Справа № 467/1413/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2014 року Арбузинський районний
суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді
Кірімової О.М.,

при секретарі
Андросової А.В., Сіваченко
Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Арбузинка
цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» до

ОСОБА_1

про стягнення боргу за картковим
рахунком

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Державний ощадний банк України» (далі
ПАТ «Державний ощадний банк України»)
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення боргу за картковим
рахунком.

Свої вимоги мотивує тим, що 23 жовтня 2007
року між ВАТ «Державний ощадний банк
України», назву якого змінено
відповідно до вимог Закону України
«Про акціонерні товариства» на
Публічне акціонерне товариство
«Державний ощадний банк України» та
відповідачем укладено договір про
відкриття фізичній особі карткового
рахунку та здійснення його
розрахунково - касового обслуговування
за дебетово - кредитною схемою № б/н,
відповідно до якого Банк відкрив
відповідачці кредитну лінію з лімітом
у сумі 9600,00 грн. строком на 2 роки з
оплатою 8,5% річних. В іншому випадку, за
перевищення витратного ліміту по карт
рахунку - 35,0% річних.

Оскільки ОСОБА_1 умов кредитного
договору належним чином не виконує, в
зв'язку з чим станом на 24 жовтня 2014 року
відповідач має перед банком
заборгованість в сумі 13709 грн. 26 коп.,
яка складається із: 8317,92 грн. -
заборгованість по основному боргу, 4555,06
грн. - відсоток за користування
кредитом, 18,55 грн. - плата за зняття
коштів в АТМ, 87,00 грн. - плата за СМС
послуги; 730,73 грн. - плата за перевищення
ліміту.

Посилаючись на порушення
відповідачкою умов договору, позивач
просив стягнути з неї кредитну
заборгованість і судові витрати.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнала, просила суд відмовити в
задоволенні позову застосувавши до
вимог строк позовної давності. Суду
пояснила, що в 2009 році закінчився строк
дії банківської картки, а тому, саме з
того часу, коштами з банківського
кредитного рахунка не користувалася. У
вересні 2013 року вона внесла кошти в
сумі 150 грн., але на інший рахунок. Із
сумою боргу згодна окрім 150 грн.,
внесених на рахунок в 2013 році.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, дослідивши надані письмові
докази, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що 23 жовтня 2007
року між ВАТ «Державний ощадний банк
України», у подальшому перейменованому
у ПАТ "Державний ощадний банк України"
та ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст. 1054,
1055 ЦК України, укладено кредитний
договір № б/н про відкриття фізичній
особі карткового рахунку та здійснення
його розрахунково-касового
обслуговування за дебетово-кредитною
схемою, згідно якого банк, відповідно
до п.7.1 зобов'язався надати відповідачу
кредит у сумі 9600,00 грн. строком,
відповідно до п. 2.8 Договору, на 2 роки.
(а.с. 6-13).

Відповідно п. 7.2.1., 7.2.2 Договору,
відповідач зобов'язався сплачувати
проценти за користування кредитом та
за перевищення витратного ліміту (а.с.
10) та згідно умов відкриття карткового
рахунку та тарифи ( а.с.14) за
користування кредитом позичальник
зобов'язаний був сплачувати банку
відповідну плату (проценти) в порядку
та в розмірах, визначеному в Договорі №
б/н від 23 жовтня 2007 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій сумі) у строк та в
порядку, що встановлені договором.
Наслідки порушення договору позики
врегульовані нормами ст..ст. 1050, 1048, 625 ЦК
України.

Стаття 1048 ЦК України передбачає, що
кредитодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
кредиту, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

В разі порушення зобов'язання
наступають наслідки, визначені ст. 611 ЦК
України та умовами договору. Зокрема,
кредитор має право вимагати
відшкодування збитків та сплати пені
або штрафу відповідно до умов договору.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Ст.ст. 612, 625 ЦК України передбачають, що
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення. Боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Як встановлено, відповідач свої
договірні зобов'язання за даним
кредитним договором не виконав і як
вбачається з розрахунку
заборгованості (а.с. 17-18) не здійснював
належним чином погашення
заборгованості по кредиту, залишок
боргу з початку відкриття рахунку і до
теперішнього часу є значним, в зв'язку з
чим станом на 24 жовтня 2014 року за ним
рахується заборгованість перед банком
в сумі 13709 грн. 26 коп., яка складається
із: 8317,92 грн. - заборгованість по
основному боргу, 4555,06 грн. - відсоток за
користування кредитом, 18,55 грн. - плата
за зняття коштів в АТМ, 87,00 грн. - плата
за СМС послуги; 730,73 грн. - плата за
перевищення ліміту.

Оскільки відповідачка належним чином
умови договору не виконувала, Банком
приймалися заходи добровільного
погашення нею заборгованості. Лише в
лютому 2014 року направлено на адресу
відповідача вимогу про добровільну
сплату боргу перед банком (а.с. 19-21)

Так, відповідно до п.1.1 Договору, Банк
відкрив Клієнту картковий рахунок №
НОМЕР_1 (а.с. 6). Про таке було відомо
відповідачу.

Відповідно до Постанови Правління ВАТ
«Державний ощадний банк України» № 411
від 15.09.2010 року реорганізовано
територіально відокремлене
безбалансове відділення філії
Арбузинського відділення № 3160 ВАТ
«Ощадбанк» у Миколаївській області
(а.с. 68-76).

В зв'язку із реорганізацією вказаної
філії, картковий рахунок відповідача
за № НОМЕР_1 в 2010 році змінено на №
НОМЕР_2, що підтверджується звітом (а.с.
48, 56).

Відповідно до вимог п. 19.3 Постанови
правління Національного Банку України
від 12.11.2003 року № 492 про затвердження
інструкції «Про порядок відкриття,
використання і закриття рахунків у
національній та іноземних валютах»,
визначено, що про зміну рахунків банк
зобов'язаний завчасно повідомляти всіх
клієнтів у порядку, установленому
внутрішнім положенням банку.

Завчасне повідомлення банком клієнтів
про зміну рахунків є імперативною
нормою, яка прямо наказує правила
поведінки суб'єкта і не допускає ніяких
відхилень від вичерпного переліку прав
і обов'язків, а також надає клієнту
право в разі незгоди зі зміною рахунку
закрити його.

Як встановлено в судовому засіданні, та
не заперечувалось сторонами,
відповідач в зв'язку з великою
кількістю клієнтів Банку, про зміну
номера карткового рахунку повідомлена
Банком не була, Договору про зміну
карткового рахунку не укладала.

Зазначене свідчить, що відповідач не
знала і не могла знати про те, що її
рахунок був змінений у зв'язку із
реорганізацією банку.

Як видно із розрахунку (а.с. 18), остання
операція по картковому рахунку із
систематичними періодами використання
картки, була здійснена в жовтні 2009 року.

Крім того, із даного розрахунку видно,
що на рахунок ОСОБА_1 в липні 2013 року
зараховано Банком 150 грн. та списана
дана сума банком, на погашення суми
основного боргу (а.с. 47).

Станом на 15.09.2014 року на ім'я ОСОБА_1 інші
карткові рахунки відсутні. (а.с. 56)

Так, згідно до ст. 1071 ЦК -"Банк може
списати грошові кошти з рахунка
клієнта на підставі його
розпорядження.

Грошові кошти можуть бути списані з
рахунка клієнта без його розпорядження
на підставі рішення суду, а також у
випадках, встановлених законом чи
договором між банком і клієнтом."

Таким чином встановлено, що
відповідачка особисто не вчиняла
будь-яких дій з перерахування коштів у
період після жовтня 2009 року. Тобто,
зарахування вказаних коштів
проводилось програмним забезпеченням
Банку поза волею відповідачки.

Оскільки сторони в договорі обумовили
умови договірного списання коштів,
тому дії Банку, які вчинені поза межами
жовтня 2009 року не можуть свідчити про
їх правомірність, а також і про
добровільне погашення відповідачкою
заборгованості за кредитним договором
за межами трирічного строку позовної
давності.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

У відповідності до ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що відповідачкою 08 липня 2014
року заявлено про застосування строку
позовної давності у відповідності до
вимог ст. 267 ЦК України (а.с. 34-35), тому суд
приходить до висновку, що в позові слід
відмовити, оскільки його заявлено поза
межами строку позовної давності.

Оскільки в задоволенні основних вимог
відмовлено, то в силу ст. 88 ЦПК України
вимоги про стягнення з відповідача на
користь позивача сплачених судових
витрат задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за картковим рахунком -
відмовити в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 06
жовтня 2014 року

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Миколаївської
області через Арбузинський районний
суд Миколаївської області протягом
десяти днів з дня проголошення рішення,
а особами, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Арбузинського

районного суду
О.М. Кірімова