Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/4258/14
Головуючий у 1 інстанції Погрібна Н.М.
Суддя-доповідач Дзярук М.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Артемівського міськрайонного суду
Донецької області від 30 вересня 2013 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості
за кредитним договором.

В позові зазначало, що відповідно до
кредитного договору ЕА 01-08 ОСОБА_4
надано кредит у розмірі 15000,00грн. на
термін до 05.02.2010 року, а ОСОБА_4
зобов'язалася повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строк,
встановлених кредитним договором. В
забезпечення виконання зобов'язання за
Договором ЕА 01-08 між ПАТ КБ
«Приватбанк» на фізичними особами було
укладено договори поруки: договір
поруки укладений з поручителем ОСОБА_5,
в забезпечення виконання зобов'язань
за кредитними договором, договір
поруки, укладений з поручителем ОСОБА_3
в забезпечення виконання зобов'язань
за кредитними договором, договір
поруки укладений з поручителем ОСОБА_6,
в забезпечення виконання зобов'язань
за кредитними договором.

Відповідачі не виконують свої
зобов'язання за кредитним договором,
внаслідок чого виникла заборгованість
станом на 08.02.2013р. в сумі 36576,61грн.грн.,
яка складається з: заборгованість по
кредиту - 9764,82гр., заборгованість по
процентам у сумі 15318,22грн., пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором-9513,73грн., а також штрафи
відповідно до п. 5,3 Умов та правил
надання банківських послуг: 250,00грн.,
штраф (фіксована частина) та
1729,84грн.-штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладені обставини,
ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд
стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_6 заборгованість у
розмірі 36576,61 грн. за кредитним
договором № ЕА 01-08 від 07.02.2008 року.
Стягнути солідарно з відповідачів
понесені судові витрати.

Рішенням Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 30 вересня 2013
року позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
„ПриватБанк" заборгованість за
кредитним договором № ЕА 01-08 від 07.02.2008
року у розмірі 36576,61грн., а також,
судовий збір у розмірі 329,41грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 05 лютого 2014 року апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилено. Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 30 вересня 2013 року у цій справі
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 червня 2014 року
рішення апеляційного суду Донецької
області від 05 лютого 2014 року в частині
позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 скасовано, справу в цій частині
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Відповідно до розпорядження ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну
територіальної підсудності судових
справ, підсудність даної справи
визначено саме апеляційному суду
Запорізької області.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону
рішення суду не відповідає.

Згідно з вимогами частини 1
статті 303 Цивільного процесуального
кодексу України під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом встановлено, що 07.02.2008 року між
ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 1
ОСОБА_4 було укладено кредитний договір
№ЕА 01-08, відповідно до якого банк
зобов»язався надати відповідачу 1
кредит у розмірі 15 000,00 грн. на термін до
05.02.2010р., а відповідач 1 зобов»язався
повернути кредит та сплатити відсотки
за користування кредитними коштами в
строки та в порядку, встановлених
кредитним договором.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа зобов'язується надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Ст. 615 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Відповідно до ст. 651 ЦК України договір
може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом.

З боку позивача умови кредитного
договору виконані у повному обсязі, але
відповідач 1 умови кредитного договору
не виконав, оскільки не повернув
кредит, не сплатив проценти за
користування кредитом, в зв'язку з чим
станом на 08.02.2013р. утворилася
заборгованість: за кредитом - 9 764,82 грн.,
по процентам за користування кредитом -
15 318,22 грн., пеня за несвоєчасність
виконання зобов»язань за договором - 9
513,73 грн., штраф (фіксована частина) - 250
грн., штраф (процентна складова) 1 729,84
грн., а всього 36 576,61 грн.

Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України
поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено законом або
договором.

В забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним вище кредитним договором
було укладено договір поруки № ЕА 01-08/1
від 07.02.2008р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_5, договір поруки № ЕА 01-08/2 від
07.02.2008р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_3, і договір поруки № ЕА 01-08/3 від
07.02.2008р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_6, які зобов'язалися відповідати
перед позивачем за повне та своєчасне
виконання позичальником ОСОБА_4
боргових зобов'язань за кредитним
договором у повному обсязі таких
зобов'язань.

Так, відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК
України, порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно п. 10 договорів поруки вказані
договори діють до повного виконання
зобов»язань за кредитним договором.

Пунктом 1.3 кредитного договору
встановлено строк повернення кредиту
до 05.02.2010 року.

Таким чином, із договорів поруки
вбачається, що в них не встановлені
строки, після яких порука припиняється,
а умова договору про дію поруки до
повного виконання позичальником
зобов'язання перед Банком не може
розглядатися як установлення строку
дії поруки, оскільки це не відповідає
вимогам ст. 252 ЦК України. Згідно із цією
нормою права строк визначається
роками, місяцями, тижнями, днями або
годинами. Термін визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати. Цього в
договорах поруки не встановлено. Строк
виконання основного зобов'язання у
кредитному договорі чітко визначений -
строк повернення кредиту встановлено
до 05.02.2010 року.

Досудова вимога ПАТ КБ «Приватбанк» до
поручителя ОСОБА_3 була пред'явлена
тільки в березні 2012р., а відповідний
позов пред'явлений до суду в квітні 2013
року.

Як зазначено у п.24 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду № 5 від
30.03.2012 року, згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу. Пред'явленням вимоги до
поручителя є як направлення/вручення
йому вимоги про погашення боргу
(залежно від умов договору), так і
пред'явлення до нього позову. При цьому
в разі пред'явлення вимоги до
поручителя кредитор може звернутися до
суду протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання.

Оскільки з досудовою вимогою і
відповідним позовом позивач звернувся
після закінчення передбаченого ч. 4 ст.
559 ЦК України шестимісячного строку,
дія договору поруки, укладеного з
ОСОБА_3 на момент пред'явлення позову
вважається припиненою, а тому підстав
для солідарного стягнення
заборгованості за кредитним договором
з поручителя ОСОБА_3 не вбачається.

Посилання банку на п. 11 договору
поруки, де сторони прийшли до згоди, що
строк, в межах якого сторони можуть
звернутися до суду з вимогою про захист
свого порушеного права або законного
інтересу за цим договором
встановлюється протягом 5 років, не
ґрунтується на положеннях ч. 4 ст. 559 ЦК
України, оскільки за своєю правовою
природою строк передбачений цією
нормою є преклюзивним (припиняючим);
його закінчення є підставою для
припинення поруки; цей строк не може
бути поновлено, зупинено чи перервано,
а узгоджений сторонами договору строк
позовної давності в п'ять років давав
би право звернутись Банку до суду за
захистом порушеного права лише після
дотримання положень вказаної норми
щодо пред'явлення вимог до поручителя у
зв'язку з невиконанням кредитного
зобов'язання боржником, протягом 6
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Також, суд, ухвалюючи рішення, не
звернув увагу на те, що зміст ст. 554 ЦК
України вбачає можливість
встановлення поруки щодо виконання
одного й того ж зобов'язання одночасно
з боку декількох осіб. Однак, така
порука виникає лише на підставі її
спільного надання у формі укладення
одного договору декількома
поручителями (ч.3 ст. 554 ЦК України) та
лише у випадку укладення одного
договору декількома поручителями
(спільна порука) поручителі
відповідають перед кредитором
солідарно з боржником та солідарно між
собою.

Суд помилково не прийняв до уваги те, що
законом не заборонено укладення й
кількох договорів поруки на виконання
того самого зобов'язання, проте, в цьому
випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України не
застосовується, оскільки поручителі не
несуть у такому разі солідарної
відповідальності між собою, а тому не
можна вважати поруку їхньою спільною
відповідальністю. За таких обставин,
кредитор має право пред'явити вимогу до
кожного з поручителів на підставі
відповідного договору, але поручитель,
що виконав зобов'язання, не може
висунути вимогу до іншого поручителя
на предмет розподілу відповідальності
перед кредитором.

Отже, стягуючи з боржника і поручителів
в солідарному порядку суму
заборгованості за договором кредиту,
суд першої інстанції, не звернув увагу
на те, що в даному випадку ч. 3 ст. 554 ЦК
України застосована бути не може і
поручителі не несуть солідарної
відповідальності, так як відсутня їх
спільна порука, оскільки укладено
окремі договори поруки.

Згідно наданого позивачем розрахунку
сума заборгованості за кредитним
договором станом на 08.02.2013р. складає 36
576,61 грн., яка і підлягає стягненню з
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, стягненню з
відповідачів на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» підлягає судовий збір в
розмірі 329 грн. 41 коп.

Керуючись ст. ст. 303,304,307,308,313,316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Рішення Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 30 вересня 2013
року у цій справі скасувати та ухвалити
нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором про стягнення
заборгованості - задовольнити
частково.

Стягнути на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» солідарно з ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 та солідарно з ОСОБА_4 і ОСОБА_6
заборгованість за кредитним договором
№ ЕА 01-08 від 07 лютого 2008 року в сумі 36
576,61 грн.

Стягнути на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» солідарно з ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 та солідарно з ОСОБА_4 і ОСОБА_6
судовий збір в розмірі 329,41 грн.

В частині позовних вимог про стягнення
заборгованості з ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: