печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва

у складі головуючого судді -
Бортницька В.В.

при секретарі - Клименко О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засідання цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
державного казначейства України, треті
особи: Міністерство Внутрішніх Справ
України, Генеральна прокуратура
України про відшкодування моральної
шкоди та витрат на правову допомогу -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною
заявою, в якій просить стягнути з
Державного казначейства України
моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн., та
витрати на правову допомогу в розмірі 20
000,00 грн., за рахунок коштів Державного
бюджету України шляхом списання в
безспірному порядку на корись позивача
з єдиного казначейського рахунку
Державного бюджету України.

Заява вмотивована тим, що вироком
Євпаторійського міського суду АР Крим
від 03 грудня 2013 року ОСОБА_2 засуджено
за скоєння злочину, передбачено ч. 4 ст.
368-3 КК України, до штрафу в дохід
державним в сумі 170 000,00 грн. з
позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з організаційно-розпорядчими
та адміністративно-господарськими
повноваженнями на термін два роки з
конфіскацією майна. Ухвалою
Апеляційного суду АР Крим від 25 лютого
2014 року апеляційну скаргу
обвинуваченого задоволено частково,
вирок суду першої інстанції скасовано,
кримінальне провадження закрито за
відсутністю в його діяннях складу
кримінального правопорушення, що стало
підставою для звернення до суду за
захистом свого порушеного права, як
особи, що була незаконно засуджена.

ОСОБА_1 до судового засідання не прибув.
Про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином. Причини
неявки суду не відомі. У пункті 2
прохальної частини заяви просив
розглядати справу у його відсутність.

Представник ГУ Державного
казначейства України про дату, час та
місце судового розгляду повідомлений
належним чином. Причини неявки суду не
відомі.

Представник Міністерства внутрішніх
справ України у письмових запереченнях
наданих до суду проти вимог заяви
заперечувала у повному обсязі.

Представник Генеральної прокуратури
України проти вимог заяви заперечував
у повному обсязі.

Судовим розглядом встановлено, що
вироком Євпаторійського міського суду
АР Крим від 03 грудня 2013 року ОСОБА_2
визнано винним у вчинені кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.
368-3 КК України і призначено йому
покарання у вигляді штрафу у дохід
державним у сумі 170 000,00 грн. з
позбавленням права обіймати посади
пов'язані з організаційно-розпорядчими
та адміністративно-господарськими
повноваженнями на строк два роки з
конфіскацією усього особистого майна
ОСОБА_2

Ухвалою апеляційного суду АР Крим від 25
лютого 2014 року вирок Євпаторійського
міського суду АР Крим від 03 грудня 2013
року за обвинуваченням ОСОБА_2 у
вчинені кримінального правопорушення
передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України
скасовано. Кримінальне провадження
щодо обвинуваченого ОСОБА_3 закрите за
відсутністю в діянні складу
кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України
шкода, завдана фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під вартою
або підписки про невиїзд, незаконного
затримання, незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої
фізичній особі незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури або суду, виникає у
випадках, передбачених законом (ч. 2 ст.
1176 ЦК України).

Такий порядок передбачений Законом
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 цього Закону
підлягає відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок незаконного
засудження, незаконного притягнення як
обвинуваченого, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході розслідування чи
судового розгляду кримінальної справи
обшуку, виїмки, незаконного накладення
арешту на майно, незаконного
відсторонення від роботи (посади) та
інших процесуальних дій, що обмежують
права громадян.

Випадки, при яких виникає право на
відшкодування шкоди наведені у ст. 2
цього Закону, серед яких і закриття
кримінального провадження за
відсутністю у діянні складу
кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 3 Закону у наведених в
статті 1 цього Закону випадках
громадянинові відшкодовуються
(повертаються): зокрема, суми, сплачені
громадянином у зв'язку з поданням йому
юридичної допомоги; моральна шкода.

Пунктом 17 Положення про застосування
Закону України "Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду"
затвердженого наказом Міністерства
юстиції, Генеральної прокуратури та
Міністерства фінансів України від 04.03.96
р. N 6/5/3/41 (далі - Положення) встановлено,
що передбачене частиною 5 ст.4 Закону
відшкодування моральної шкоди
провадиться у разі, коли незаконні дії
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду завдали
моральної втрати громадянинові,
призвели до порушення його нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Моральною шкодою визнаються
страждання, заподіяні громадянинові
внаслідок фізичного чи психічного
впливу, що призвело до погіршення або
позбавлення можливостей реалізації
ним своїх звичок і бажань, погіршення
відносин з оточуючими людьми, інших
негативних наслідків морального
характеру. Розмір моральної шкоди
визначається судом з урахуванням
обставин справи в межах, встановлених
цивільним законодавством.
Відшкодування моральної шкоди за час
перебування під слідством чи судом
згідно з частиною 3 ст.13 Закону
провадиться виходячи з розміру не
менше одного мінімального розміру
заробітної плати за кожен місяць
перебування під слідством чи судом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Звертаючи до суду із заявою про
відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2
не обгрунтовано належний строк його
перебування під слідством та судом, що
позбавляє суд можливості встановити
розмір моральної шкоди завданої
заявнику, виходячи з розрахунку
зазначеному в Положенні про
застосування Закону України "Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду"
затвердженого наказом Міністерства
юстиції, Генеральної прокуратури та
Міністерства фінансів України від 04.03.96
р. N 6/5/3/41.

Вирішуючи вимоги про відшкодування
витрат на правову допомогу, то суд
зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ст. 3 Закону
громадянинові підлягають також
поверненню суми, сплачені ним у зв'язку
з наданням юридичної допомоги. До цих
сум відносяться суми, сплачені ним
адвокатському об'єднанню (адвокату) за
участь адвоката у справі, написання
касаційної і наглядної скарги, а також
внесені ним в рахунок оплати витрат
адвоката у зв'язку з поїздками у справі
до касаційної та наглядної інстанції.

Загальні засади діяльності захисника,
у кримінальному провадженні визначені
Кримінально процесуальним кодексом
України, та передбачають сукупність
дій, що є необхідними для належного
захисту особи, інтереси чиї
представляє захисник.

На підтвердження надання юридичної
допомоги, ОСОБА_2 надає Акт виконаних
робіт (надання послуг) № 24 від 26.02.2014
року та Договір «про надання правової
допомоги» від 25.01.2013 року.

Проте, жодного переліку виконаних
робіт із зазначенням кількості годин
та назви робіт, зазначення кількості
днів (години початку судового
засідання та його закінчення)
знаходження у судовому засіданні, як в
суді першої інстанції та апеляційної
інстанції, що є належним доказом в
сенсі ст. 60 ЦПК України та є достатньою
підставою для відшкодування витрат у
зв'язку з наданням юридичної допомоги
(п. 4 ст. 3 Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду») не надано.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Аналізуючи вище викладене, суд
приходить до висновку, що заявником не
надано належних доказів, що
обґрунтовують розмір моральної шкоди
та витрат на юридичну допомогу та є
свідчення відсутності обґрунтований
підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. 1176 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12,
Закону України ««Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду», ст.ст. 60, 210, 213, 293
ЦПК України -

У Х В А Л И В :

У задоволені заяви ОСОБА_1 до Головного
управління державного казначейства
України, треті особи: Міністерство
Внутрішніх Справ України, Генеральна
прокуратура України про відшкодування
моральної шкоди та витрат на правову
допомогу - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути
подано протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали. Апеляційна скарга
подається до Апеляційного суду м. Києва
через Печерський районний суд м. Києва.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя
В.В. Бортницька