У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Оніпко О.В., Бондаренко
Н.В.

Секретар судових засідань ОСОБА_1

З участю позивачки - ОСОБА_2 та
представника РЗТА,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Рівненського міського суду від
01 вересня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного
товариства „Рівненський завод
тракторних агрегатів" про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и л
а:

03 червня 2014 року ОСОБА_2 звернулась
до суду із вказаними позовними
вимогами.

Заочним рішенням Рівненського
міського суду від 01 вересня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2
вказує на незаконність рішення суду,
через хибний висновок про подвійне
застосування до відповідача юридичної
відповідальності.

В заочному рішенні від 01 вересня 2014
року встановлено, що відповідач станом
на 19 серпня 2014 року рішення
Рівненського міського суду від 25
вересня 2013 року по справі №569/16615/13-ц про
стягнення з ВАТ „РЗТА" на користь
ОСОБА_2 компенсації за невикористані
дні відпустки при звільненні не
виконано, таким чином, фактичний
розрахунок при звільненні з нею не
проведений.

Справа №22-ц/787/2072/2014
Головуючий у 1-й інстанції Ковальов І.М.

Суддя-доповідач Собіна І.М.

Вважає, що відповідно до рішення
Конституційного Суду України від 22
лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі №1-5/2012
„невиплата звільненому працівникові
всіх сум, що належать йому від власника
або уповноваженого ним органу, є
триваючим правопорушенням, а отже,
працівник може визначити остаточний
обсяг своїх вимог лише на момент
припинення такого правопорушення, яким
є день фактичного розрахунку".

В заочному рішенні, що оскаржується
від 01 вересня 2014 року встановлено, що
ВАТ „РЗТА" станом на 19 серпня 2014 року
рішення Рівненського міського суду від
25 вересня 2013 року по справі №569/16615/13-ц
про стягнення з ВАТ „РЗТА" на користь
ОСОБА_2 компенсації за невикористані
дні відпустки при звільненні не
виконано. Таким чином, фактичний
розрахунок при звільненні з ОСОБА_2 не
проведений.

Період за яким з нею не проведено
розрахунок відповідачем є час із 15
вересня 2010 року по 19 серпня 2014 року, з
якого середній заробіток за час
затримки розрахунку виплачений
частково, на підставі рішення
Рівненського міського суду від 08
квітня 2013 року по цивільній справі №
569/3128/13-ц за період з 15 вересня по 31 січня
2013 року.

Оскільки фактичного розрахунку з
нею відповідач не здійснив, просила суд
стягнути з відповідача середній
заробіток за час затримки розрахунку
за період з 01 лютого 2013 року по 19 серпня
2014 року в сумі 62323,56гривень.

Просила оскаржуване рішення
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення її вимог.

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача
та заперечення представинка
відповідача, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду у межах
доводів апеляційної скарги дійшла
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при її звільненні суд
першої інстанції виходив з того, що
рішенням Рівненського міського суду
від 08 квітня 2013 року з відповідача на
користь ОСОБА_2 вже було стягнуто
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні, тобто
відповідач вже поніс встановлену ст.117
КЗпП України відповідальність і
повторне притягнення його до такої ж
відповідальності ст. 61 Конституції
України, є неприпустимим.

Проте, з таким висновком суду
першої інстанції погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 працювала головним бухгалтером
ВАТ "Рівненський завод тракторних
агрегатів" і 14 вересня 2010 року
звільнилась із займаної посади за ст. 38
КЗпП України. На час її звільнення з
роботи товариство не провело з нею
повного розрахунку із заробітної
плати.

Господарським судом Рівненської
області 12 грудня 2003 року порушено
справу про банкрутство ВАТ "РЗТА", а
постановою господарського суду
Рівненської області від 17 червня 2014
року товариство визнано банкрутом та
відкрито ліквідаційну процедуру
(а.с.29-32).

Абзацом 9 ст. 16 ГПК України
встановлено виключну підсудність
справ господарським судам і зазначено,
що справи у майнових спорах,
передбачених п. 7 ст. 12 цьго Кодексу,
розглядаються господарським судом, у
провадженні якого перебуває справа про
банкрутство.

Зі змісту ч. 7 ст. 12 ГПК України
вбачається, що господарським судам
підвідомчі справи у спорах з майновими
вимогами до боржника, стосовно якого
порушено справу про банкрутство, у тому
числі стягнення заробітної плати.

Статтею 28 Закону України "Про
оплату праці" передабчено, що у разі
банкрутства підприємства чи
ліквідації його у судовому порядку
зобов"язання перед працівниками такого
підприємства щодо заробітної плати,
яку вони повинні одержати за працю
(роботу, послуги), виконану у період, що
передував банкрутству чи ліквідації
підприємства, виконуються відповідно
до Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Оскільки, суд першої інстанції
вирішуючи спір, на зазначені вимоги
закону уваги не звернув ухвалене ним
рішення підлягає скасуванню із
закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. 303, ч. 1 ст. 305, ч. 1 ст. 310,
313, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суд
від 01 вересня 2014 року скасувати і
провадження у справі закрити.

Роз"яснити ОСОБА_2 право на
звернення з позовом про стягнення
заробітної плати до господарського
суду Рівненської області.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена сторонами в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів починаючи
з дня набрання нею законної сили.

Головуючий
І.М.Собіна

Судді:
О.В.Оніпко

Н.В.Бондаренко