Гайворонський районний суд
Кіровоградської області
м.Гайворон, вул.Воровського, 3
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2014 року Гайворонський
районний суд Кіровоградської області в
складі:

головуючого судді Поліщук В.В.,

при секретарі Діхтяренко М.Ф..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Гайвороні справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Гайворонського
районного суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1. Право
власності підтверджується договором
купівлі-продажу квартири від 11.12.2007
року, який було зареєстровано в реєстрі
за № 2289.

За вищезазначеною адресою
зареєстровані її сини: ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, що підтверджується записами в
домовій книзі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вже
більше двох років не проживають за
місцем реєстрації, не сплачують
комунальні платежі, не отримують
кореспонденцію за даною адресою, їх
особистих речей в квартирі немає, і
взагалі даним житлом вони не
цікавляться та жодних зв'язків з нею не
підтримують.

Так як комунальні платежі
нараховуються згідно кількості
зареєстрованих осіб, то вона вимушена
сплачувати їх сама. Перешкод у
користуванні жилим приміщенням вона не
чинила. Відповідачі добровільно
виїхали з квартири і не користуються
житлом понад 6 місяців без поважних
причин.

Зазначені обставини можуть
підтвердити свідки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.16 ЦК України
«Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України
«Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд». При цьому згідно до ст.
391 ЦК України «Власник має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування і
розпоряджання своїм майном».

За ч.1 ст. 321 ЦК України, «Право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні».

Статтею 41 Конституції України та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР
від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції
про захист прав людини основоположних
свобод 1950 року, Першого протоколу та
протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції»,
закріплено принцип непорушності права
приватної власності, який означає
право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
та розпоряджатися належним йому
майном, на власний розсуд, учиняти щодо
свого майна будь-які угоди, відповідно
до закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Її звернення до суду із даною позовною
заявою про позбавлення права
користування жилим приміщенням - є
однією із форм захисту власником своїх
прав.

Так як Відповідачі за місцем
реєстрації не проживають, жодних дій,
які б вказували на їх зацікавленість у
користуванні цим житлом не вчиняють,
вона змушена звернутись до суду для
захисту своїх порушених прав.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене та існуючі
обставини даної справи, вважає, що її
права як власника вказаного нерухомого
майна є порушеними відповідачами, а
тому підлягають захисту.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
позовні вимоги підтримала та просить
їх задовільнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилися, причини неявки
суду не повідомили. Про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином через засоби масової інформації
(а.с. 26-27).

Вислухавши пояснення позивача,
вивчивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
прописані в квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8-11, 15,
18), який належить ОСОБА_1 на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу квартири від
11.12.2007 року, який було зареєстровано в
реєстрі за № 2289 (а.с. 7).

За вищезазначеною адресою
зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що
підтверджується записами в домовій
книзі (а.с. 8-11).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вже
більше двох років не проживають за
місцем реєстрації.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, сусіди ОСОБА_1,
пояснили, що відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в квартирі позивачки не
проживають, а лише прописані. За
останніх два роки їх взагалі не бачили.
До матері не приїжджають і стосунки не
підтримують.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК право власності є
не порушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. При цьому
відповідно до ст. 391 ЦК власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільного вибору
місця проживання» зняття з реєстрації
місця проживання здійснюється
протягом семи днів на підставі заяви
особи, запиту органу реєстрації за
новим місцем проживання особи,
остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї,
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності без поважних причин понад
один рік.

Судом встановлено з пояснень позивача,
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та матеріалів
справи, що відповідачі з 2012 року не
проживають в квартирі АДРЕСА_1,
оскільки вибули на постійне проживання
в Росію, а тому згідно ч. 1 ст. 71 ЖК
України втратили право на користування
квартирою АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 319, 391, ч. 2 ст. 405 ЦК
України,

ст.ст. 71 ЖК України,

ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням
задовільнити.

Визнати, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, втратили право на
користування житлом - квартирою
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через суд
першої інстанції (Гайворонський
районний суд), шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Суддя:
В. В. Поліщук

Дата документу 09.10.2014