У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів:
Закропивного О.В., Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 24 березня 2014 року та рішення
апеляційного суду Сумської області від

24 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду із указаним позовом,
у якому просило стягнути з ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором
від 21 вересня 2006 року, яка станом на 31
липня 2013 року складає 42 457 грн 95 коп., з
яких: 8 215 грн 46 коп. - заборгованість за
кредитом, 31 744 грн 49 коп. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, а також штрафи у
розмірі 500 грн (фіксована частина) та 1 998
грн (процентна складова).

В обґрунтування позову зазначало, що 21
вересня 2006 року між ним та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, за умовами
якого

ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 10 тис.
грн у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Так як ОСОБА_3 не
виконував зобов'язання за кредитним
договором, позивач звернувся до суду.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 24 березня

2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 8 215 грн 46
коп. - заборгованість за кредитом, 16 861
грн 49 коп. - заборгованість по процентам
за користування кредитом, 500 грн - штраф
(фіксована частина), 1 253
грн 85 коп. - штраф (процентна складова),
всього 26 830 грн 80 коп. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської
області від 24 квітня 2014 року рішення
місцевого суду змінено та викладено
його резолютивну частину у новій
редакції, в якій позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк»

19 904 грн 49 коп. загальної заборгованості
за кредитним договором, що складається
з: 1 142 грн 47 коп. - заборгованість за
тілом кредиту, 7 338 грн - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
500 грн - штраф (фіксована частина), 924 грн
02 коп. - штраф (процентна складова). У
задоволенні решти позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції керуючись
положеннями ст. ст. 526, 527, 625, 1048 ЦК
України, виходив із того, що відповідач
умови кредитного договору належним
чином не виконав, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість, яка
підлягає стягненню з нього у
встановленому законом порядку. Крім
того, суд застосував передбачений
ст. 257 ЦК України трирічний строк
позовної давності, посилаючись на те,
що строк дії платіжної картки не
закінчився і кредитний договір
продовжує діяти.

Змінюючи резолютивну частину рішення
місцевого суду, суд апеляційної
інстанції виходив із того, що позивач,
звертаючись до суду у вересні 2013 року,
втратив своє право на захист шляхом
стягнення з відповідача щомісячних
платежів, які мали б бути сплачені ним
до серпня 2010 року. Таким чином, розмір
заборгованості має бути зменшений.

Проте повністю погодитися із такими
висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Установлено, що 21 вересня 2006 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було
укладено договір кредиту, за умовами
якого кредитор надав позичальнику
грошові кошти у розмірі 10 тис. грн у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 36 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом і з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії кредитної
картки.

Внаслідок невиконання зобов'язання за
кредитним договором з 20
серпня 2007 року виникла заборгованість
за кредитним договором, яка станом на 31
липня 2013 року складає 42 457 грн 95 коп., з
яких: 8 215 грн 46 коп. -
заборгованість за кредитом, 31 744 грн 49
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, та штрафи у
розмірі 500 грн та 1 998 грн.

Згідно із п. 9.12 Умов і правил надання
банківських послуг, які разом із
Правилами користування платіжною
карткою та заявою ОСОБА_3 складають між
банком і відповідачем договір,
останній діє протягом 12
місяців з моменту його підписання. Якщо
протягом цього терміну жодна зі сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий самий
термін.

Крім того, відповідно до пункту 6.4 Умов
і правил надання банківських послуг у
разі незгоди зі змінами правил чи
тарифів клієнт зобов'язаний пред'явити
банку письмову заяву про розірвання
цього договору та погасити
заборгованість, яка утворилась перед
банком, у тому числі й заборгованість,
яка утворилась упродовж 30 днів з
моменту повернення карт, виданих
держателю і його довіреним особам.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Поза увагою судів залишилося те, що
відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4
Правил користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Судами не з'ясовано строк дії картки та
коли закінчилася її дія, чи сплив строк
позовної давності відповідно до ст. 256
ЦК України, ч. ч. 1, 5 ст. 261
ЦК України, ч. 4 ст. 267 ЦК України, з
урахуванням цих обставин і факту
пред'явлення позову у вересні 2013 року.

Висновок суду першої інстанції про те,
що строк договору не закінчився, а
строк дії картки відповідає строку дії
договору, є передчасним, оскільки судом
ці обставини справи не встановлено.

Відповідний висновок викладено у
постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14,
який, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України,
є обов'язковим для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначену норму права,
та для всіх судів України.

Таким чином, питання застосування
строку позовної давності відповідно до
статті 256 ЦК України, частин першої та
п'ятої статті 261 ЦК України, частини
четвертої статті 267 ЦК України з
урахуванням цих обставин та за
наявності відповідної заяви
відповідача не вирішено.

Оскільки допущені судами першої та
апеляційної інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права
унеможливлюють встановлення фактичних
обставин справи, що мають значення для
правильного її вирішення, судові
рішення підлягають скасуванню із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції відповідно до
ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 24 березня 2014 року та
рішення апеляційного суду Сумської
області від 24 квітня 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О.
Лесько

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко