Справа № 487/2350/14-ц
Номер провадження 2/487/1409/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07.10.2014 року
м. Миколаїв

Заводський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді - Бобрової І.В.,

секретаря - Табунщик К.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_1 про стягнення кредитної
заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк
України» (далі Банк) звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував
тим, що 12 березня 2009 року між Відкритим
акціонерним товариством «Державний
ощадний банк України», назва якого
змінилася на Публічне акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 10 на суму 900 000,00
грн. під 23 % річних строком на 10 років на
споживчі цілі. В
забезпечення належного виконання
кредитних зобов'язань між Банком та
ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки
від 12.03.2009 року, відповідно до умов
якого останній передав в іпотеку,
належний йому на праві власності
житловий будинок АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 в порушення умов кредитного
договору та діючого законодавства не
виконує належним чином взяті на себе
зобов'язання, що призвело до виникнення
заборгованості, яку відповідач в
добровільному порядку не сплачує, в
зв'язку з чим Банк змушений був
звернутися до суду з позовом про
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості.
Рішенням Заводського районного суду
міста Миколаєва від 28.02.2012 року було
звернуто стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення кредитної
заборгованості у сумі 1 404 710,31 грн..

На теперішній час зазначене рішення
суду не виконане, а тому позивач вважає
за необхідне захистити своє право
шляхом стягнення з відповідача
кредитної заборгованості, яка станом
на 18 лютого 2014 року складає 1 805 231,66
грн..

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, звернувся до
суду з письмовою заявою, в якій
підтримав позовні вимоги, просив їх
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 повідомлений
вчасно та належним чином, у судовому
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив. Звернувся до
суду з письмовою заявою, в якій просив
застосувати строк позовної давності до
вимог про стягнення пені та відмовити
Банку в задоволенні вимог про її
стягнення.

Дослідивши письмові матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12 березня
2009 р. між Банком та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №10, відповідно до
умов якого останній отримав кредит на
споживчі цілі у розмірі 900 000 грн. під 23%
річних строком на 10 років зі строком
остаточного повернення не пізніше 11
березня 2019 року (п.п.1.1., 1.2. договору).

Згідно з умов вищезазначеного договору
(п.1.5.) сторони погодили, що погашення
кредиту та процентів позичальником
здійснюється до 30 числа кожного місяця
ануітетними платежами в сумі 19 500,00
грн..

Крім того відповідно до п.4.3.3 договору
ОСОБА_1 погодився, що у разі порушення
ним умов кредитного договору він
зобов'язаний достроково повернути
кредит з одночасною сплатою процентів
за фактичний час користування
кредитними ресурсами, комісійних
винагород та штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтями 1054 - 1061 цього ж Кодексу
регулюються правила виконання
зобов'язань по кредитному договору.
Зокрема:

- за кредитним договором, укладеним у
письмовій формі, банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти;

- розмір процентів та порядок їх сплати
за договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»
банківський кредит - це будь-яке
зобов'язання банку надати певну суму
грошей, будь-яка гарантія, будь-яке
зобов'язання придбати право вимоги
боргу, будь-яке продовження строку
погашення боргу, яке надано в обмін на
зобов'язання боржника щодо повернення
заборгованої суми, а також на
зобов'язання на сплату процентів та
інших зборів з такої суми.

В судовому засіданні встановлено,
що позивачем зазначене зобов'язання
виконано в повному обсязі, однак
боржник своїх зобов'язань не виконує,
внаслідок чого утворилася
заборгованість, яка станом на 18.02.2014
року становить 1 786 269,55 грн., з яких:

- основний борг - 628 859,67 грн.;

- прострочений борг за кредитом - 260 049,19
грн.;

- прострочені відсотки - 469 089,12 грн.;

- прострочена комісія - 4444,50 грн.;

- пеня - 442 789,18 грн..

Неналежне виконання кредитних
зобов'язань ОСОБА_1 також
підтверджується рішенням Заводського
районного суду міста Миколаєва від
28.02.2012 року, яким ухвалено про звернення
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
погашення кредитної заборгованості у
сумі 1 404 710,31 грн..

На теперішній час зазначене рішення
находиться на виконанні в Заводському
ВДВС ММУЮ та є невиконаним.

Відповідно до п. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, суд вважає
правомірними вимоги позивача, щодо
стягнення з ОСОБА_1 зазначеної
заборгованості.

При цьому, як вбачається з тексту
кредитного договору п. 7.8, сторони
погодили збільшення строків позовної
давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК
України до 3 років для всіх грошових
зобов'язань.

Дані обставини не суперечать
діючому законодавству, про що також
висловився і Верховний суд України в
своїй постанові від 24 вересня 2014 року в
справі № 6-144цс14.

З розрахунку заборгованості
вбачається, що пеня, про стягнення якої
заявлено в позові, була розрахована
позивачем за період з 02.11.2009 року по
17.02.2014 року, тобто з порушенням строку
позовної давності, узгодженої між
сторонами.

В той же час позивачем, було
проведено розрахунок пені у межах
строку позовної давності за період з
31.03.2011 року до 06.03.2014 року (дата
звернення до суду з позовом). Пеня
склала 424 775,03 грн..

Частиною 3 ст. 551 ЦК України
передбачено право суду зменшити розмір
неустойки, якщо він значно перевищує
розмір збитків. Аналогічна правова
позиція також була висловлена
Верховним Судом України в Постанові
від 03.09.2014 року у справі №6-100 цс 14.

З огляду на викладене суд, вважає за
необхідне застосувати ч.3 ст.551 ЦК
України та зменшити розмір,
нарахованої Банком, пені до 40 000 грн..

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати по
сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись, ст.
ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215, 218,294 ЦПК України
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_1 про стягнення
кредитної заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНН НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» (р/р №57, МФО 326461,
ідентифікаційний номер )
заборгованість за кредитним договором
№10 від 12.03.2009 року у розмірі 1 402 442,48
грн., що складається з: основного боргу -
628 859,67 грн.; простроченого боргу за
кредитом - 260 049,19 грн.; прострочених
відсотків - 469 089,12 грн.; простроченої
комісії - 4444,50 грн.; пені - 40 000,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_1, ІНН НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» судові витрати у сумі .

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги через Заводський
районний суд міста Миколаєва. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, мають право
оскаржити рішення протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку,
передбаченого для подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
підпис
Боброва І.В.

З оригіналом згідно

суддя