КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/3002/14-ц
Провадження №? 2/552/1266/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2014 року Київський районний суд м.
Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтава
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення
розміру частки у праві спільної
власності, визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2014 року ОСОБА_1
звернулась до суду із позовом про зміну
правового статусу нерухомого майна ,
який в ході розгляду справи змінила та
просила визначити , що розмір частки
квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на
праві приватної власності становить
від усього будинку 12/25 частини,
визнати за нею право власності на 12/25
частини житлового будинку АДРЕСА_1.
Посилалась на те, що за нею
зареєстроване право власності на
квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування від 15.09.2001 року ( 4/5 частини)
та свідоцтва про право власності на
житло від 23.06.1994 року ( 1/5 частина).
Квартира знаходиться у приватному
одноповерховому будинку, який
розташований на земельній ділянці
загальною площею 1314 кв.м, що була
закріплена за вказаним домоволодінням
рішенням № 677 від 19 жовтня 1982 року
виконавчого комітету Київської
районної ради народних депутатів м.
Полтави , із яких за власницею ОСОБА_3
(правонаступником якої є ОСОБА_2)
закріплена площа земельної ділянки 482
кв. м у цьому домоволодінні, а іншою
земельною ділянкою користувалась її
сім»я після отримання квартири. Право
на користування цією земельною
ділянкою закріплене рішенням
Київського районного суду м. Полтави
від 25.09.1997 року та рішенням виконкому
Київської районної у м. Полтаві ради
від 02.12.1997 року. Рішенням
виконавчого комітету Полтавської
міської ради № 199 25.06.2008 року квартира
АДРЕСА_1 знята з балансу ГЖЕД №7 м.
Полтави . Власником 13/25 частини цього
домоволодіння на підставі свідоцтв
про право на спадщину є ОСОБА_2. Вона
не може отримати у власність частину
земельної ділянки на якій розташована
її частина будинку у вигляді квартири
АДРЕСА_1 через відсутність юридично
закріпленого статусу належного їй
житла як частини домоволодіння. Вона
неодноразово зверталась із заявами
про передачу їй у власність
виділеної їй у користування земельної
ділянки за вказаною адресою, але їй
постійно відмовляють у зв»язку з тим,
що вона має у власності не частину
домоволодіння, а квартиру. Зазначала,
що Полтавською міською радою не
прийняте положення про зміну статусу
житлового будинку чи квартири , що
взагалі унеможливлює вирішення
питання про передачу власність
виділеної їй у користування земельної
ділянки за вищевказаною адресою у
позасудовому порядку. Вважає , що її
право на отримання у власність
земельної ділянки за спірною адресою,
яка виділена їй у користування з
підстав, що не заборонені законом
порушені та для захисту її порушеного
права необхідно визначити розмір
частки належного їй на праві власності
нерухомого майна , яке фактично
перебуває у спільній частковій
власності. Вирішити це питання за
згодою співвласника ОСОБА_2 вона не має
можливості бо остання постійно
оскаржує її право власності на
квартиру та право користування
земельною ділянкою, не визнає її, як
співвласника будинку АДРЕСА_1,
протягом тривалого часу пред»являє до
неї безпідставні позовні вимоги до
суду, пише скарги в органи місцевого
самоврядування, в правоохоронні
органи, бо бажає відібрати собі усю
земельну ділянку за адресою по
АДРЕСА_1 хоча сама особисто ніколи не
мала права на весь будинок та не мала у
користуванні усієї земельної ділянки.
Посилаючись на рішення Київського
районного суду м. Полтави 25.09.1997 року ,
яким встановлено, що належна їй
квартира АДРЕСА_1 у спірному будинку
становить 12/25 частини від усього
будинку, на рішення виконавчого
комітету Полтавської міської ради № 99
від 14.02.1978 року та інші рішення органів
місцевого самоврядування просила
визначити розмір частки квартири
АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві
приватної власності, становить від
усього будинку 12/25 частини, визнати за
нею право власності на 12/25 частини
житлового будинку АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги повністю,
просила їх задовольнити з підстав, що
зазначені у позовній заяві.

Представники відповідача ОСОБА_2
позовні вимоги не визнали , просили
відмовити у їх задоволенні. Пояснили,
що ОСОБА_1 незаконно отримала у
власність спірну квартиру, що за нею
зареєстроване право власності не на
12/25 частини спірного будинку , а на
квартиру АДРЕСА_1 у спірному будинку, що
встановлено правовстановлюючими
документами на квартиру АДРЕСА_1 та
рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 24.10.2012 року.

Треті особи, виконавчий комітет
Полтавської міської ради, виконавчий
комітет Київської районної у м. Полтави
ради своїх представників у судове
засідання не направили.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, надані сторонами
докази суд приходить до наступних
висновків.

Встановлено, що за позивачем ОСОБА_1
зареєстроване право власності на
квартиру АДРЕСА_1 у одноповерховому
будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва
про право власності на житло ( 1/5
частина) від 23 червня 1994 року (а.с 17) та
договору дарування ( 4/5 частини) від
15.09.2001 року ( а.с. 18).

За відповідачем ОСОБА_2 зареєстроване
право власності на 13/50 частини
вказаного будинку на підставі
свідоцтва про право на спадщину від
10.05.1994 року виданого Другою
полтавською державною нотаріальною
контору та 13/50 частини на підставі
свідоцтва про право на спадщину від
13.04.2013 року виданого державним
нотаріусом Градизької державної
нотаріальної контори Полтавської
області. Всього у власності відповідач
ОСОБА_2 має 13/25 частини спірного
будинку.

Попередніми власниками спірного
будинку , а саме 12/25 частини цього
будинку були ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які
передали в дар належну їм 12/25 частину
цього будинку Житловому управлінню
виконавчого комітету Полтавської
міської ради народних депутатів , а
виконавчий комітет Полтавської
міської ради народних депутатів
прийняв в дар 12/25 частини житлового
будинку по АДРЕСА_1, що підтверджується
архівним витягом з протоколу №3
засідання виконавчого комітету
Полтавської міської ради від 14.02.1979
року (а.с. 169).

На той час власником 13/25 частини цього
житлового будинку була ОСОБА_3

Після отримання в дар 12/25 частини
спірного будинку виконавчим комітетом
Полтавської міської ради власниками
цього будинку були зареєстрованими
ОСОБА_3 та Виконавчий комітет
Полтавської міської ради народних
депутатів, що підтверджується
довідкою- характеристикою на вказаний
будинок ( а.с. 159).

На підставі рішення виконавчого
комітету Полтавської міської ради №
365 від 11.07.1979 року однокімнатна
квартира жилою площею 16.5 кв.м в
житловому будинку АДРЕСА_1 надана
родині ОСОБА_6 у складі 5-ти осіб для
тимчасового проживання ( а.с.156).

На підставі цього рішення виконавчим
комітетом Київської районної ради
народних депутатів м. Полтави був
виданий ордер № 473 від 18 липня 1979
року ОСОБА_6, на склад сім»ї , яка
складалась із п»яти осіб , відповідно
до якого їм надана у постійне
безстрокове користування житлова
площа, яка складалася із однієї
житлової кімнати жилою площею 16.5 кв.м
у будинку АДРЕСА_1 ( а.с. 26).

Розпорядженням № 2368 від 23.06.1994 року
однокімнатна квартира АДРЕСА_1
передана сім»ї ОСОБА_6 у спільну
сумісну власність на підставі ЗУ « Про
приватизацію державного житлового
фонду» (а.с. 16).

На підставі цього розпорядження
Відділом приватизації житла м. Полтави
23 червня 1994 року видане свідоцтво про
право власності на житло на весь склад
родини ОСОБА_6, членом якої була
позивач ОСОБА_1 та її частка у праві
спільної сумісної власності на
квартиру , враховуючи положення ЗУ «
Про приватизацію державного житлового
фонду» , становила 1/5 частину ( а.с. 17).

15.09.2001 року інші співвласники спірної
квартири подарували позивачеві свої
частки у праві спільної сумісної
власності , а всього 4/5 частини ( а.с. 18) і
таким чином позивач стала власником
усієї квартири.

Рішенням виконавчого комітету
Полтавської міської ради № 199 від 25.06.2008
року ( а.с. 25) , зі змінами внесеними до
нього рішенням виконавчого комітету
Полтавської міської ради № 38 від 04.04.2013
року ( а.с. 160) спірна квартира знята з
балансу ЖЕО №7 м. Полтави.

Таким чином на час розгляду
справи будинок АДРЕСА_1 перебуває у
власності сторін по справі, на балансі
в житлово-експлуатаційній організації
не перебуває та розташований на
земельній ділянці загальною площею 1314
кв.м. , яка закріплена за вказаним
домоволодінням рішенням № 677 від 19
жовтня 1982 року виконавчого комітету
Київської районної ради народних
депутатів м. Полтави .

Цим же рішенням за попередньою
власницею 13/25 частини цього
домоволодіння ОСОБА_3
(правонаступником якої є ОСОБА_2)
закріплена площа земельної ділянки 482
кв. м у цьому домоволодінні ( а.с.59).

Це рішення є чинним на час
розгляду справи.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 25.09.1997 року родині ОСОБА_6
була виділена у користування земельна
ділянка площею 764 кв.м., , а
співвласникам ОСОБА_2 і ОСОБА_7
виділена земельна ділянка площею 437
кв.м відповідно до висновку
технічної експертизи від 21.07.1997 року.(
а.с. 67-69)

Зазначеним рішенням встановлено, що
сім»ї ОСОБА_6 належить на праві
приватної власності 12/25 частини
спірного домоволодіння.

Це рішення набрало чинності 06.10.1997
року та є чинним на час розгляду справи.

Рішенням виконавчого комітету
Київської районної у м. Полтаві ради
№477 від 02.12.1997 року ОСОБА_8, ОСОБА_6,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 для
обслуговування належної їм частини
житлового будинку була виділена
земельна ділянка площею 764 кв.м ( а.с. 66)
яке є чинним на час розгляду справи.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області від 19.11.2013 року якою залишене
без змін рішення Київського районного
суду м. Полтави 12.08.2013 року ,
встановлено, що житло надане родині
ОСОБА_6 станом на час надання становило
у часті 12/25 частини спірного будинку
(а.с.19-20).

Постановою Київського районного суду
м. Полтави від 28.05.2014 року по
адміністративній справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
виконкому Київської районної у м.
Полтаві ради про визнання недійсним
та скасування рішення виконкому
встановлено, що квартира АДРЕСА_1 у
спірному будинку, що належить
позивачеві становить від усього
будинку 12/25 частини. (а.с. 163-168).

Ця обставина також встановлена ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 липня 2014
року, якою постанова Київського
районного суду м. Полтави від 28.05.2014
року залишена без змін .

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 60 ЦПК
України обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особи, щодо якої встановлені ці
обставини.

Отже вказаними рішеннями встановлено,
квартира АДРЕСА_1 , що належить
позивачеві становить у частці від
усього домоволодіння 12/25 частини .

Окрім того розмір частки квартири
АДРЕСА_1 у спірному будинку у розмірі
12/25 частини зазначений у всіх рішеннях
органів місцевого самоврядування, які
зазначені вище та які є чинними на час
розгляду справи.

Статтею 380 ЦК України визначено, що
житловим будинком є будівля
капітального типу, споруджена з
дотриманням вимог, встановлених
законодавством, іншими
нормативно-правовими актами, і
призначена для постійного в ній
проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 ЦК України,
квартирою є ізольоване помешкання в
житловому будинку, призначене та
придатне для постійного у ньому
проживання. ч. 2. Власникам квартири у
дво- або багатоквартирному житловому
будинку належать на праві спільної
сумісної власності приміщення
загального користування, опорні
конструкції будинку, механічне,
електричне, сантехнічне та інше
обладнання за межами або всередині
квартири, яке обслуговує більше однієї
квартири, а також споруди, будівлі, які
призначені для забезпечення потреб
усіх власників квартир, а також
власників нежитлових приміщень, які
розташовані у житловому будинку.

Відповідно до технічного паспорту
спірна квартира АДРЕСА_1, що перебуває
у власності позивача є частиною
одноповерхового житлового будинку №
АДРЕСА_1 .

13/25 частини цього будинку
зареєстроване за ОСОБА_2

Статтею 355 ЦК України
передбачено: ч.1. Майно, що є у власності
двох або більше осіб (співвласників),
належить їм на праві спільної
власності (спільне майно). ч.4. Спільна
власність вважається частковою, якщо
договором або законом не встановлена
спільна сумісна власність на майно.

Частиною 2 ст.357 ЦК України
передбачено, що якщо розмір часток у
праві спільної часткової власності не
встановлений за домовленістю
співвласників або законом, він
визначається з урахуванням вкладу
кожного з співвласників у придбання
(виготовлення, спорудження) майна.

Відповідно до Інструкції щодо
проведення поділу, виділу та
розрахунку часток об»єктів нерухомого
майна яка затверджена наказом №55 від
18.06.2007 року Міністерством з питань
житлово -комунального господарства
України, що зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 6 липня 2007
р. за N 774/14041 пункти:3.1. Розрахунок
часток у спільній власності на
об'єкти нерухомого майна виконується
за заявами всіх співвласників
об'єктів нерухомого майна.

У разі невідповідності
розмірів часток, указаних у
правовстановлювальних документах,
реальним часткам за згодою всіх
співвласників здійснюється
розрахунок відповідних часток
нерухомого майна з метою
отримання відповідних
правовстановлювальних документів.

3.2. Право кожного співвласника
в спільній частковій власності
визначається часткою, яка
виражається в простих правильних
дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому
вказані в правовстановлювальних
документах розміри часток
співвласників на об'єкт нерухомого
майна в сумі повинні становити одиницю.

3.3. За відсутності згоди всіх
співвласників щодо зміни часток
питання вирішується в судовому
порядку.

Відповідач ОСОБА_2, як
співвласник житлового будинку АДРЕСА_1
не тільки не надає позивачеві згоди на
визначення розміру частки нерухомого
майна у спільній частковій власності,
що належить ОСОБА_1, але і оспорювала її
право власності на нерухоме майно за
вказаною адресою, яке належить
позивачеві, що підтверджується
рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 12.08.2013 року, ухвалою
Апеляційного суду Полтавської області
від 19.11.2013 року , постановою Київського
районного суду м. Полтави від 28 травня
2014 року та ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 29 липня 2014 року, запереченнями на
позовну заяву та поясненнями
представників відповідача у судовому
засіданні.

Саме не визначення розміру частки
позивача у праві спільної власності на
спірний будинок є перешкодою для
ОСОБА_1 для отримання у власність
виділеної у користування до належної
їй частини спірного домоволодіння ( у
вигляді квартири АДРЕСА_1) земельної
ділянки площею 764 кв.м на підставі
рішення Київського районного суду м.
Полтави від 25.09.1997 року та рішення
виконавчого комітету Київської
районної у м. Полтаві ради № 477 від
02.12.1997 року , що підтверджується її
зверненнями до компетентних органів
та відповідями на них ( а.с. 32-44).

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України
власник майна може пред»явити позов
про визнання його права власності,
якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою.

Відповідач не визнає за позивачем
права спільної часткової власності
на спірний будинок.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що порушене право позивача
на отримання у власність земельної
ділянки, визначення розміру її частки
у спільній власності на спірний
будинок підлягає захисту шляхом
задоволення її позовних вимог.

Суд не приймає заперечення відповідача
щодо неправомірності набуття
позивачем права власності на спірне
нерухоме майно, оскільки це право
позивач набула з підстав, що не
суперечать чинному законодавству,
підтверджується правовстановлюючими
документами на нього та
вищезазначеними рішеннями судів.

Посилання представників відповідачів
на рішення апеляційного суду
Полтавської області від 24.10.2012 року в
якому зазначено, що ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_1 у спірному будинку ,
яка перебуває в комунальній власності
не є підставою для відмови у
задоволенні позовних вимог. На час
ухвалення рішення , суд не мав у своєму
розпорядженні рішення виконавчого
комітету Полтавської міської ради № 199
від 25.06.2008 року ( а.с. 25) , зі змінами
внесеними до нього рішення
виконавчого комітету Полтавської
міської ради № 38 від 04.04.2013 року ( а.с. 160)
, якими спірна квартира знята з балансу
ЖЕО №7 м. Полтави.

А отже обставини , що були встановлені
вказаним рішенням суду змінилися і на
час розгляду справи у суді спірна
квартира знята з балансу ЖЕО №7 м.
Полтава та не перебуває у комунальній
власності, як не перебуває у
комунальній власності весь спірний
будинок, в якому вона розташована.

Отже спірний будинок перебуває у
спільній власності фізичних осіб,
сторін у справі і підстав для відмови
визначення розміру частки одного із
співвласників цього будинку не існує.

Наданий представниками відповідача
технічний паспорт виготовлений ФОП
ОСОБА_12 не може бути прийнятий судом, як
доказ щодо відмови у задоволенні
позовних вимог, оскільки він
виготовлений тільки відносно тієї
частини спірного будинку, що належить
відповідачеві.

Окрім того до нього не надані докази в
підтвердження повноважень ФОП ОСОБА_12
на зайняття діяльністю з виготовлення
технічної документації на нерухоме
майно.

Та навіть у цьому технічному паспорті
зазначено , що він виготовлений на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок АДРЕСА_1, а в садибному
(індивідуальному) житловому будинку
повинні бути визначені розміри часток
співвласників цього садибного будинку.

Оскільки суд приходить до висновку про
задоволення позовних вимог підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача витрати по справі.

Керуючись ст. 355, 357, 392 ЦК України, ст. 10,
11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити розмір частки
квартири АДРЕСА_1 , яка належить
ОСОБА_1, на праві приватної власності
- 12/25 частини .

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на 12/25 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 загальною площею 60
кв.м. , жилою площею 47.2 кв.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі , що
сплачений при пред»явленні позову до
суду 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржена протягом 10
днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя
Л.М. Васильєва