АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М.,
Рубан С.М.

при секретарі Мившук В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 05 серпня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до Головного управління МВС в м.
Києві, Шевченківської районної в м.
Києві державної адміністрації про
зобов`язання надати житло та видати
ордер, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 05 серпня 2014 року відмовлено
в задоволенні позову ОСОБА_2 про
зобов`язання надати квартиру та видати
ордер на неї.

Не погодившись з таким рішенням ,
представник позивача подав апеляційну
скаргу, в якій просив рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення ,
яким вимоги задовольнити в повному
обсязі.

В скарзі посилався на те, що рішення
ухвалене з порушенням норм
матеріального права, а висновки суду не
відповідають встановленим обставинам.

Так суд не врахував, що між позивачкою
та відповідачем № 1 існував договір
відповідно до якого відповідач взяв на
себе зобов`язання після закінчення
будівництва спірну двокімнатну
квартиру надати позивачу по справі. З
часу ухвалення рішення житловою
комісією відповідача, не змінились
обставини, а тому висновок суду про те,
що буде порушення норм ЖК України в
разі виділення спірної квартири
відповідачу є помилковим. Висновок
суду про те, що позивачка також не
виконала умови договору в частині
звільнення квартири, яку вона займає
зараз є помилковим, тому, що за умовами
п. 3 укладеного між сторонами договору,
звільненню підлягає житло, окрім
приватизованих квартир, а квартира
позивача є приватизованою. Суд не
врахував, що на квартирному обліку
перебувало з 2008 року три особи і зміни
до квартирної справи не вносились, а
тому підстави для перегляду рішення
житлової комісії, через те, що
змінювалась кількість зареєстрованих
осіб у квартирі, яку позивачка займає
зараз відсутні. Суд також дійшов
помилкового висновку, що в разі надання
позивачу спірної квартири буде суттєве
перевищення норм забезпеченості
житлом , визначеної законодавством,
тому, що на думку апелянта не повинна
враховуватись житлова площа, яку вона
та члени її сім`ї займають в
приватизованій квартирі, тому, що вони
використали житлові чеки.

Також суд не врахував, що оскільки
квартиру позивачка просила надати на
неї та двох її синів, - особам різної
статі, а тому в такому випадку
відповідно ч.4 ст. 48 ЖК України
допускається перевищення житлової
площі, так як надається двокімнатна
квартира, в яку будуть заселені особи
різної статі. Скарга також містить
посилання на порушення судом
Конституційних норм в частині
реалізації права громадян на житло.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача доводи скарги
підтримав.

Представники відповідачів доводи
скарги не визнавали.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення представників сторін,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
вважав встановленими такі обставини.

Позивач працює у відповідача ГУ МВС
України в місті Києві з серпня 1977 року у
відділі медичного забезпечення. 22.09.1986
року на підставі рішення
Шевченківської районної у місті Києві
державної адміністрації позивача з
членами її сім'ї - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зараховано на
квартирний облік в загальну чергу, як
потребуючих поліпшення житлових умов.
Відповідно до загального контрольного
списку позивач рахувалася другою у
відділі медичного забезпечення
відповідача на поліпшення житлових
умов по загальній черзі. В 2005 році між
відповідачем ГУ МВС України та ТОВ
"Авантар" було укладено інвестиційний
договір про інвестування будівництва
житла, за будівельною адресою - місто
Київ АДРЕСА_3.

01.05.2008 року відбулося засідання
житлово-побутової комісії відповідача
ГУ МВС України в місті Києві, де згідно
витягу з протоколу цього засідання,
було прийняте рішення про "надання
двокімнатної квартири згідно черги
контрольного списку медичній сестрі
ВМЗ ОСОБА_2 (позивачу) на родину з трьох
осіб - вона та два сини, які
Зареєстровані та проживають в
однокімнатній приватизованій квартирі
АДРЕСА_1. На квартирному обліку
перебуває з 1986 року в Шевченківській
райдержадміністрації м. Києва, в
загальній черзі".

Встановлено та підтверджено довідкою
Ф-3, що станом на час прийняття
вказаного рішення позивач та її сини
зареєстровані в приватизованій
однокімнатній квартирі АДРЕСА_1,
житлова площа 18,54 кв.м., загальна - 34,51
кв.м. Також в даній квартирі була
зареєстрована мати позивача ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, яка на квартирному обліку
не перебувала.

20.05.2008 року було укладено договір про
надання розподілених жилих приміщень,
згідно умов якого на підставі рішення
ЖПК від 01.05.2008 року, відповідач ГУ МВС
України в місті Києві гарантує надання
позивачу ОСОБА_2 двокімнатної квартири
в житловому комплексі після закінчення
його будівництва та виконання
Замовником та Інвестором зобов'язань
за договором від 15.04.2005 року. Після
закінчення будівництва у
встановленому порядку відповідач ГУ
МВС України в місті Києві вирішує
питання стосовно видачі позивачу
ОСОБА_2 ордеру на двокімнатну квартиру.
В суді було встановлено та
підтверджено сторонами, що в даному
договорі мова іде про житловий
комплекс за будівельною адресою -
АДРЕСА_3.

Пунктом 3 даного договору визначено, що
позивач ОСОБА_2 та члени її сім'ї (в тому
числі і тимчасово відсутні), відносно
яких прийнято рішення про надання
двокімнатної квартири в Житловому
комплексі, перед видачею ордера дають
письмове зобов'язання про звільнення
займаного ними жилого приміщення у
відомчому гуртожитку чи будинку
державного житлового фонду (за
винятком тих. кому жиле приміщення
належить на праві власності) та подати
заяву про зняття з реєстрації.

Згідно п.5 договору про надання
розподілених жилих приміщень від 20.05.2008
року рішення ЖПК від 01.08.2008 року про
надання позивачу двокімнатної
квартири в Житловому комплексі може
бути переглянуто до видачі ордеру, якщо
виникнуть обставини, які не були раніше
відомі та не могли б вплинути на
вказане рішення.

Відповідачем ГУ МВС України в місті
Києві 30.05.2012 року було підписано акт з
Головним управлінням житлового
забезпечення про передачу сімнадцяти
трикімнатних квартир та однієї
двокімнатної квартири в житловому
комплексі за будівельною адресою:
АДРЕСА_3. Після підписання цього акту
стало відомо, що двокімнатна квартира
має житлову площу 45,90 кв.м.. загальну -82,54
кв.м. В грудні 2012 року будинок був
готовий до експлуатації.

Спірна двокімнатна квартира, про яку
йшла мова, яка знаходиться в Житловому
комплексі по будівельній адресі
АДРЕСА_3, після введення будинку в
експлуатацію має адресу - АДРЕСА_3.

Відповідно до ст.47 ЖК України норма
житлової площі встановлюється в
розмірі 13,65 кв.м. на одну особу. Жиле
приміщення надається громадянам у
межах норми жилої площі, але не менше
розміру який визначається КМУ і
Федерацією профспілок України. При
цьому враховується жила площа у жилому
будинку (квартирі), що перебуває у
приватній власності громадян, якщо
ними не використані житлові чеки. По
даній справі встановлено, що позивачем
та членами її сім'ї житлові чеки були
використані.

Враховуючи викладене та розміри житла,
що має у власності позивач та члени її
сім'ї (квартира по вулиці Майбороди), та
враховуючи метраж спірної
двокімнатної квартири, який став
відомий тільки після введення будинку
в експлуатацію в 2012 році, суд дійшов
висновку, що надання позивачам спірної
квартири не буде відповідати вимогам
ЖК України так як буде перевищення
встановленого законодавством метражу
на 23,49 кв.м. Відмовляючи в задоволенні
позову, суд першої інстанції також
виходив з того, що оскільки рішення
житлової комісії відповідача про
надання позивачу квартири не
скасовано, відповідач не заперечує
надати квартиру позивачу то права
останньої не порушені.

Колегія суддів повністю з такими
висновками не погоджується, тому, що
деякі встановлені судом обставини є
недоведеними та спростовуються
наявними в справі доказами, суд не
вірно застосував норми матеріального
права.

Так, не можна погодитись з висновком
суду про те, що права позивача не
порушуються, так як вона не зверталась
після введення будинку в експлуатацію
з клопотанням про надання їй спірної
квартири, а відповідач не заперечує
надати позивачу квартиру, в разі якщо
остання передасть ГУ МВС України в м.
Києві, іншу квартиру, частина якої
належить їй та членам її родини на
праві власності.

З наявної в матеріалах справи
переписки вбачається, що позивач
неодноразово після введення будинку в
експлуатацію, зверталась до
відповідача 1 (за місцем перебування на
кварт обліку) з листом про надання
спірної двокімнатної квартири, яка, як
встановив суд є єдиною двокімнатною
квартирою які розподілялись між
працівниками на час ухвалення рішення
житлової комісії. Проте їй
неодноразово відмовляли в видачі
документів, направленні відповідного
рішення для затвердження до районної
державної адміністрації та видачі
ордеру на спірну кватиру.

Таким чином бездіяльність відповідача
свідчить про порушення прав позивача,
не зважаючи на пояснення в судовому
засіданні представником відповідача
про те, що спірна квартира є вільною та
вони бажають надати її позивачу.

Також не відповідають вимогам Закону
висновки суду про те, що перевищення
житлової площі , що надається може
стосуватись лише однокімнатної
квартири.

Відповідно до ч. 4 ст. 48ЖК України Жиле
приміщення може бути надано з
перевищенням норми жилої площі, якщо
воно складається з однієї кімнати або
призначається для осіб різної статі.

Аналогічне визначення міститься також
в п.53 Правил обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов, і
надання їм жилих приміщень в УРСР,
затверджених Постановою Ради
Міністрів УРСР і Української
Республіканської Ради Професійних
спілок від 11 грудня 1984 року № 470 з
послідуючими змінами до нього.

Так, як позивач на даний час проживає в
однокімнатній квартирі з двома синами,
які є різної з нею статі, віком старше 9
років, їм може бути надана двокімнатна
квартира з перевищенням жилої площі.

Вимога відповідача про передачу їм
однокімнатної квартири позивача не
відповідає вимогам закону, тому, що
відповідно до умов укладеного між
позивачем та відповідачем 1 договору, а
також п 64 вищенаведених правил
громадяни, відносно яких прийнято
рішення про надання жилого приміщення,
дають письмове зобов`язання про
звільнення займаного жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду чи в
будинку житлово-будівельного
кооперативу за винятком тих, кому жиле
приміщення належить на праві приватної
власності.

Посилання суду на неможливість надання
спірної квартири, так як буде мати
місце значне перевищення норми
житлової площі на одну особу з
врахування квартири, що приватизована,
колегія суддів вважає помилковим
виходячи з наступного :

Відповідно до п. 53 Правил жиле
приміщення громадянам надається у
межах 13,65 кв.м., але не менше рівня
середньої забезпеченості громадян
жилою площею в даному населеному
пункті.

При цьому враховується жила площа у
жилому будинку, що перебуває у
приватній власності, якщо ними не
використані житлові чеки.

Як вбачається з довідки Шевченківської
РДА від 30.10.2013 року, позивачкою та
членами її родини використані житлові
чеки на 1 грн. 89 коп.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду про те, що при наданні
позивачу спірної квартири матиме місце
перевищення житлової площі, проте, з
урахуванням вищенаведених норм
житлового законодавства відсутні
підстави вважати, що матиме місце
порушення вимог Закону, якщо позивач
отримає спірну квартиру та не
передасть відповідачу свою власну
однокімнатну квартиру.

При цьому колегія суддів виходить з
того, що жодним нормативним актом не
визначено, яке конкретне перевищення
допускається (в цифровому вираженні)
відповідно до вищенаведеної ч. 4 ст. 48 ЖК
України.

Відповідно до загального принципу
визначеного ст. 19 Конституції України
Правовий режим в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Враховуючи вище наведе, а також те, що
відповідач 1 на час ухвалення рішення в
даній справі не переглянув рішення
житлової комісії про надання позивачу
двокімнатної квартири в житловому
комплексі, в якому знаходиться єдина
двокімнатна квартира ГУ МВС України в
м. Києві, що є спірною в даній справі,
колегія суддів приходить до висновку
про доведеність заявлених позовних
вимог до відповідача - ГУ МВС України в
м. Києві, які не виконують свого
обов`язку, щодо передачі документів для
отримання вказаної квартири до
Шевченківської РДА з метою отримання
позивачем ордеру.

Висновок суду про те, що другий
відповідач Шевченківська РДА права
позивача не порушують відповідає
встановленим обставинам справи, а тому
відмова в задоволенні позову до
вказаного відповідача є законною та
обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 313,314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 05 серпня 2014 року в частині
відмови в задоволенні позову про
зобов`язання вчинити дії до
відповідача - ГУ МВС України в м. Києві
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким:

Позов ОСОБА_2 до ГУ МВС України в м.
Києві про зобов`язання вчинити дії
задовольнити.

Зобов`язати Головне Управління МВС
України в м. Києві надати ОСОБА_2 на
сім`ю із трьох осіб вона та двоє її
синів: ОСОБА_1, ОСОБА_4 двокімнатну
ізольовану квартиру АДРЕСА_3.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін .

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
Судді: