22-ц/772/2977/2014Головуючий в суді першої
інстанції Луценко Л. В.Категорія
24Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Шемети Т.М., Берегового О.Ю.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому засіданні в м.
Вінниці цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 23 вересня 2014
року по справі за позовом комунального
підприємства Вінницької міської ради
«Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
спожиті послуги з централізованого
теплопостачання, -

В с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року КП Вінницької міської
ради «Вінницяміськтеплоенерго»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
спожиті послуги з централізованого
теплопостачання в сумі 10 467,50 гр. станом
на 01.07.2014 року, а також на підставі
статті 625 ЦК України просило стягнути з
відповідача 2 439,80 гр. суми втрат від
інфляції та 1 210,36 гр. - 3 % річних від
простроченої суми.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 23 вересня 2014
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП
Вінницької міської ради
«Вінницяміськтеплоенерго»
заборгованість за спожиті послуги з
централізованого теплопостачання в
сумі 14117,66 гр., з них: 10 467,50 гр. -
заборгованість за спожиті послуги
централізованого теплопостачання; 2
439,80 гр. - інфляційні; 1 210,36 гр. - 3 % річних,
а також витрати по сплаті судового
збору у розмірі 243,60 гр.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду і
ухвалити нове, яким відмовити у позові
відмовити та зобов'язати позивача
припинити нарахування за не існуючі
послуги з теплопостачання.

Зазначив, що рішення суду не
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, а також
фактичним обставинам справи.

У судовому засіданні відповідач
підтримав апеляційну скаргу, просить
її задовольнити.

Представник позивача, будучи належним
чином повідомленим про час і місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явився, просив розглянути справу у
його відсутності, надавши письмові
заперечення на апеляційну скаргу та
просив в задоволенні апеляційної
скарги відмовити, а рішення суду
залишити без змін.

Колегія суддів перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення
відповідача, дослідивши матеріали
цивільної справи, прийшла до висновку,
що апеляційна скарга до задоволення не
підлягає.

Судом встановлено, що згідно особового
рахунку НОМЕР_1 квартиронаймачем
квартири АДРЕСА_1 являється відповідач
ОСОБА_2 (а. с. 4). За цією адресою він
зареєстрований з 16.09.2002 року (а. с. 10).

Між позивачем та відповідачем не
укладено договір про надання послуг з
централізованого теплопостачання.

Рішенням Замостянського районного
суду м. Вінниці від 28 лютого 2011 року (а.
с. 42-43) задоволено позов КП Вінницької
міської ради
«Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
спожиті послуги з централізованого
теплопостачання і стягнуто з
відповідача на користь позивача борг в
сумі 6 960,81 гр. станом на 01.03.2011 року, з
яких: 6 653,68 гр. основного боргу; 303,17 гр.
інфляційних витрат; 104,96 гр. - 3 % річних
та 30 гр. - витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи. Рішення набуло
законної сили 24.05.2011 року згідно ухвали
апеляційного суду Вінницької області,
якою рішення суду було залишено без
змін (а. с. 44-45).

Починаючи з березня 2011 року відповідач
продовжує не сплачувати за спожиту
теплову енергію, допустивши
заборгованість станом на 1 липня 2014
року в сумі 10 467,50 гр. (а. с. 6).

Відповідно до статті 13 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
залежно від функціонального
призначення житлово-комунальні
послуги поділяються на кілька видів,
яким у тому числі являється комунальна
послуга по централізованому
постачанню холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо.

Статею 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
права та обов'язки, які має споживач, а
зокрема її пункт 1 частини 1 передбачає
право споживача одержувати вчасно та
відповідної якості житлово-комунальні
послуги згідно із законодавством та
умовами договору на надання
житлово-комунальних послуг і цьому
праву прямо відповідає визначений
пунктом 5 частини 3 обов'язок споживача
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом; а пунктом 10 передбачено, що у
разі несвоєчасного здійснення
платежів за житлово-комунальні послуги
споживає сплачує пеню у встановлених
законом чи договором розмірах.

Відповідно до ст. 29 ч. 1 цього Закону
договір на надання житлово-комунальних
послуг у багатоквартирному будинку
укладається між власником квартири,
орендарем чи квартиронаймачем та
балансоутриму-вачем або уповноваженою
ним особою.

Відповідно до Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення споживач зобов'язаний
оплачувати послуги в установлені
договором строки (п. 30); розрахунковим
періодом для оплати послуг є
календарний місяць; плата за послуги
вноситься не пізніше 20 числа місяця, що
настає за розрахунковим, якщо
договором не встановлено інший строк
(пункт 18).

Така ж відповідальність за несвоєчасне
здійснення платежів за надання послуг
з теплопостачання встановлена і в п. 23
Правил та п. 20 Типового договору про
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
положення якого мають юридично
обов'язковий характер і підлягають
застосуванню незалежно від того,
включені вони до конкретного договору
чи ні, але за наявності факту надання
таких послуг і отримання їх
споживачами.

Виходячи із зазначених норм закону
споживачі зобов'язані оплатити
житлово-комунальні послуги, якщо вони
фактично користувалися ними.
Відсутність договору на надання
житлово-комунальних послуг сама по
собі не може бути підставою для
звільнення споживача від оплати послуг
у повному обсязі.

По справі встановлено, що таким
споживачем, якому послуги надавалися і
він їх отримував, без укладення з ними
окремого договору, являється
відповідач ОСОБА_2 Відповідачем згідно
вимог ст. 10, 60, 57-64 ЦПК України не
доведено, що він не являється
споживачем послуг з централізованого
теплопостачання.

Отже, являючись споживачем послуг, він
зобов'язаний оплачувати надані послуги
з опалення і гарячого водопостачання.

По справі встановлено, що відповідач не
виконував таке зобов'язання і не
оплачував надані йому послуги,
допустивши при цьому заборгованість
загальною сумою 10 467,50 гр. за період з
1.04.2011 року по 01.07.2014 року.

Таким чином, судом встановлено, що в
сторін виникли правовідносини з
приводу постачання теплової енергії,
які регулюються Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» та
Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення.

З наведеного слідує, що до стягнення з
відповідача підлягає сума боргу
розміром 10 467,50 гр.

Питання відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води регулюється
Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630, які з метою
захисту прав усіх мешканців
багатоквартирних будинків
передбачають відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води не окремих
квартир багатоквартирного будинку з
ініціативи їх власників або наймачів, а
відключення цілих багатоквартирних
будинків з ініціативи споживачів.

Згідно п. 24 Правил споживачі можуть
відмовитися від отримання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води. При цьому
пунктом 25 передбачено, що відключення
споживачів від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
здійснюється у порядку, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства;
самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Наказом Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України від 22 листопада
2005 року № 4 затверджено Порядок
відключення окремих житлових будинків
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання.

Рішенням виконавчого комітету
Вінницької міської ради № 802 від 09.04.2009
року затверджено Порядок відключення
споживачів від мереж централізованого
опалення і гарячого водопостачання у м.
Вінниці і визнано таким, що втратило
чинність рішення виконавчого комітету
міської ради №299 від 09.02.2006 року «Про
створення постійно діючої міжвідомчої
комісії з розгляду питань, пов'язаних з
відключенням споживачів від мереж ЦО і
ГВП».

Отже, споживач мав би провести
відключення з дотриманням вимог,
визначених Правилами надання послуг з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
Порядком відключення окремих житлових
будинків від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до вимог п. 26 Правил
відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
разі, коли технічна можливість такого
відключення передбачена затвердженою
органом місцевого самоврядування
відповідно до Закону України «Про
теплопостачання» схемою
теплопостачання, за умови забезпечення
безперебійної роботи інженерного
обладнання будинку та вжиття заходів
щодо утримання в суміжних приміщеннях
вимог будівельних норм і правил з
питань проектування житлових будинків,
опалення, вентиляції, кондиціонування,
будівельної теплотехніки; державних
будівельних норм з питань складу,
порядку розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва, а також норм
проектування реконструкції та
капітального ремонту в частині
опалення.

Пунктом 1.2 зазначеного Порядку
передбачено, що для реалізації права
споживачів на відмову від отримання
послуг ЦО і ГВП орган місцевого
самоврядування або місцевий орган
виконавчої влади створює своїм
рішенням постійно діючу міжвідомчу
комісію для розгляду питань щодо
відключення споживачів від мереж ЦО і
ГВП, призначає голову та затверджує її
склад, затверджує положення про роботу
комісії.

Пунктом 2.1 Порядку передбачено, що для
вирішення питання відключення
житлового будинку від мереж
централізованого опалення його
власник повинен звернутися до цієї
Комісії з письмовою заявою про
відключення від мереж ЦО і ГВП, у якій
зазначає причини відключення та додає
копію протоколу загальних зборів
мешканців будинку і прийняте ними
рішення. Комісія на своєму засіданні,
яке проводиться за участю заявника, у
місячний термін приймає рішення по
заяві, оформляє його протоколом, витяг
із якого у десятиденний строк надає
заявникові (п. 2.2 Порядку).

Відповідно до п. 2.5 Порядку відключення
приміщень від внутрішньо будинкових
мереж ЦО і ГВП виконується монтажною
організацією, яка реалізує проект, за
участю представника власника
житлового будинку або уповноваженої
ним особи, представника виконавця
послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача
(орендаря) квартири (нежитлового
приміщення) або уповноваженої ними
особи.

По закінченні робіт складається акт
про відключення будинку від мереж ЦО і
ГВП і в десятиденний термін подається
заявником до комісії на затвердження
(п. 2.6). Після затвердження акта на
черговому засіданні комісії сторони
переглядають умови договору про
надання послуг з централізованого
теплопостачання (п. 2.7).

Оскільки, відповідач в червні 2011 року
провів роботи по від'єднанню від
системи опалення радіаторів у своїй
квартирі від централізованого
теплопостачання без дотримання
вищезазначених вимог, тобто
самовільно, тому проведені йому
нарахування за опалення та гаряче
водопостачання здійснені на законних
підставах.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

За правилами частини 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію, зокрема,
сплатити гроші, або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За наявності прострочення виконання
грошового зобов'язання по сплаті
отриманих послуг з централізованого
теплопостачання на боржника
покладається відповідальність,
передбачена частиною 2 статті 625 ЦК
України у випадку відсутності
оформлення договірних відносин.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції зроблено вірний висновок про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі.

Рішення суду відповідає вимогам
матеріального і процесуального закону
і доводи апеляційної скарги його не
спростовують.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 23 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий: /підпис/
М.В. Матківська

Судді: /підпис/
Т.М. Шемета

/підпис/
О.Ю. Береговий

Згідно з оригіналом:

Суддя:
М.В. Матківська