АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження 22-7438/12
Головуючий у 1 інстанції: Супрун Г.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Соколової В.В.,
Усика Г.І.

при секретарі: Меєчко Д.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про
повторне виселення боржників у справі
за позовом ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Технічний
центр домофонізації Цифрал Сервіс»,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа:
Комунальне підприємство
«Липкижитлосервіс» про визнання
правочинів частково недійсними,
усунення перешкод при здійсненні права
власності, зобов'язання вчинити дії,
виселення з житлового приміщення на
підставі рішення Апеляційного суду м.
Києва від 16 жовтня 2012 року,-

В С Т А Н О В И Л А

Рішенням Апеляційного суду м.
Києва від 16 жовтня 2012 року скасовано
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 2 березня 2012 року та ухвалено
нове, яким позов ОСОБА_2 задоволено
частково.

Визнано недійсним договір
доручення № 8138 від 22.01.2011р. з усіма
додатками до нього між повіреною
ОСОБА_3 та довірителями, мешканцями
під'їзду АДРЕСА_2 в частині прав та
обов'язків ОСОБА_5 від квартири АДРЕСА_1.

Визнано недійсним договір на
виконання монтажних робіт системи
обмеження доступу № 8138 від 22.01.2011 р. з
усіма додатками до нього між
замовником ОСОБА_3 і виконавцем
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Технічний центр
домофонізації Цифрал-Сервіс" в частині
прав та обов'язків ОСОБА_5, ОСОБА_4 від
квартири АДРЕСА_1.

Визнано недійсним договір
безвідплатного користування блоком
виклику № 8138 від 27.02.2011 р. з усіма
додатками до нього, стороною якого є
ТОВ "Технічний центр домофонізації
Цифрал-Сервіс" в частині прав та
обов'язків ОСОБА_5, ОСОБА_4 від квартири
АДРЕСА_1.

Визнано недійсним договір про
надання послуг по технічному
обслуговуванню і ремонту системи
обмеження поступу за № 8138 від 27.02.2011 р. з
усіма додатками до нього між
виконавцем ТОВ "Технічний центр
домофонізації Цифрал-Сервіс" і
замовником, мешканцями під*їзду
АДРЕСА_1 в частині прав та обов'язків
ОСОБА_5, ОСОБА_4 від квартири АДРЕСА_1..

Усунуто перешкоди при
здійсненні ОСОБА_1 права власності
квартирою АДРЕСА_1, і виселено ОСОБА_5 та
ОСОБА_4(далі: боржники) з квартирою
АДРЕСА_1.

Постановами старшого державного
виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м.
Києві від 23.11.2012 року відкриті
виконавчі провадження про добровільне
виселення боржників з вищевказаної
квартири.

17.01.2014 року винесена постанова
про закінчення виконавчого
провадження у зв'язку з фактичним
виконанням рішення суду щодо виселення
боржників з квартири..

30.01.2014 року на адресу
Апеляційного суду м. Києва надійшла
заява ОСОБА_1 про повторне виселення
боржників ОСОБА_5, ОСОБА_4 з квартири
АДРЕСА_1 та усунення перешкод у
здійсненні права власності вказаною
квартирою, посилаючись на те що,
боржники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 після
виконання рішення суду скористались
тимчасовою відсутністю замків на
вхідних дверях і увірвалися в квартиру
і знову вселилися до неї.

15.04.2014 року ухвалою Апеляційного
суду м. Києва в задоволенні заяви
відмовлено, оскільки ОСОБА_1 не було
надано достовірних доказів того, що
боржники вселилися і проживають у
вказаній квартирі.

В червні ОСОБА_1 ще раз звернувся
із заявою про повторне виселення,
посилаючись на рапорти Печерського РУ
ГУ МВС України та лист Печерського РУ
ГУ МВС України.

Відповідно до ч. 11 ст. 78 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі якщо особа самостійно вселилася у
приміщення, з якого вона була
примусово виселена, повторне її
виселення може бути здійснено
державним виконавцем на підставі
ухвали суду, який прийняв рішення про
виселення. Виконавче провадження в
такому разі підлягає поновленню за
постановою державного виконавця.

Під час розгляду повторної заяви
про виселення скаржником знову не
надано належних доказів вселення
боржників у квартиру.

Також в судовому засіданні
представник боржників пояснював, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 після їх примусового
виселення, в квартиру не всилялися та
не проживають. Крім того, відповідно до
рішення Печерського районного суду
міста Києва від 30.12.2013 року, яке
залишено без змін ухвалою Апеляційного
суду міста Києва від 18.03.2014 року ОСОБА_5
за законом має право на успадкування 2/3
частини спірної квартири.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК
України, незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що ОСОБА_5 є по суті власником 2/3
частини спірної квартири і тому щодо
нього не може бути порушено питання про
виселення із належної йому власності,
у зв'язку з чим суд вважає що в
задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про
повторне виселення боржників ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: