Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2014 року Вишгородський районний
суд Київської області в складі:

головуючого - судді Підкурганного
В.В.

при секретарі Подшибякіній
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вишгороді
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання правочинів удаваними,
визнання укладеними договорів купівлі
- продажу, визнання права власності на
частку в спільній сумісній власності
подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із названим
позовом у якому просила визнати
удаваним договір дарування земельної
ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер
:03:048:0322 від 27.02.2014 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за реєстровим номером 881,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2;
договір дарування земельної ділянки
площею 0,1 га, кадастровий номер
:03:048:0328 від 07.02.2014 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за реєстровим номером 595,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2; договір
дарування земельної ділянки площею 0,1
га, кадастровий номер :03:048:0329 від
07.02.2014 року, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим номером 598, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2; договір дарування
земельної ділянки площею 0,1 га,
кадастровий номер :03:048:0327 від
06.03.2014 року, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим номером 943, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2; встановити, що
укладені договори дарування є
договорами купівлі-продажу з моменту
укладання; визнати право ОСОБА_1 на
частку в спільній сумісній власності
подружжя на зазначені земельні
ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в
лютому-березні 2014 року між
відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2, з яким
позивач перебуває у зареєстрованому
шлюбі з 2003 року, укладені відплатні
правочини з відчуження земельних
ділянок, які оформлені, як договори
дарування, що підтверджується
розпискою про отримання коштів
дарувальником. За таких обставин
позивач вважає, що ці правочини в силу
статті 235 ЦК України є удаваними,
укладені для приховування договорів
купівлі-продажу, порушують її права
дружини на частку в спільній сумісній
власності майна подружжя та підлягають
визнанню договорами купівлі-продажу в
судовому порядку.

У судовому засіданні представник
позивача заявлений позов підтримав та
просив про його задоволення із
викладених у ньому підстав.

Представник відповідача ОСОБА_2
викладені в позові обставини визнав,
пояснив, що відповідач ОСОБА_2 дійсно
погодився за пропозицією продавця на
оформлення оплатного відчуження
земельних ділянок договорами
дарування, проти позову не заперечував.
Про порушення майнових прав позивачки
у такому випадку, йому не було відомо

Співвідповідач ОСОБА_3 до суду повторно
не з'явився про день, час та місце
розгляду справи повідомлений в порядку
частини 3 статті 122 ЦПК України.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд дійшов наступного.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 перебуває у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом
про укладення шлюбу серії НОМЕР_1
виданим 20.09.2003 року відділом реєстрації
актів громадянського стану
Шевченківського районного управління
юстиції у м.Києві.

У період із лютого по березень 2014 року
між відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2
укладено наступні правочини:

1) договір дарування земельної ділянки
від 27.02.2014 року, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
реєстровий номер 881, за яким ОСОБА_3
подарував, а ОСОБА_2 прийняв земельну
ділянку площею 0,1га, кадастровий номер
:03:048:0322 для індивідуального
садівництва, розташовану на території
Старопетрівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області, нормативною вартістю 5 876, 36
грн.;

2) договір дарування земельної ділянки
від 07.02.2014 року, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4
реєстровий номер 595, за яким ОСОБА_3
подарував, а ОСОБА_2 прийняв земельну
ділянку площею 0,1га, кадастровий номер
:03:048:0328 для індивідуального
садівництва, розташовану на території
Старопетрівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області, нормативною вартістю 5 876, 36
грн.;

3) договір дарування земельної
ділянки від 07.02.2014 року, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
реєстровий номер 598, за яким ОСОБА_3
подарував, а ОСОБА_2 прийняв земельну
ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер
:03:048:0329 для індивідуального
садівництва, розташовану на території
Старопетрівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області, нормативною вартістю 5 876, 36
грн.;

4) договір дарування земельної ділянки
від 06.03.2014 року, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4
реєстровий номер 943, за яким ОСОБА_3
подарував, а ОСОБА_2 прийняв земельну
ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер
:03:048:0327 для індивідуального
садівництва, розташовану на території
Старопетрівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області, нормативною вартістю 5 876, 36
грн.

Право власності відповідача ОСОБА_2 на
зазначені земельні ділянки
зареєстровано в передбаченому законом
порядку та підтверджується:

- витягом з Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 06.03.2014 року індексний
номер 18688507 на земельну ділянку площею
0,1 га кадастровий номер :03:048:0327 для
індивідуального садівництва;

- витягом з Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 07.02.2014 року індексний
номер 17495095 на земельну ділянку площею
0,1 га кадастровий номер :03:048:0329 для
індивідуального садівництва;

- витягом з Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 07.02.2014 року індексний
номер 17493919 на земельну ділянку площею
0,1 га кадастровий номер :03:048:0328 для
індивідуального садівництва;

- витягом з Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 27.02.2014 року індексний
номер 18349615 на земельну ділянку площею
0,1 га кадастровий номер :03:048:0322 для
індивідуального садівництва.

Зі змісту розписки від 6 березня 2014 року
вбачається, що ОСОБА_5, діючи як
представник від імені та в інтересах
ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 гроші в
якості розрахунку за передачу
земельних ділянок, які оформлені
дослідженими судом договорами
дарування, що підтверджує відплатний
характер та удаваність вчинених
правочинів.

З огляду на встановлені обставини
судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України,
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Положеннями частини 1 статті 3 ЦПК
України передбачено, що кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно статті 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Як передбачено статтею 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до пунктів 1 та 3 статті 209 ЦК
України правочин, який вчинений у
письмовій формі підлягає
нотаріальному посвідченню лише у
випадках. встановлених законом або
домовленістю сторін. Нотаріальне
посвідчення може бути вчинене на
тексті лише такого правочину, який
відповідає загальним вимогам,
встановленим статтею 203 цього Кодексу.

Як встановлено статтею 210 ЦК України
правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Відповідно до статті 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно статті 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 1000 ЦК
України за договором доручення одна
сторона (повірений) зобов'язується
вчинити від імені та за рахунок другої
сторони (довірителя) певні юридичні
дії. Правочин, вчинений повіреним,
створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов'язки довірителя.

Виходячи з положень частини 1 статті 206
ЦК України правочини, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочини, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсності мають вчинятися у
письмовій формі.

Статтею 235 ЦК України передбачено, що
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.
Якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Відповідно до правової позиції Пленуму
Верховного Суду України, викладеної в
пункті 25 Постанови від 6 листопада 2009
року №9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», за удаваним
правочином сторони умисно оформляють
один правочин, але між ними насправді
встановлюються інші правовідносини. На
відміну від фіктивного правочину, за
удаваним правочином права та обов'язки
сторін виникають, але не ті, що
випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що
правочин вчинено з метою приховати
інший правочин, суд на підставі статті
235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено
саме цей правочин, та вирішити спір із
застосуванням норм, що регулюють цей
правочин. Якщо правочин, який насправді
вчинено, суперечить закону, суд ухвалює
рішення про встановлення його
нікчемності або про визнання його
недійсним.

Судом встановлено, що з урахуванням
змісту статті 655 ЦК України, сторони
досягли між собою усіх істотних умов
договору купівлі-продажу земельних
ділянок, що підтверджено в судовому
засіданні належними та допустимими
доказами.

Обставин, які б свідчили про
нікчемність або недійсність правочину
під час судового розгляду не
встановлено.

За таких обставин суд дійшов
обґрунтованого висновку, що
відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 уклали
договори дарування земельних ділянок з
метою приховати правочин
купівлі-продажу земельних ділянок,
який вони насправді вчинили, а тому
позовні вимоги в частині визнання
удаваними договорів дарування,
встановлення, що вони є договорами
купівлі-продажу з моменту укладання є
правомірними та підлягають
задоволенню.

Вимога позивача про визнання права
власності на частку в спільній
сумісній власності подружжя
задоволенню не підлягає, так як судом
не встановлено порушення, невизнання
або оспорювання відповідачами такого
права позивача на момент розгляду
справи з огляду на наступне.

Згідно статті 60 Сімейного кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності.

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Положеннями статті 58 СК України
передбачено, що майно, набуте за час
шлюбу, але на підставі договору
дарування є особистою приватною
власністю дружини, чоловіка.

Згідно положень статті 61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту. Якщо одним з
подружжя укладено договір в інтересах
сім'ї то майно, яке було одержано за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності.

За правилами статті 63 СК України
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Таким чином, внаслідок визнання судом
удаваними договорів дарування,
встановлення в судовому порядку, що
вони є договорами купівлі-продажу з
моменту укладання та набрання рішенням
законної сили, право спільної сумісної
власності подружжя на придбане майно
виникає в силу закону, у зв'язку з чим
окремого судового захисту не потребує.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про потребу часткового
задоволення позову.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання правочинів удаваними,
визнання укладеними договорів купівлі
- продажу, визнання права власності на
частку в спільній сумісній власності
подружжя - задовольнити частково.

Визнати удаваними:

- договір дарування земельної ділянки
площею 0,1 га, кадастровий номер
:03:048:0322 від 27.02.2014 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, реєстровий номер 881,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2;

- договір дарування земельної ділянки
площею 0,1 га, кадастровий номер
:03:048:0328 від 7 лютого 2014 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 реєстровий номер 595,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2;

- договір дарування земельної ділянки
площею 0,1 га, кадастровий номер
:03:048:0329 від 7 лютого 2014 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 реєстровий номер 598,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2;

- договір дарування земельної ділянки
площею 0,1 га, кадастровий номер
:03:048:0327 від 6 березня 2014 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 реєстровий номер 943,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2;

Встановити, що:

- договір дарування земельної ділянки
площею 0,1 га, кадастровий номер
:03:048:0322 від 27 лютого 2014 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, реєстровий номер 881,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є
договором купівлі-продажу з моменту
укладання;

- договір дарування земельної ділянки
площею 0,1 га, кадастровий номер
:03:048:0328 від 7 лютого 2014 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 реєстровий номер 595,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є
договором купівлі-продажу з моменту
укладання;

- договір дарування земельної ділянки
площею 0,1 га, кадастровий номер
:03:048:0329 від 7 лютого 2014 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 реєстровий номер 598,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є
договором купівлі-продажу з моменту
укладання;

- договір дарування земельної ділянки
площею 0,1 га, кадастровий номер
:03:048:0327 від 6 березня 2014 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 реєстровий номер 943,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є
договором купівлі-продажу з моменту
укладання.

Решта позовних вимог задоволенню не
підлягає.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя