Справа № 686/5985/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2014

Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області

у складі: головуючого судді -
Заворотної О.Л.

при секретарі - Шкляруку М.В.,
Д'яковичу О.О.

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представників відповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_5

відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Хмельницький
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Хмельницької
міської ради, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ательє «Силует»,
ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу цілісного
майнового комплексу,

встановив :

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8
звернулись до суду із позовом
Хмельницької міської ради, Товариства
з обмеженою відповідальністю «Ательє
«Силует» про визнання недійсним
договору купівлі-продажу цілісного
майнового комплексу,в обґрунтування
якого вказали, що 12 листопада 1992 року
відбулись загальні збори працівників
підприємства сфери послуг «Силует» м.
Хмельницький, щодо створення
товариства покупців для здійснення
викупу майна підприємства; обрання
голови цього товариства і затвердження
угоди про сумісну діяльність. На
засіданні загальних зборів 31 з 34
працівників підприємства, в т.ч
позивачі, проголосували за викуп майна
підприємства та створення товариства
покупців. Проте угоду про спільну
діяльність від 12 листопада 1992 року
підписали лише 19 чоловік, до числа яких
позивачі не увійшли. 19 листопада 1992
року була подана заява на приватизацію
майна підприємства шляхом його викупу
трудовим колективом, а 18 березня 1993
року Хмельницька міська Рада народних
депутатів та товариство покупців,
створене членами трудового колективу
підприємства сфери послуг ательє
«Силует» уклали договір
купівлі-продажу цілісного майнового
комплексу, крім приміщення. Оскільки
відповідачі не довели до позивачів
повної та точної інформації щодо
порядку викупу майна підприємства,
позивачі не змогли скористатись своїм
правом участі у викупі майна
підприємства, що в подальшому потягло
для позивачів неможливість прийняти
участь у створенні колективного
підприємства та у викупі приміщення
ательє, у зв'язку з чим позивачі
просять визнати договір
купівлі-продажу цілісного майнового
комплексу від 18 березня 1993 року
укладений між Хмельницькою міською
радою та товариством покупців,
створеним членами трудового колективу
підприємства сфери послуг ательє
«Силует» недійсним.

Ухвалою суду від 10.07.2014р. за клопотанням
позивачів до участі у справі у якості
співвідповідачів залучено ОСОБА_6,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15.

Ухвалою суду від 24.07.2014 року за
клопотанням позивачів до участі у
справі у якості співвідповідачів
залучено ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та
просили задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_7 в судове засідання не
з'явився, подав до суду клопотання в
якому просить справу слухати за його
відсутності, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_8 в судове засідання не
з'явилась подала до суду клопотання в
якому просить справу слухати за її
відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник позивачів в судовому
засіданні позовні вимоги підтримує та
просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Хмельницької
міської ради в судовому засіданні
позов не визнала, надала суду пояснення
в яких вказала, що при укладенні
оспорюваного договору купівлі-продажу
міська рада діяла в межах чинного
законодавства.

Представник відповідача ТОВ Ательє
«Силует» в судовому засіданні позов не
визнав, надав суду заперечення в яких
вказав, що позивачі не були членами
товариства покупців, станом на 1993 рік
не виявляли бажання брати участь у
викупі майна, не вносили особисті кошти
на викуп майна. Крім того, твердження
позивачів про те, що в товариство
покупців увійшли 31 працівник, в тому
числі і вони, які були присутні на
зборах 12 листопада 1993 року є помилковим
та хибним, оскільки відповідно до п. 2.6
Порядку створення та реєстрації
товариства покупців у процесі
приватизації, протокол загальних
зборів підписується головою та
секретарем зборів а угода про спільну
діяльність - всіма громадянами або
членами трудового колективу, які
виявили бажання створити товариство
покупців. Отже, угоду про спільну
діяльність членів товариства покупців
підписують лише працівники які виявили
бажання приймати участь у викупі майна
підприємства. Також представник
вказав, що позивачі не вказали в чому
саме оспорюваний договір
купівлі-продажу порушує їх права.
Представник відповідача подано заяву
до суду про застосування строків
позовної давності.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні
позов не визнала, надала суду пояснення
в яких вказала, в 1992 році працювала на
посаді директора підприємства сфери
послуг ательє «Силует», в листопаді 1992
року відбулись загальні збори
працівників підприємства, на яких
обговорювалось питання викупу майна
підприємства, та було прийнято рішення
про створення товариства покупців для
викупу майна підприємства (крім
приміщення). Всі бажаючі підписали
угоду про спільну діяльність, перешкод
для підписання угоди не було, а тому
відповідач вважає вимоги позивачів
безпідставними.

Відповідач ОСОБА_26 в судове засідання
не з'явилась, подала до суду заяву, в
якій просить справу слухати за її
відсутності, позов визнає.

Відповідач ОСОБА_12 в судове засідання
не з'явилась, подала до суду заяву, в
якій просить справу слухати за її
відсутності, позов визнає.

Відповідач ОСОБА_11 в судове засідання
не з'явилась, подала до суду заяву в
якій позов не визнає, оскільки угоду
про спільну діяльність на викуп майна
(швейного обладнання) підписали
працівники які погодились приймати
участь у викупі.

Відповідач ОСОБА_15 в судовому
засіданні позов не визнала та просила
відмолити в задоволенні в повному
обсязі у зв'язку з безпідставністю
позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_14 в судовому
засіданні позов не визнала та просила
відмолити в задоволенні в повному
обсязі у зв'язку з безпідставністю
позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_27 в судовому
засіданні позов визнала та просила
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_17 в судове засідання
не з'явилась, подала до суду письмове
пояснення в якому вказала, що позов не
визнає, в 1992 році приймала участь у
зборах з викупу майна підприємства,
проте до кінця 1993 року звільнилась і
подальшої участі у викупів майна не
приймала.

Відповідач ОСОБА_25 в судове засідання
не з'явилась, подала до суду письмове
пояснення в якому вказала, що позов не
визнає, в 1992 році приймала участь у
зборах з викупу майна підприємства,
проте до кінця 1992 року звільнилась і
подальшої участі у викупів майна не
приймала.

Відповідач ОСОБА_18 в судове засідання
не з'явилась, подала до суду письмове
пояснення в якому вказала, що позов не
визнає, в 1992 році приймала участь у
зборах з викупу майна підприємства,
проте до кінця 1992 року звільнилась і
подальшої участі у викупів майна не
приймала.

Відповідач ОСОБА_21 в судове засідання
не з'явилась, подала до суду письмове
пояснення в якому вказала, що позов не
визнає, в 1992 році приймала участь у
зборах з викупу майна підприємства,
грошей на викуп майна не мала, при
звільненні одержала грошову
компенсацію та швейну машинку.

Відповідач ОСОБА_28 в судове засідання
не з'явилась, надала суду письмові
пояснення, в яких вказала, в листопаді
1992 року проводились збори колективу по
створенню товариства покупців для
викупу майна підприємства, всі
працівники, які виявили бажання брати
участь у викупі майна і внести свій
майновий сертифікат записались в
товариство покупців, в подальшому
повідомили що майно буде викуплятись
за гроші, грошей відповідач не вносила.

Відповідач ОСОБА_19 в судове засідання
не з'явилась, надала суду письмове
пояснення в якому вказала, що договір
купівлі-продажу укладено правильно,
просить справу слухати у її
відсутності, позов не визнає.

Відповідач ОСОБА_16 в судове засідання
не з'явилась подала суду письмову
заяву, в якій позов визнає.

Відповідач ОСОБА_20 в судове засідання
не з'явився, подав до суду письмову
заяву, в якій просить справу слухати за
його відсутності, позов не визнає.

Відповідачі ОСОБА_23, ОСОБА_24 в судове
засідання не з'явились, про день та час
слухання справи повідомлені в
установленому законом порядку, причини
неявки суду невідомі.

Суд заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні обставини справи та
відповідні їм правовідносини.

12 листопада 1992 року відбулись загальні
збори працівників підприємства сфери
послуг «Силует» м. Хмельницький, щодо
створення товариства покупців для
здійснення викупу майна підприємства;
обрання голови цього товариства і
затвердження угоди про сумісну
діяльність. На засіданні загальних
зборів 31 з 34 працівників підприємства,
проголосували за викуп майна
підприємства та створення товариства
покупців.

Угоду про спільну діяльність,
затверджену загальними зборами
товариства покупців підприємства
сфери послуг від 12.11.1992р. підписали
ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25. ОСОБА_29. Вказана угода
зареєстрована відділом приватизації
міської адміністрації 19.11.1992р.

Відповідно до абз. 2 ст. 13 угоди
зазначено що кожен громадянин, що має
право вступу до товариства покупців і
не брав участі у створення товариства
покупців може за рішенням загальних
зборів товариства покупців бути
прийнятим в товариство покупців
більшістю голосів. Вступ до товариства
покупців не може здійснюватися пізніше
ніж за десять днів до здійснення акту
про придбання підприємства.

18.03.1993 року Хмельницька міська рада та
товариство покупців, створене членами
трудового колективу підприємство
сфери послуг ательє «Силует» уклали
договір купівлі-продажу, який
посвідчений державним нотаріусом
першої Хмельницької державної
нотаріальної контори ОСОБА_30,
зареєстрований в реєстрі за № 1-524.
відповідно до якого об'єктом
купівлі-продажу є державне майно, яке
знаходиться на балансі підприємства
сфери послуг ательє «Силует» (крім
приміщення) і перебуває у комунальній
власності Хмельницької міської ради
народних депутатів.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 не
надали суду належних та допустимих
доказів щодо їх звернення до
загальних зборів товариства покупців
щодо їх прийняття в товариство в
порядку ст. 13 угоди про спільну
діяльність так і щодо умисних перешкод
позивачам в реалізації їх прав
відповідачами, не здобуто таких
доказів і судом.

Крім того, в постанові про закриття
кримінальної справи від 14.11.2012р.
зазначено, що під час розслідування
кримінальної справи не здобуто
будь-яких доказів, які б вказували на
вчинення посадовими особами КП ательє
«Силует», ТОВ ательє «Силует» злочинів
передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст.233 та ч. 2 ст.
366 КК України.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України
провадження у цивільних справах
здійснюється відповідно до законів,
чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи.

Відповідно до ч. 9 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України (в ред. 2004 року) до
договорів, що були укладені до 1 січня
2004 року і продовжують діяти після
набрання чинності Цивільним кодексом
України, застосовуються правила цього
Кодексу щодо підстав, порядку і
наслідків зміни або розірвання
договорів окремих видів незалежно від
дати їх укладення.

Згідно з вимогами статті 16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.
Обравши способом захисту визнання
правочину недійсним, позивач у силу
статті 10 ЦПК України зобов'язаний
довести правову та фактичну підставу
недійсності правочину.

Відповідно до частин третьої, п'ятої
статті 203 ЦК України волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із
сторін правочину навмисно ввела другу
сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього
ж Кодексу), такий правочин визнається
недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування. За змістом зазначеної норми
закону правочин може бути визнано
вчиненим під впливом обману у випадку
навмисного цілеспрямованого введення
іншої сторони в оману стосовно фактів,
які впливають на укладення правочину.

Отже, підставою для визнання правочину
недійсним відповідно до зазначеної
норми, є введення однією стороною іншої
сторони правочину в обман щодо
обставин, які мають істотне значення.
Якщо особа, яка вчинила правочин (ч. 1 ст.
229 ЦК України), помилилася щодо
обставин, які мають істотне значення,
такий правочин може бути визнаний
судом недійсним.

Згідно з роз'ясненнями, наданими в п. 20
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» особами, котрі беруть
участь у справі про визнання правочину
недійсним, є насамперед сторони даного
правочину. Правочин визнається
вчиненим під впливом обману у випадку
навмисного введення іншої сторони в
оману щодо обставин, які впливають на
вчинення правочину. На відміну від
помилки, ознакою обману є умисел у діях
однієї зі сторін правочину.

Зазначене дає підстави для висновку, що
обман може стосуватись тільки
обставин, що мають істотне значення,
тобто природи правочину, прав та
обов'язків сторін, властивостей і
якості речі, які значно знижують її
цінність або можливість використання
за цільовим призначенням. Обман може
виражатись в активних та пасивних діях
недобросовісної сторони правочину.

Наявність умислу в діях відповідача,
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману, і сам факт
обману повинна довести особа, яка діяла
під впливом обману, в даному випадку
позивач.

Проте позивачі не були стороною
оспорюваного договору, а сторони
даного правочину заперечують обман.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.

В першій частині визначається перелік
порушень публічного порядку, які
поділяються на дві групи а) правочини,
спрямовані на порушення
конституційних справ і свобод людини і
громадянина (ст. 21-68 Конституції
України); б) правочини, спрямовані на
знищення пошкодження майна фізичної
або юридичної особи, держави,
територіальної громади та на незаконне
заволодінням ним.

Позивачі не надали суду належних та
допустимих доказів щодо їх
конституційних прав, а також вчинення
відповідачами дій спрямованих на
знищення або пошкодження їх майна, не
здобуто таких доказів і судом.

Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК
України суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 60 ЦПК України: кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу; докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі; доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір; доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 57 ЦПК України вказує, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів. Належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування. Сторони мають право
обґрунтувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
та заперечень.

Враховуючи вищезазначене, позовні
вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до
Хмельницької міської ради, Товариства
з обмеженою відповідальністю «Ательє
«Силует», ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу цілісного
майнового комплексу не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні у
зв'язку з чим не підлягають до
задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,57,60,61,212-215 ЦПК
України, ст.ст. 16, 203, 2015, 228, 230, Постановою
Пленуму ВСУ від 6 листопада 2009 року № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8
до Хмельницької міської ради,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ательє «Силует»,
ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу цілісного
майнового комплексу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Хмельницької області, через
Хмельницький міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: