АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7982/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Нельге Д.В. Доповідач - Прозорова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року

06 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційним
скаргами

ОСОБА_2 та Державного закладу
"Спеціалізована медико-санітарна
частина №8 МОЗ України"

на рішення Заводського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 08 серпня
2014 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Державного закладу
"Спеціалізована медико-санітарна
частина №8 МОЗ України", ОСОБА_3 про
скасування наказу про дисциплінарне
стягнення та стягнення моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Державного закладу "Спеціалізована
медико-санітарна частина №8 МОЗ
України", ОСОБА_3 з позовом про
скасування наказу про дисциплінарне
стягнення та стягнення моральної
шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2
посилався на те, що з 17.04.2012 року він
працює на посаді лікаря-уролога
поліклініки для дорослих у ДЗ
"Спеціалізована медико-санітарна
частина №8 МОЗ України" (ДЗ "СМСЧ №8 МОЗ
України"). Наказом №144 від 03.10.2013 року
його притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани за
відсутність 01.10.2013 року певний час без
поважних причин на робочому місці.

Між тим 01.10.2012 року був відсутній певний
час на своєму робочому місці, але з
причин, які є поважними, а саме за
викликом прокуратури Заводського
району м.
Дніпродзержинська, про що він зазначив
відповідачу у своїх поясненнях при
проведенні службового розслідування.
Крім того, він був відсутнім на
робочому місці менше 3-х годин, що
фактично не може бути підставою для
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності.

Вважаючи вказане дисциплінарне
стягнення необґрунтованим і що все
підпорядкується відповідачу ОСОБА_3,
яка перевищує повноваження та проявляє
злочинну бездіяльність, ОСОБА_2 просив
суд скасувати наказ №144 від 03.10.2013 року
та стягнути з ОСОБА_3 на свою користь
моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 08 серпня 2014 року позовні
вимоги задоволені частково.

Суд визнав незаконним та скасував
наказ №144 від 03.10.2013 року "Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності лікаря-уролога
ОСОБА_2", стягнув з ДЗ "СМСЧ №8 МОЗ
України" (),
розташованого за адресою: м.
Дніпродзержинськ, пр-т. Аношкіна, 67, на
користь держави: судовий збір у розмірі
243 грн. 60 коп. В решті позову суд -
відмовив (а.с.124-126).

З таким рішенням не погодився ОСОБА_2 та
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
ставить питання про скасування рішення
суду у частині відмови у задоволенні
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди та постанову нового
рішення у вказаній частині,
посилаючись на те, що судом порушені
норми матеріального та процесуального
законодавства (а.с.130-134).

Також з рішенням не погодився
відповідач - ДЗ "СМСЧ №8 МОЗ України" і
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
ставить питання про скасування рішення
суду у частині відмови задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 про скасування
наказу та постанову нового рішення у
вказаній частині, посилаючись на те, що
судом порушені норми матеріального та
процесуального законодавства (а.с.129-132).

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційних скарг
та заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу ДЗ
"СМСЧ №8 МОЗ України" необхідно
відхилити, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
частково задовольнити та постановити
нове рішення про відшкодування
моральної шкоди, з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом №144 від
03.10.2013 року ОСОБА_2, який працює на
посаді лікаря-уролога поліклініки для
дорослих у ДЗ "СМСЧ №8 МОЗ України"
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності та застосовано такий
вид дисциплінарного стягнення як
догана за відсутність без поважних
причин на робочому місці 01.10.2013 року з 12
год. 40 хв. до 13 год. 15 хв.

Також судом встановлено, що 01.10.2013 року
позивача ОСОБА_5 було викликано до
прокуратури Заводського району м.
Дніпродзержинська на 12 год. 40 хв., що
свідчить про поважність причини
відсутності останнього на робочому
місці 01.10.2013 року з 12 40 хв. до 13 год. 15 хв.

Дані обставини підтверджуються
ксерокопією повістки (а.с.104).

За таких обставин, в силу діючого
законодавства, а саме: ст.ст. 139, 147,148,149
КЗпП України, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
те, що рішення відповідача про
відсутність поважних причин
відсутності позивача на робочому місці
01.10.2013 року прийнято передчасно, а
оскаржуваний наказ прийнято буз
урахування усіх обставин, які мали
значення для прийняття рішення про
притягнення працівника до
дисциплінарної відповідальності і
правомірно визнав незаконним та
скасував наказ №144 від 03.10.2013 року "Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності лікаря-уролога
ОСОБА_2".

Доводи відповідача в апеляційній
скарзі про те, що на момент надання
пояснень позивач повістки не мав -
безпідставні і нічим не підтверджені.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на те, що позивач без
попередження та погодження з
адміністрацією лікувального закладу
залишив своє робоче місця, не
спростовують висновку суду, що ОСОБА_5
на робочому місці 01.10.2013 року з 12 40 хв. до
13 год. 15 хв. був відсутній з поважних
причин.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи ДЗ "СМСЧ №8 МОЗ України" не
спростовують висновків місцевого суду
у вказаній частині і зводяться до
переоцінки доказів і незгоди із
висновками суду щодо обставин справи.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_5 про відшкодування моральної
шкоди, суд першої інстанції послався на
те, що позивач не надав суду докази
заподіяння їй такої шкоди.

Проте з такими висновками суду колегія
суддів не погоджується.

Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року з послідуючими змінами і
доповненнями "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

В ч.2 п.5 вказаної Постанови зазначено,
що відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична)
звільняється від відповідальності по
відшкодуванню моральної шкоди, якщо
доведе, що остання заподіяна не з її
вини. Відповідальність заподіювача
шкоди без вини може мати місце лише у
випадках, спеціально передбачених
законодавством.

Позивач в позовній заяві та під час
розгляду справи в суді посилався на те,
що внаслідок незаконного притягнення
його до дисциплінарної
відповідальності за порушення
трудової дисципліни, негативного
ставлення до нього з боку працівників
ДЗ "СМСЧ №8 МОЗ України" та ОСОБА_3, перед
якими йому доводилося
виправдовуватись за вчинок, який він
насправді не допускав, йому було
заподіяно значної моральної шкоди, яка
полягала у сильному душевному
хвилюванні, психологічній травмі через
безпідставність дій адміністрації,
приниженні її честі та гідності і
ділової репутації, у порушенні її
нормальних життєвих зв'язків,
необхідності докладати додаткових
зусиль для організації свого життя.

Колегія суддів приходить до висновку
про те, що такі доводи позивача
заслуговують на увагу, підтверджуються
матеріалами справи.

Вина відповідача - ДЗ "СМСЧ №8 МОЗ
України" у заподіянні позивачу
моральної шкоди підтверджується самим
рішенням суду в частині визнання
незаконним та скасування наказу №144
від 03.10.2013 року "Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
лікаря-уролога ОСОБА_2".

Суд прийшов до обґрунтованого висновку
про те, що ОСОБА_5 не надав будь-яких
належних та допустимих на
підтвердження зазначених обставин
щодо вчинення відповідачем ОСОБА_3
певних дій, що завдали моральну шкоду.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що
підлягає стягненню з ДЗ "СМСЧ №8 МОЗ
України" на користь позивача, колегія
суддів виходить з характеру та обсягу
страждань, яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат, тяжкості
вимушених змін у її життєвих стосунках.

Тому, виходячи із засад розумності та
справедливості, колегія суддів
визначає розмір моральної шкоди, що
підлягає стягненню з ДЗ "СМСЧ №8 МОЗ
України" на користь позивача, у 200 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303,307,309,316,319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного закладу
"Спеціалізована медико-санітарна
частина №8 МОЗ України" - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 08 серпня 2014 року - скасувати
у частині відмови у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 до Державного
закладу "Спеціалізована
медико-санітарна частина №8 МОЗ
України", ОСОБА_3 про стягнення
моральної шкоди та ухвалити в цій
частині нове рішення.

Стягнути з Державного закладу
"Спеціалізована медико-санітарна
частина №8 МОЗ України" на користь
ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди
200 грн.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розряду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:
М.Л. Прозорова

Судді:
Л.О. Каратаєва

С.П. Козлов