У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:
головуючого судді: Рожина Ю.М., суддів
Ковальчук Н.М., Максимчук З.М., секретар
судового засідання Ковальчук Л.В., з
участю представника відповідача
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення
Дубенського міськрайонного районного
суду від 31 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну
(збільшення) аліментів на утримання
дитини,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дубенського міськрайонного
суду від 31 липня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним,
необґрунтованим, ОСОБА_3 в апеляційній
скарзі доводить, що суд першої
інстанції ухвалив рішення без
врахування вимог ч.2 ст.182 та ст.184
Сімейного Кодексу України, не взявши до
уваги визначеного законом
мінімального розміру аліментів на одну
дитину в Україні з 1 червня 2014 року для
дитини віком від 6 до 18 років, що
становить 385 грн 8 коп. Вважає, що
оскільки відповідач працездатний, не
має інших утриманців, має задовільний
стан здоров'я, тому зобов'язаний
належним чином утримувати
неповнолітню доньку. Покликаючись на
незаконність рішення суду та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду першої скасувати та ухвалити нове,
яким збільшити розмір аліментів на
утримання доньки ОСОБА_4 із 300 грн. до 1000
грн з наступною індексацією
відповідно.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, беручи до уваги
пояснення учасника процесу, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові,
суд першої інстанції виходив із
передбаченого законом рівного
обов'язку батьків утримувати дочку до
досягнення нею повноліття. а також
врахував матеріальне становище сторін.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів апеляційного
суду погоджується.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Дубенського міськрайонного
суду від 26 травня 2011 року стягнуто з
відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, до досягнення
повноліття, у твердій грошовій сумі в
розмірі 300 грн., з послідуючою
індексацією, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку та аліменти на
утримання ОСОБА_3 у розмірі 150 грн. до
досягнення дитиною трьох років.

У відповідності до ч.1 ст.192 СК
України розмір аліментів, визначений
за рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або
сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я когось із них та в
інших випадках, передбачених цим
Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції послався на приписи
ст.180 СК України щодо рівного обов'язку
батьків утримувати дитину до
досягнення нею повноліття, а
позивачкою не надано належного
обґрунтування щодо підстав у
збільшенні розміру аліментів на
утримання неповнолітньої дочки.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції з тих
підстав, що у відповідності до ст.192 СК
України особа, яка ставить вимогу про
збільшення розміру у сплаті аліментів
повинна довести обґрунтованість такої
вимоги, яка полягає у таких змінах щодо
платника аліментів або власного
матеріального стану чи стану здоров'я,
що дають підставу у збільшенні розміру
аліментів.

Посилання позивачки у апеляційній
скарзі на зміну розміру прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
відповідно до Закону України „Про
державний бюджет" на відповідний рік,
не можу слугувати такою підставою щодо
збільшення розміру аліментів за тим, що
це не пов'язується із матеріальним
станом платника аліментів визначених
законом.

Посилання позивачки в апеляційній
скарзі на неможливість
працевлаштуватися не може слугувати
підставою у застосуванні ст.192 СК
України щодо збільшення розміру у
стягненні аліментів.

Відповідно до ч.ч.3,4 п.17 постанови
Пленуму Верховного Суду України №3 від
15 травня 2006 року „Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів", орієнтує суди на те, що
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення.

Розмір аліментів на одну дитину
не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2
ст.182 СК. При цьому необхідно мати на
увазі, що зміна законодавства в частині
визначення мінімального розміру
аліментів на одну дитину не є підставою
для перегляду постановлених раніше
судових рішень про їх стягнення.

Колегія суддів виходить з того, що
визначаючи розмір аліментів, рішенням
Дубенського міськрайонного суду від 26
травня 2011 року, суд першої інстанції
врахував матеріальний стан платника
аліментів та інші обставини, а
позивачка в апеляційній скарзі не
довела як змінились ці обставини.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду ухвалено
без порушень норм матеріального і
процесуального права, судом з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, в повній мірі, апеляційна
скарга не містить посилань на закон, з
порушенням якого ухвалено рішення, та
не спростовує правильності висновків
суду, а тому відсутні підстави для його
скасування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного
суду від 31 липня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
Рожин Ю.М.

Судді: Квальчук Н.М.
Максимчук
З.М.