АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/7038/2014
інстанції: Чередніченко Н.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Меєчко Д.П.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Соверен" до ОСОБА_1 про
відшкодування майнової шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 4 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "Соверен"
(далі - ПрАТ "СК "Соверен") звернулося до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 3 вересня 2013 року відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки "Toyota RAV4", державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_1, та автомобіля марки
"Hyundai Getz", державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, що
призвело до механічних пошкоджень
транспортних засобів. Зазначена
пригода сталася з вини ОСОБА_1, яку
постановою судді Печерського
районного суду міста Києва від 10 жовтня
2013 року було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КпАП України.

На момент дорожньо-транспортної
пригоди між ОСОБА_2 та ПрАТ "СК "Соверен"
був укладений договір страхування
транспортного засобу № 1-276-005/13 від 6
червня 2013 року, відповідно до якого
страховик зобов'язався у разі настання
страхового випадку виплатити
страхувальнику страхове відшкодування
в межах передбаченої цим договором
страхової суми. ПрАТ "СК "Соверен" на
підставі страхового акту № 09/13-13-Т від 18
вересня 2013 року здійснило виплату
страхового відшкодування ОСОБА_2 в сумі
21911 грн.

Цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу "Toyota RAV4",
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
яким керувала ОСОБА_1, на момент
дорожньо-транспортної пригоди була
застрахована в ПрАТ "Українська
пожежно-страхова компанія" (далі - ПрАТ
"УПСК") на підставі полісу АЕ/0240772
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

24 грудня 2013 року ПрАТ "УПСК" сплатило
позивачу суму страхового
відшкодування в розмірі 17843 грн. 46 коп.
(з вирахуванням фізичного зносу
автомобіля в розмірі 3753 грн. 22 коп. та
безумовної франшизи в розмірі 1000 грн.)

Посилаючись на викладені обставини,
ПрАТ "СК "Соверен" просило стягнути з
ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром
шкоди та страховим відшкодуванням в
розмірі 4067 грн. 54 коп. (21911 грн. - 17843 грн. 46
коп. = 4067 грн. 54 коп.).

Рішенням Голосіївського районного
суду міста Києва від 4 квітня 2014 року
позов ПрАТ "СК "Соверен" задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "СК
"Соверен" майнову шкоду в розмірі 4067
грн. 54 коп., а також судовий збір у
розмірі 243 грн. 60 коп.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову. Скаржник
зазначає, що позивачем не подано
доказів на підтвердження факту
погодження рахунку-фактури № ФОП-000752
від 16 вересня 2013 року, який було взято
за основу при визначенні суми
страхового відшкодування, із
відповідачем або його страховою
компанією, а також факт виконання
ремонтних робіт на таку суму; вважає, що
вона не повинна нести відповідальність
перед позивачем по відшкодуванню
майнової шкоди в порядку регресу,
оскільки її цивільно-правова
відповідальність була застрахована у
ПрАТ "УПСК" та за умовами полісу
страхового ліміту достатньо для
повного відшкодування страховиком
завданої шкоди; судом безпідставно не
було залучено до участі в справі ПрАТ
"УПСК" в якості співвідповідача.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в суді
апеляційної інстанції підтримав
апеляційну скаргу з наведених в ній
підстав.

Представник ПрАТ "СК "Соверен" - Кудлай
А.А. заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги, вважала, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого у справі рішення в цій
частині, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом установлено, що 3 вересня 2013 року
відбулася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля марки "Toyota
RAV4", державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, та
автомобіля марки "Hyundai Getz", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_2, що призвело до
механічних пошкоджень транспортних
засобів.

Зазначена пригода сталася з вини
ОСОБА_1, яку постановою судді
Печерського районного суду міста Києва
від 10 жовтня 2013 року було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КпАП України.

На момент дорожньо-транспортної
пригоди між ОСОБА_2 та ПрАТ "СК "Соверен"
був укладений договір № 1-276-005/13
страхування транспортного засобу від 6
червня 2013 року, відповідно до якого
страховик зобов'язався у разі настання
страхового випадку виплатити
страхувальнику страхове відшкодування
в межах передбаченої цим договором
страхової суми. Згідно п. 2.2 цього
договору страхова сума становить 64000
грн.

На замовлення ПрАТ "СК "Соверен" було
проведено автотоварознавче
дослідження пошкодженого автомобіля
"HyundaiGetz", державний реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Відповідно до звіту № 861 від 9 вересня
2013 року, проведеного СПД ОСОБА_5 на
замовлення ПрАТ "СК "Соверен", вартість
матеріального збитку без врахування
втрати товарної вартості, заподіяного
власнику транспортного засобу "Hyundai Getz",
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
внаслідок ДТП складає 22596 грн. 68 коп.

На підставі умов договору № 1-276-005/13
страхування транспортного засобу від 6
червня 2013 року, рахунку-фактури №
ФОП-000752 від 16 вересня 2013 року ФОП
ОСОБА_6, страхового акту № 09/13-13-Т від 18
вересня 2013 року розмір страхового
відшкодування визначено в сумі 21911 грн.

ПрАТ "СК "Соверен" на підставі
платіжного доручення № 3533 від 20
вересня 2013 року перерахувало страхове
відшкодування в розмірі 21911 грн. на
рахунок ФОП ОСОБА_6

При цьому, ОСОБА_1 повідомила страхову
компанію, що цивільно-правова
відповідальність власника
транспортного засобу "Toyota RAV4",
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
яким вона керувала, на момент
дорожньо-транспортної пригоди була
застрахована в ПрАТ "Українська
пожежно-страхова компанія" (далі - ПрАТ
"УПСК") на підставі полісу АЕ/0240772
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. Полісом визначена франшиза у
розмірі 1000 грн.

Як убачається з матеріалів справи, з 20
квітня 2013 року забезпечений
транспортний засіб "Toyota RAV4", державний
реєстраційний номер НОМЕР_2,
зареєстрований за ОСОБА_7 зі зміною
державного номера автомобіля (а. с. 44).

Установлено, що 24 грудня 2013 року ПрАТ
"УПСК" згідно страхового акту №
ОЦ/048/000/13/0416 від 23 грудня 2013 року
сплатило ПрАТ "СК "Соверен" страхове
відшкодування в розмірі 17843 грн. 46 коп.,
розрахованого на підставі Звіту № 861
від 9 вересня 2013 року (з вирахуванням
фізичного зносу автомобіля в розмірі
3753 грн. 22 коп. та безумовної франшизи в
розмірі 1000 грн.) (а. с. 45, 46).

Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27
Закону України "Про страхування" до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, зобов'язана сплатити
потерпілому різницю між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою
(страховим відшкодуванням) у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуаціею транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Згідно п. 12.1 ст. 12 "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи.

Таким чином, у нашому випадку, ПрАТ
"УПСК" як страховик за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності в
силу положень Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" відшкодовує у зв'язку з
пошкодження транспортного засобу лише
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством
(відповідно до висновку
автотоварознавчого дослідження
вартість відновлювального ремонту з
урахуванням зносу складає 18843 грн. 46
коп.), при цьому розмір страхового
відшкодування зменшується на суму
франшизи, яка визначена полісом АЕ/0240772
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, у розмірі 1000 грн.

Отже, відповідальними за завдані
позивачу збитки є ПрАТ "УПСК"
відповідно до положень Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" в межах, передбачених полісом
№ АЕ/0240772 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, та
ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 1194 ЦК
України в тій частині, що не підлягає
відшкодуванню ПрАТ "УПСК" як
страховиком.

У межах фактичних витрат право вимоги,
яке потерпілий ОСОБА_2 мав би до осіб
відповідальних за завдані збитки,
перейшло до ПрАТ "СК "Соверен" як
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором № 1-276-005/13
страхування транспортного засобу від 6
червня 2013 року.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
оскільки цивільна відповідальність
ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована
відповідно до полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, то для повного
відшкодування завданою нею шкоди має
бути стягнута різниця між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою в
сумі 4067 грн. 54 коп. (21911 грн. - 17843 грн. 46
коп. = 4067 грн. 54 коп.).

Доводи скаржника про те, що позивачем
не подано доказів на підтвердження
факту погодження рахунку-фактури №
ФОП-000752 від 16 вересня 2013 року, який було
взято за основу при визначенні суми
страхового відшкодування, із
відповідачем або його страховою
компанією, а також факт виконання
ремонтних робіт на таку суму, є
необґрунтованими та підлягають
відхиленню, оскільки виплата
страхового відшкодування ПрАТ "УПСК"
проводилася саме на підставі звіту
оцінювача, який було надано позивачем,
а факт виконання робіт на зазначену
суму підтверджується актом виконаних
робіт № ФОП-000028/01 від 19 вересня 2013 року
(а. с. 16).

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи, з урахуванням вище наведеного,
не відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість ухвалення рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
судового рішення.

Ураховуючи викладене, підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції і задоволення апеляційної
скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
міста Києва від 4 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
О.В. Шахова

Л.Д.Поливач