Провадження № 2/755/5506/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2014 р.
Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді
Галагана В.І.,

при секретарі
Шилохвості А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду,
просить стягнути з відповідача ОСОБА_2
борг за договором позики в сумі 10 000,00
грн., пеню за порушення зобов'язання у
розмірі 12 000,00 грн., та штраф у розмірі
500,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що
20.01.2014 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 укладено договір
позики, за умовами якого позивач
передав у власність відповідача
грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн., а
відповідач зобов'язався повернути
позивачу вказану суму у строк не
пізніше 20.01.2014 року. Отримання грошових
коштів підтверджується письмовою
розпискою відповідача від 20.01.2014 року. В
порушення умов договору позики
відповідач у встановлений договором
строк не виконав зобов'язання щодо
повернення позичених коштів, у зв'язку
з чим заборгованість з боку
відповідача перед позивачем за
договором позики становить 10 000,00 грн.,
які підлягають поверненню за договором
позики, з урахуванням пені за порушення
строку виконання зобов'язання у
розмірі 12 000,00 грн. та штраф у розмірі
500,00 грн., що передбачено умовами
договору позики та є предметом
позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце судового розгляду справи
повідомлений належним чином, однак
надав до суду заяву, відповідно до якої
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, просить провести розгляд
справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
судового розгляду справи повідомлений
належним чином, про поважні причини
неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

За ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу
України, на підтвердження укладання
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 20.01.2014 року ОСОБА_1
надав ОСОБА_2 грошову позику у розмірі 10
000,00 грн., із строком повернення
заборгованості до 30.01.2014 року, про що
ОСОБА_2 власноручно підписано боргову
розписку.

Згідно змісту розписки від 20.01.2014 року,
у випадку прострочення, ОСОБА_2
зобов'язався сплатити штраф у розмірі
500,00 грн. та пеню у розмірі 5% від
загальної суми боргу за кожен день
прострочення виконання зобов'язання.
(а.с. 6)

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору, актів
цивільного законодавства.

Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Грошовим зобов'язанням вважається
зобов'язання, змістом якого є сплата
боржником грошових коштів.

Правила статті 625 Цивільного кодексу
України розповсюджуються на будь-які
грошові зобов'язання, а також незалежно
від того, чи передбачена сплата грошей
в готівковій чи в безготівковій формі.
Частина 1 коментованої статті
встановлює виключення із загального
правила про припинення зобов'язання у
зв'язку із неможливістю його виконання
(ст. 607 Цивільного кодексу України).
Оскільки грошові кошти є родовими
речами, неможливість виконання такого
зобов'язання (наприклад, внаслідок
відсутності у боржника грошей), не
звільняє його від відповідальності.
Тобто в будь-якому випадку боржник
зобов'язаний буде відшкодувати
кредиторові завдані збитки, сплатити
неустойку та нести інші наслідки,
передбачені коментованою статтею.

В порядку ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно ч. 1 ст. 1050 Цивільного
кодексу України, якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Якщо позичальник своєчасно не повернув
речі, визначені родовими ознаками, він
зобов'язаний сплатити неустойку
відповідно до статей 549-552 цього
Кодексу, яка нараховується від дня,
коли речі мали бути повернуті, до дня їх
фактичного повернення позикодавцеві,
незалежно від сплати процентів,
належних йому відповідно до статті 1048
цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи, на
час звернення до суду відповідач не
виконав взяті на себе за договором
позики зобов'язання, грошові кошти
позивачу не повернув.

Таким чином, на день звернення позивача
до суду загальна сума боргу
відповідача за договором позики
складає 10 000,00 грн., та відповідачем не
надано доказів виконання даного
договірного зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Таким чином, ураховуючи порушення
відповідачем виконання грошового
зобов'язання за договором позики, суд
визнає правомірною вимогу позивача
щодо стягнення з відповідача на його
користь суму штрафу у розмірі 500,00 грн.
та пені за порушення договірного
зобов'язання, розрахованої позивачем
за 24 дні прострочення у розмірі 12 000,00
грн.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики підлягають до
задоволення, та присуджує до стягнення
з відповідача на користь позивача суму
боргу за договором позики на загальну
суму 22 500,00 грн.

Відповідно до ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
присуджує до стягнення з відповідача
на користь позивача понесені судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
243 грн. 60 коп.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
526, 530, 543, 625, 1046-1050 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 10, 57, 58, 61, 88, 208-209, 212-215, 223,
294 Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 суму
боргу в розмірі 22 500,00 грн., судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
243,60 грн., а всього загальною сумою 22 743
(двадцять дві тисячі сімсот сорок три)
гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

С у д д я: