Провадження №2/761/6594/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

24 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого
судді Юзькової О.Л.

при секретарі
Звонцовій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Києві справу
за позовом ОСОБА_1 до Державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Києві про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що він є
власником автомобіля «Фольксваген
Гольф-12» д/н НОМЕР_1. Під час звернення
до органів ДАІ з метою зняття
транспортного засобу з обліку позивачу
стало відомо про те, що на автомобіль
накладено арешт ВДВС Шевченківського
РУЮ у м. Києві 01.08.2009 р. В судовому
засіданні позивач підтримала позовні
вимоги, просила звільнити майно з під
арешту при цьому покласти судові
витрати на неї. Як стало відомо
позивачу арешт накладено у зв'язку із
притягненням його до адміністративної
відповідальності Шевченківським
районним судом м. Києва. Звернувшись до
відповідача ОСОБА_1 дізнався, що
виконавчі документи щодо стягнення з
нього певних сум у провадженні Відділу
не перебувають і будь - які документи у
зв'язку із закінченням терміну
зберігання знищені. За таких підстав
відповідач вважає, що відсутні
підстави для зняття арешту з
автомобіля.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав
заявлені вимоги, просив задовольнити.
Не заперечував щодо ухвалення заочного
рішення.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки не повідомив.
Заяв та клопотань від нього в адресу
суду не надходило.

Суд, керуючись положеннями ст.ст. 169, 224
ЦПК України, вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника відповідача на підставі
наявних в справі доказів, ухваливши
заочне рішення, отримавши на це згоду
позивача.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи, суд
вражає, що позов підлягає задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником
автомобіля VOLKSWAGEN GOLF д/н НОМЕР_1, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу.

Як вбачається довідки УДАІ м. Києва
постановою № 630/2 державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби у
Шевченківському районі м. Києва 01.08.2003
року на майно позивача, саме автомобіль
VOLKSWAGEN GOLF д/н НОМЕР_1 накладено арешт.

Позивач звернувся з заявою до Відділу
ДВС Шевченківського району м. Києві
для вирішення питання щодо зняття
арешту знерухомого майна, але йому було
рекомендовано звернутися до суду,
оскільки виконавче провадження
боржником по яким є ОСОБА_1 на виконанні
у Відділі не перебувають. Факт
накладення арешту перевірити
неможливо, оскільки відповідно до п. 3.19.
Порядку роботи з документами в органах
державної виконачої служби, виконавчі
провадження знищені у зв'язку із
закінченням терміну зберігання.

ОСОБА_1 просить звільнити його майно
з-під арешту, зважаючи на те, що на даний
час підстав для накладення на нього
арешту немає та перебування майна під
арештом унеможливлює здійснення права
власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема, із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

За приписами ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону
України «Про виконавче провадження» (у
редакції, що діяла на момент проведення
виконавчих дій) у разі закінчення
виконавчого провадження, згідно із ст..
37 цього Закону, крім направлення
виконавчого документу за належністю до
іншого органу державної виконавчої
служби; повернення виконавчого
документа стягувачу, згідно із ст. 40
цього Закону; повернення виконавчого
документу до суду або іншого органу
(посадовій особі), який його видав,
згідно із ст. 41 цього Закону,
припиняється чинність арешту майна
боржника, скасовуються інші здійснені
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв"язку з завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

В свою чергу ч. 1 статті 50 Закону
України «Про виконавче провадження» (у
новій редакції) передбачено, що у разі
закінчення виконавчого провадження
(крім направлення виконавчого
документа за належністю іншому органу
державної виконавчої служби,
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
закінчення виконавчого провадження за
рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків не стягнення виконавчого
збору або витрат, пов"язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій), повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

За приписами ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Враховуючи те, що на даний час
позивач, як власник, не має можливості
належним чином здійснювати своє право
власності на належне йому майно,
підстав для накладення арешту на його
майно за вищевказаним судовим рішенням
немає, а відповідач позбавлений
можливості самостійно зняти арешт з
майна, суд вважає за можливе
задовольнити його вимоги про
звільнення майна з-під арешту.

Розподіляючи судові витрати, суд
керується положеннями ст. 88 ЦПК
України.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 3,11,57,60,88,212-215 ЦПК України,
ст. 317,328,391 ЦК України, Законом України
«Про виконавче провадження», -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту автомобіль
VOLKSWAGEN GOLF д/н НОМЕР_1, що належить на
праві власності ОСОБА_1, накладеного
01.08.2003 року постановою № 630/2 Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у місті Києві.

Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем шляхом подачі апеляційної
скарги до Апеляційного суду м. Києва
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, може
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. В разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржено в загальному порядку.

Суддя: