Справа № 199/3888/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

09 жовтня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська в складі:

судді Руденко В.В.,

при секретарі Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя шляхом стягнення
грошової компенсації вартості 1/2
частини рухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вказаним
позовом до відповідача, зазначивши що з
останнім вона зареєструвала шлюб 29
листопада 1996 року року. Від шлюбу вони
мають неповнолітнього сина: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем
та знаходять на її утриманні. В період
шлюбу, за спільні кошти подружжям у 2010
році був придбаний подружжям за 7000
доларів США автомобіль «Mersedes-Benz»,
номерний знак НОМЕР_1. Гроші на
придбання вказаного автомобіля
позивачем були позичені у ОСОБА_4.
Вартість автомобіля на теперішній час
складає 78287,89 грн. Зазначений
автомобіль відповідачем було
відчужено на користь ОСОБА_5. Однак
вказані дії відповідачем були
здійснені без згоди позивача та коштів
від його продажу вона не отримала.
Позивач вважає, що вищевказане майно є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, а тому вона просить здійснити
поділ спірного автомобіля шляхом
стягнення з відповідача на її користь
грошової компенсації у розмірі 50% від
вартості автомобіля, що складає 39143,94
грн. замість 1/2 її частки у праві
спільної сумісної власності на
зазначений автомобіль.

У судових засіданнях позивач та її
представник позовні вимоги підтримали,
просили суд позов задовольнити в
повному обсязі, надала пояснення
аналогічні викладеним у позовній
заяві.

Представник позивача в судових
засіданнях проти позову заперечував,
оскільки на теперішній час автомобіль
має іншого власника, доказів того, що
позивач не давала згоди на реалізацію
спільного майна не надано..

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази в їх
сукупності, суд вважає, що заявлені
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 листопада 1996
року сторони уклали шлюб. У 2010 році
сторонами був придбаний автомобіль
марки «Mersedes-Benz 220», № кузова НОМЕР_2,
номерний знак НОМЕР_1, право власності
на який зареєстрований на відповідача
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3 від 28.09.2010
року. Таким чином, спірний автомобіль
був спільною сумісною власністю
подружжя, що прямо встановлено законом
.

Згідно ст.60, ч.1 ст.70 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить їм на праві спільної
сумісної власності і у разі його поділу
частки дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ст. 70 СК України розмір
часток майна дружини та чоловіка при
поділі майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя у
разі його поділу визнаються рівними.

Відповідно до відповіді Головного
управління МВС України в
Дніпропетровській області від 29.10.2013
року № 14/2, станом на 17.10.2013 року
транспортний засіб «Mersedes-Benz 220», №
кузова НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1
зареєстрований за ОСОБА_5 на підставі
довідки-рахунку ДПІ863448 від 04.02.2013 року.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина
та чоловік розпоряджаються майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, за взаємною згодою.
Для укладання одним із подружжя
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово. Проте, позивач не
довела суду належними та допустимими
доказами, що вона не давала згоди на
продаж спірного автомобіля, що був
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя , як і не довела суду
той факт, що грошові кошти, одержані за
договором купівлі-продажу автомобіля
використані не в інтересах сім'ї.
Позовних вимог щодо визнання вказаного
правочину з реалізації спірного
автомобіля недійсним відповідно до
вимог ч.2 ст. 65 СК України позивач не
заявляла.

Крім того, відповідно до ст. 364 ЦК
України, співвласник має право на виділ
у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності. Якщо
виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (частина друга
статті 183 цього Кодексу), співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою. Право на
частку у праві спільної часткової
власності у співвласника, який отримав
таку компенсацію, припиняється з дня її
отримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України,
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: 1) частка є незначною і не може
бути виділена в натурі; 2) річ є
неподільною; 3) спільне володіння і
користування майном є неможливим; 2)
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України, суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Однак, позивачем не взяті до уваги
вказані норми закону, тому суд вважає,
що позовні вимоги позивача не знайшли
свого законного обґрунтування та
задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
урахуванням результату розгляду
справи, суд вважає за необхідне судові
витрати віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 5, 10, 212-218 ЦПК України, ст.ст. 60,69-70
СК України, ст.ст. 364,365 ЦК Українм, суд -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна подружжя шляхом стягнення
грошової компенсації вартості 1/2
частини рухомого майна, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а особами,
що не були присутні при його
проголошенні,- у той же строк з дня
отримання його копії.

Суддя
Руденко В.В.