державного
виконавця ВДВС Кельменецького
райуправління юстиції роз'яснено
ухвалу про забезпечення позову, а саме,
витлумачено, що слід розуміти під
будівельними матеріалами.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 просить
зазначені ухвали скасувати,
постановити нову ухвалу, якою зняти
арешт та заборону розпорядження
майном, справу направити до суду першої
інстанції.

Посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є майно,
на 1/2 частину якого позивачка ОСОБА_2
просила в порядку забезпечення позову
накласти арешт та заборону
розпоряджання, а саме, на:

- мотоцикл «Патріот РМ-125-з»,
номерний знак НОМЕР_1, вартістю 7131
гривень;

- автомобіль «Опель Віваро»,
номерний знак НОМЕР_2, вартістю 85625
гривень;

- холодильник «Самсунг», вартістю
4300 гривень;

- диван-крісло, вартістю 5600
гривень;

- прихожу, вартістю 1550 гривень,

- дві тумбочки, вартістю по 180
гривень кожна;

- металопластикові вікна, вартістю
5023 гривні;

- душову кабіну, вартістю 3000
гривень;

- телевізор, вартістю 4500 гривень;

- броньовані двері, вартістю 2000
гривень;

- будівельні матеріали, вартістю
31969 гривень.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення
позову позивачка зазначала, що
забезпечення позову необхідне у
зв'язку з тим, що спірне майно є рухомим
і відповідач може досить легко
відчужити його.

Задовольняючи заяву про забезпечення
позову в повному обсязі, суд першої
інстанції в ухвалі від 15 липня 2014 року
виходив з того, що така заява є
обґрунтованою, а невжиття заходів із
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду у даній справі.

Проте повністю погодитися з таким
висновком не можна, оскільки суд дійшов
його внаслідок порушення норм
процесуального права, порядку,
встановленого для вирішення питання,
що згідно з пп. 2, 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є
підставою для скасування оскаржуваної
ухвали в частині та постановлення
нової ухвали, якою у задоволенні заяви
про забезпечення позову шляхом
заборони розпорядження майном
відмовити, а в частині вимог про
накладення арешту на будівельні
матеріали вартістю 31969 гривень заяву
направити на новий розгляду до суду
першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. п. 3, 4 постанови № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов
майнового характеру дозволяється
забезпечувати шляхом накладення
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Заявлений ОСОБА_2 позов у даній справі є
позовом майнового характеру, а тому
може бути забезпечений шляхом
накладення арешту на майно.

Відповідно суд першої інстанції
підставно забезпечив позов шляхом
накладення арешту на конкретно
визначене майно.

Водночас, накладаючи арешт на
будівельні матеріали вартістю 31969
гривень, суд першої інстанції не
з'ясував у позивачки складу, кількості
та місця розташування будівельних
матеріалів, що у подальшому призвело до
проблем у виконанні ухвали в цій
частині, різного тлумачення цього
питання сторонами.

Таким чином, суд першої інстанції
порушив порядок розгляду питання про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на будівельні матеріали.

Це є підставою для скасування ухвали у
цій частині з передачею питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Що ж стосується клопотання позивачки
про забезпечення позову шляхом
заборони розпорядження майном, то воно
є необґрунтованим.

Арешт передбачає у т.ч. заборону
розпорядження майном.

Тому, необхідності у забезпеченні
позову ще і шляхом заборони
розпорядження майном немає.

Відповідно, на часткове задоволення
апеляційної скарги, оскаржувану ухвалу
від 15 липня 2014 року в частині
задоволення заяви ОСОБА_2 про
застосування заходу забезпечення
позову у вигляді заборони
розпорядження майном слід скасувати з
постановленням у цій частині нової
ухвали, якою у заяві про забезпечення
позову шляхом заборони розпорядження
майном відмовити.

Підлягає частковому задоволенню і
апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції від 28 липня 2014 року
про роз'яснення ухвали про
забезпечення позову.

Так, відповідно до ухвали від 22 липня 2014
року внаслідок заявленого самовідводу
суддю Харабару І.В. відведено від
розгляду цивільної справи (а.с.31).

За нормою статті 25 ЦПК України за
наслідками відводу судді, який
розглядає справу, справа розглядається
іншим суддею.

У порушення вказаної норми
процесуального права суддею
Харабарою І.В. 28 липня 2014 року
розглянуто подання старшого
державного виконавця відділу ДВС
Кельменецького райуправління юстиції
про роз'яснення ухвали від 15 липня 2014
року про забезпечення позову у даній
справі.

Таким чином, судом порушено порядок
розгляду відповідного подання ВДВС, що
згідно з п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є
підставою для скасування оскаржуваної
ухвали з передачею питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи, що на даний час цивільна
справа по суті розглядається
Хотинським районним судом
Чернівецької області, саме до даного
суду слід передати на новий розгляд
заяву ОСОБА_2 про накладення арешту на
будівельні матеріали вартістю 31969
гривень та заяву про роз'яснення ухвали
про забезпечення позову.

У решті ухвалу суду першої інстанції
від 15 липня 2014 року про забезпечення
позову слід залишити без змін, оскільки
за наявності спору між сторонами,
загрози невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про підставність заяви ОСОБА_3 у
відповідній частині.

Про наявність відповідного спору
стверджує і сам апелянт.

На підставі наведеного та керуючись пп.
2, 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 15 липня 2014
року в частині задоволення заяви
ОСОБА_2 про накладення арешту на
будівельні матеріали вартістю 31969
гривень, заборони розпорядження майном
та ухвалу цього ж суду від 28 липня 2014
року про роз'яснення ухвали про
забезпечення позову скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про
забезпечення позову шляхом заборони
розпорядження майном відмовити.

Передати заяву ОСОБА_2 про накладення
арешту на будівельні матеріали
вартістю 31969 гривень та заяву про
роз'яснення ухвали про забезпечення
позову на новий розгляд до Хотинського
районного суду Чернівецької області.

У решті ухвалу Кельменецького
районного суду Чернівецької області
від 15 липня 2014 року про забезпечення
позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та в касаційному
порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. В. Яремко

Судді: А.Д. Галичанський

І.Б. Перепелюк