РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року

Рівненський міський суд Рівненської
області в складі:

головуючого судді Сидорука Є.І.

при секретарі Патій Н.А.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача Цаля О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Національного університету водного
господарства та природокористування
про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
цивільним позовом до Національного
університету водного господарства та
природокористування про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу.

Свої позовні вимоги обґрунтовує
тим, що працював на посаді завідувача
навчальної лабораторії кафедри
трудових ресурсів і підприємництва
Національного університету водного
господарства та природокористування
на умовах безстрокового трудового
договору з 06 грудня 2010 року, з 21
листопада 2013 року він працював на
посаді провідного інженера із
застосування комп'ютерів відділу
технічних засобів навчання та
навчальних комп'ютерних технологій
НУВГП на умовах строкового трудового
договору. 08 травня 2014 року він був
звільнений із займаної посади у зв'язку
із закінченням строку трудового
договору. 03 червня 2014 року його визвали
до відділу кадрів НУВГП, де повідомили,
що його звільнено ще 12 травня 2014 року з
займаної посади у зв'язку із
закінченням строку трудового договору
і запропонували йому підписатися щодо
ознайомлення з наказом про його
звільнення заднім числом. Крім того,
представник відділу кадрів і
бухгалтерії повідомили йому, що він
отримав переплату і повинен повернути
частину заробітної плати, інакше не
підпишуть йому обхідний лист і не
повернуть трудової книжки. 03 червня 2014
року він отримав трудову книжку під
розпис у спеціальному журналі. У
відомостях про роботу в ній записано,
що прийнятий на умовах безстрокового
трудового договору з 06 грудня 2010 року
на посаду завідувача навчальної
лабораторії кафедри трудових ресурсів
і підприємництва, з 21 листопада 2013 року
переведений на посаду провідного
інженера із застосування комп'ютерів
відділу технічних засобів навчання та
навчальних комп'ютерних технологій
НУВГП на умовах строкового трудового
договору. Переведення працівників, які
працюють за безстроковим трудовим
договором, на строковий трудовий
договір не допускається, оскільки таке
переведення законодавством України не
визначено. Крім того, існує тільки
безстроковий трудовий договір,
укладений між ним і керівництвом НУВГП,
а строкового трудового договору або
контракту, укладеного між ним і
керівництвом НУВГП не існує взагалі.
Строковий трудовий договір
укладається у випадках, коли трудові
відносини не можуть бути встановлені
на невизначений строк з урахуванням
характеру наступної роботи, або умов її
виконання, або інтересів працівника та
в інших випадках, передбачених
законодавчими актами. Строковий
договір на посаду інженера із
застосування комп'ютерів відділу
технічних засобів навчання та
навчальних комп'ютерних технологій
НУВГП був запропонований тільки йому,
всім іншим завідувачам лабораторій і
працівникам інших посад
лаборантського складу було
запропоновано саме цю посаду на умовах
безстрокового трудового договору.
Переведення його з посади 21 листопада
2013 року було визвано наказом в.о.
ректора НУВГП №294-К, направленим на
подальше вдосконалення навчального
навчального процесу, оптимізацію
чисельності працівників та приведення
у відповідність посад фактично
виконуваній роботі. В лютому 2014 року
цей наказ було визнано неправомірним і
провідним інженерам було
запропоновано повернутись на посади
завідуючий з лабораторій, йому ніхто
навіть цього не запропонував. Дія
строкового договору продовжується,
якщо після закінчення строку трудового
договору трудові відносини фактично
тривають і жодна із сторін не вимагає
їх припинення. Продовження трудових
відносин, тобто вихід працівника на
роботу наступного дня після закінчення
строкового трудового договору, допуск
його до роботи є юридичним фактом, у
силу якого строковий трудовий договір
набуває характеру безстрокового,
укладеного на невизначений термін.
Однак такі наслідки не настають, якщо
хоча б одна із сторін вимагає
припинення трудових правовідносин. 03
червня його було визвано до відділу
кадрів НУВГП, де було повідомлено, що
він звільнений ще 12 травня 2014 року з
займаної посади у зв'язку із
закінченням строку трудового договору.
Крім того він отримував заробітну
плату в НУВГП ще 16 травня 2014 року та 06
червня 2014 року.

23 вересня 2014 року ОСОБА_1 подав до
суду доповнення до позовної заяви і
пояснив, що його 12 травня 2014 року ніхто
не повідомляв про необхідність
з'явитися у відділ кадрів університету
для ознайомлення з наказом про
звільнення та отримання трудової
книжки. Він з'явився 14 травня 2014 року
про що було складено відповідний акт.
Також в акті ніде не сказано, що він не
з'явився 12 травня 2014 року, а сказано, що
14 травня 2014 року було запропоновано
йому ознайомитись з наказом про
звільнення, яке вже відбулося 2 дні
назад. Крім того, наказ про його
звільнення не був підписаний до 03
червня 2014 року і це підтверджується
тим, що він не оформив допомогу на
непрацездатних членів сім'ї на червень
2014 року, недоотримавши до сімейного
бюджету 500 грн. Акти від 14 травня 2014 року
та 03 червня 2014 року написані в один день
і ніде не зареєстровані, що підтверджує
факт підтасовки фактів керівництвом
НУВГП. Існує тільки безстроковий
трудовий договір, укладений між ним і
керівництвом НУВГП, а строкового
договору не існує взагалі. Відповідно
до ст.47 КЗпП України власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені ст.116 КЗпП України. Під час
проведення 03 червня 2014 року
бухгалтерією університету перерахунку
проведеного розрахунку із ним було
виявлено безпідставно набуті ним
кошти, розмір яких становить 297,90 грн., а
отримував зарплату ще 06 червня 2014 року.
Ректор НУВГП Мощинський В.С. в
запереченнях повідомляє, що у зв'язку з
несвоєчасним отриманням бухгалтерією
університету та відділом технічних
засобів навчання та навчальних
комп'ютерних технологій наказу про
його звільнення, йому помилково були
нараховані надлишкові кошти. Із
вищевикладеного втікає, що він
працював до 03 червня 2014 року, адже не
було складено ні одного акта про його
відсутність на роботі відділом
технічних засобів навчання та
навчальних комп'ютерних технологій, ні
керівництвом кафедри.

01 жовтня 2014 року ОСОБА_1 повторно
подав до суду доповнення до позовної
заяви в яких пояснив, що 03 червня 2014
року він отримав свою трудову книжку
під розпис у спеціальному журналі. В
відомостях про роботу записано, що
прийнятий на умовах безстрокового
трудового договору з 06 грудня 2010 року
на посаду завідувача навчальної
лабораторії кафедри трудових ресурсів
і підприємництва, з 21 листопада 2013 року
переведений на посаду провідного
інженера із застосування комп'ютерів
відділу технічних засобів навчання та
навчальних комп'ютерних технологій
НУВГП на умовах строкового договору.
Переведення працівників, які працюють
за безстроковим трудовим договором, на
строковий трудовий договір не
допускається, скільки таке переведення
законодавством України не визначено.
Строковий трудовий договір
укладається у випадках, коли трудові
відносини не можуть бути встановлені
на невизначений строк з урахуванням
характеру наступної роботи, або умов її
виконання, або інтересів працівника та
в інших випадках, передбачених
законодавчими актами. Строковий
договір на посаду інженера із
застосування комп'ютерів відділу
технічних засобів навчання та
навчальних комп'ютерних технологій
НУВГП був запропонований тільки йому,
всім іншим завідувачам лабораторій і
працівникам інших посад
лаборантського складу було
запропоновано саме цю посаду на умовах
безстрокового трудового договору. А це
являється прямим порушенням
Конституції України. Існує тільки
безстроковий трудовий договір,
укладений між ним і керівництвом НУВГП,
а строкового договору не існує взагалі.
Факт організованого набору
працівників підтверджується наказом
ректора університету №294-К «Про
впорядкування посад та оптимізацію
чисельності працівників університету»
від 18 липня 2013 року. Переведення його з
безстрокового на посаду провідного
інженера із застосування комп'ютерів
відділу технічних засобі навчання та
навчальних комп'ютерних технологій
НУВГП на умовах строкового трудового
договору є незаконним. Відповідно, він
по цей час працює на умовах
безстрокового трудового договору на
посаді завідувача навчальної
лабораторії кафедри трудових ресурсів
і підприємництва. Також в його
трудовій книжці не зроблено запису про
розірвання безстрокового трудового
договору, то його безстроковий
трудовий договір на посаді завідувача
навчальної лабораторії кафедри
трудових ресурсів і підприємництва діє
і по цей час. Відповідно до ст.42 КЗпП
України при скорочені чисельності чи
штату працівників у зв'язку із змінами
в організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.
При рівних умовах продуктивності праці
і кваліфікації перевага в залишенні на
роботі надається : сімейним при
наявності двох і більше утриманців,
особам, в сім'ї яких немає інших
працівників з самостійним заробітком.
В його сім'ї два утриманця та крім
нього немає інших працівників з
самостійним заробітком. Також
працівник, з яким розірвано трудовий
договір, протягом одного року має право
на укладення трудового договору у разі
повторного прийняття на роботу, якщо
власник або уповноважений ним орган
проводить прийняття на роботу
працівників аналогічної кваліфікації.
Але йому не було запропоновано
поновитися на його посаді, внаслідок
того, що він оскаржував незаконні
керівництва НУВГП в Міністерстві
Освіти України. Відповідно до ст.47 КЗпП
України власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені ст.116
КЗпП України. Під час проведення 03
червня 2014 року бухгалтерією
університету перерахунку проведеного
розрахунку із ним було виявлено
безпідставно набуті ним кошти, розмір
яких становить 297,90 грн., а отримував
зарплату ще 06 червня 2014 року. В разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст.116 КЗпП України
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку, тобто по теперішній час.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав за всіх мотивів,
викладених у позовній заяві та
доповненнях до неї. Просив позов
задовольнити в повному обсязі, та
додатково пояснив, що працював в НУВГП
на посаді завідувача навчальної
лабараторії кафедри трудових ресурсів
і підриємництва без підписання з ним
безстрокового трудового договору.
Також показав, що з моменту
переведення його з безстрокового
трудового договору на строковий, йго не
звільняли з попередньої посади, і
розрахунки при цьому не проводили. Він
має намір продовжити працювати на
старій займаній посаді. З 12.05.2014 року
він постійно ходив на роботу аж до
03.06.2014 року. Актів про відсутність його
на роботі в цей період адміністрація не
складала . При цьому позивач пояснив,
що посада провідного інженера із
застосування комп"ютерів відділу ТЗН
та НКТ не передбачає укладення
трудового строкового договору. На
таких посадах більшість працівників
навчального закладу працюють на
безстроковому договорі. Ініціатором
укладення з ним строкового трудового
договору була адміністрація
навчального закладу, і сам строковий
трудовий договір він не підписував.

17 липня 2014 року представник
відповідача подав до суду заперечення
проти позову, у якому вказав, що ОСОБА_1
було прийнято з 06 грудня 2010 року на
підставі його заяви від 03 грудня 2010
року на посаду завідувача навчальної
лабораторії кафедри трудових ресурсів
і підприємництва на умовах
безстрокового трудового договору
наказом ректора Гурина В.А.
Національного університету водного
господарства та природокористування
від 07 грудня 2010 року К №453 «Про особовий
склад». Наказом в. о. ректора Корецького
М.Х. НУВГП від 25 листопада 2013 року К№512
«Про особовий склад», керуючись ч.1 ст.32
КЗпП України позивача було переведено
за його згодою на посаду провідного
інженера із застосуванням комп'ютерів
відділу технічних засобів навчання та
навчальних клоп»ютерних технологій на
умовах строкового трудового договору з
21 листопада 2013 року по 10 травня 2014 року.
Керуючись п.2 ч.1 ст.36, ч.5 ст.241-1 КЗпП
України відповідно до наказу в. о.
ректора Мошинського В.С. НУВГП від 08
травня 2014 року К №198 «Про особовий
склад» позивача було звільнено з 12
травня 2014 року. Звільнення ОСОБА_1
відбулось 12 травня 2014 року, в зв'язку з
тим, що 10 травня 2014 року припало на
вихідний день, а 12 травня 2014 року був
найближчим робочим днем. У день
звільнення, а саме 12 травня 2014 року
позивача в телефонному режимі було
повідомлено про необхідність з'явитись
у відділ кадрів університету для
ознайомлення з відповідним наказом та
отриманням трудової книжки. Позивач
з'явився у відділ кадрів університету
лише 14 травня 2014 року, де його було
ознайомлено з повним текстом наказу, а
також відповідним записом в трудовій
книжці, однак він відмовився від
підпису про ознайомлення з наказом, а
також про отримання своєї трудової
книжки, у зв'язку з чим було складено
Акт від 14 травня 2014 року. ОСОБА_1 отримав
свою трудову книжку лише 03 червня 2014
року, що підтверджує його підпис у
Книзі обліку трудових книжок з
порядковим номером 67, а також Акт від 03
червня 2014 року про незгоду позивача із
записом у трудовій книжці щодо його
звільнення, який було складеного
працівниками відділу кадрів
університету. У зв'язку з несвоєчасним
отриманням бухгалтерією університету
та відділом технічних засобів навчання
та навчальних комп'ютерних технологій
наказу про його звільнення, йому
помилково були нараховані надлишкові
кошти. Під час проведення 03 червня 2014
року бухгалтерією університету
перерахунку проведеного розрахунку з
позивачем було виявлено безпідставно
набуті ним кошти, розмір яких становить
297,90 грн. Таким чином, НУВГП переведення
позивача 21 листопада 2013 року на посаду
провідного інженера із застосуванням
комп'ютерів відділу технічних засобів
навчання та навчальних клоп»ютерних
технологій на умовах строкового
трудового договору з подальшим його
звільненням 12 травня 2014 року було
проведено з дотриманням вимог чинного
законодавства.

29 вересня 2014 року представник
відповідача подав суду додаткові
пояснення до заперечень в яких вказав,
що На підставі свідчень колишнього
безпосереднього керівника позивача
начальника відділу ТЗН та НКТ НУВГП
ОСОБА_8, у судовому засіданні, було
повністю спростовано твердження
позивача стосовно того, що він працював
за своїм робочим місцем до моменту коли
він дізнався про своє звільнення, яке
відбулося 12 травня 2014 року, а саме до 03
червня 2014 року. Також на підставі
свідчень старшого інспектора та
інспектора відділу кадрів
університету ОСОБА_9 та ОСОБА_10, було
повністю спростовано твердження
позивача стосовно того, що працівники
відділу кадрів не повідомили його про
звільнення у зв'язку із закінченням
строкового трудового договору, а він
дізнався про це лише 03 червня 2014 року.
Під час переведення позивача на посаду
провідного інженера ТЗН та НКТ н умовах
строкового договору між ним та
університетом не було укладено
трудового договору, то відповідно до
абзаців 1-2пункту 7 Постанови Пленуму
Верховного Суджу України №9 від 06
листопада 1992 року, згідно зі ст.24 КЗпП
укладення трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника підприємства,
установи, організації чи
уповноваженого ним органу. При
укладені трудового договору на
визначений строк цей строк
встановлюється погодженням сторін і
може визначатись як конкретним
терміном, так і часом настання певної
події. Немає підстав для визнання
наказу К №512 від 25 листопада 2013 року
недійсним в частині визначення строку
трудових відносин між позивачем та
НУВГП, оскільки встановлення строку
трудових відносин було здійснено
виключно за його бажанням та
ініціативи, що підтверджується копією
заяви ОСОБА_1 від 21 листопада 2013 року, з
метою реалізації інтересів позивача,
як працівника університету у повному
обсязі передбаченому трудовим
законодавством України. Відповідно до
штатного розпису університету
університету затвердженого 30 серпня 2013
року, який вступив в дію з 01 вересня 2013
року посадовий оклад завідувача
навчальної лабораторії кафедри
трудових ресурсів і підприємництва
становить 1678,00 грн., провідного
інженера із застосування комп'ютерів
1551,00 грн. Відповідного до штатного
розпису університету затвердженого 05
березня 2014 року, який вступив в дію з 01
січня 2014 року посаду завідувача
навчальної лабораторії кафедри
трудових ресурсів і підприємництва, як
штатну одиницю було скорочено, тому
неможливо встановити розмір
посадового окладу для цієї категорії
посад, посадовий оклад провідного
інженера із застосування комп'ютерів
було встановлено на тому ж рівні 1551,00
грн. Відповідного до штатного розпису
університету затвердженого 05 травня 2014
року, який вступив в дію з 01 травня 2014
року посаду завідувача навчальної
лабораторії кафедри трудових ресурсів
і підприємництва не було відновлено,
посадовий оклад провідного інженера із
застосування комп'ютерів було
встановлено на тому ж рівні 1551,00 грн.

В судовому засіданні представник
відповідача позов не визнав на
підставі заперечення та доповнення до
нього, просив в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 відмовити в повному
обсязі за безпідставністю. Додатково
пояснив, що в нього немає даних про те,
чи підписував позивач як безстроковий
так і строковий трудовий договори.
Адмністрація навчального закладу
працює тільки з наказами та посадовими
інструкціями. На даний момент посада
провідного інженера із застосування
компютерів відділу ТЗН та НКТ є в
наявності, а посади завідувача
навчальною лабораторією кафедри "
Трудових ресурсів і підприємництва"
немає. Також немає змоги надати
розрахунок позивача про середній
заробіток на посаді завідувача
навчальною лабораторією кафедри "
Трудових ресурсів і підприємництва" та
різницю між вищевказаною посадою та
посадою провідного інженера із
застосування компютерів відділу ТЗН
та НКТ.

Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 показала, що вона працює
інспектором відділу кадрів у НУВГП. В
травні 2014 року вона позвонила до
позивача з проханням отримати трудову
книжку, і останній сказав, що приїде і
забере. Також при цьому позивача
висловлював свою незгоду зі
звільненням, оскільки він працює на
безстроковому трудовому договорі, і
відмовився від підпису в наказі про
звільнення. 03.06.2014 року позивача
отримав свою трудову книжку і йому
показали наказ про його звільнення у
зв"язку із закінченням трудового
строкового договору. Хто був
ініцатором укладення з позивачем
трудового строкового договору їй не
відомо. На посадах провідного інженера
із застосування компютерів відділу
ТЗН та НКТ працюють працівники як на
безстрокових так і строкових трудових
договорах.

Свідок ОСОБА_10 показав, що він працює
на посаді інспектора відділу кадрів
НУВГП. ОСОБА_1 з"явився у відділ кадрів
14.05.2014 року , де йому пояснили, що він
звільнений з посади у зв"язку із
закінченням строкового трудового
договору. Однак він відмовився
отримувати свою трудову книжку. 3
червня 2014 року позивач повторно в
з"явився в навчальний заклад і забрав
свою трудову книжку із записами про
звільнення у зв"язку із закінченням
строкового трудового договору.

Свідок ОСОБА_8 показав, що позивач
являється його підлеглим по роботі в
НУВГП. ОСОБА_1 був переведений на
посаду провідного інженера із
застосування компютерів відділу ТЗН
та НКТ по строковому трудовому
договору за його заявою. У зв"язку із
закінченням строкового трудового
договору позивача було звільнено з
даної посади. Останній не звертався з
проханням до адміністрації
навчального закладу продовжити
строковий трудовий договір. З 12 травня
2014 року позивача на роботі в
навчальному закладі він не бачив. На
аналогічних посадах в навчальному
закладі працюють працівники як на
строковому так і на безстроковому
трудовому договорі.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, допитавши
свідків, повно, всебічно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи, та
оцінивши їх в сукупності, приходить до
наступного висновку.

Відповідно до ст. 43 Конституції України
держава створює умови для повного
здійснення громадянами права на працю,
гарантує рівні можливості у виборі
професії та роду труджової діяльності,
реалізовує програми
професійно-технічного навчання,
підготовки і перепідготовки кадрів
відповідно до супільних потреб.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду із захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Право на працю може бути реалізовано
шляхом укладення трудового договору
про роботу на іпдприємстві, в установі,
організації або з фізичною особою.

Кодексом законів про працю України
визначено трудовий договір як угоду
мід працівником і власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом чи
фізичною особою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи ,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов"язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забеспечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

За загальними правилами трудовий
договір укладається на невизначений
строк ( безстроковий трудовий договір).

Строковий трудовий договір відповідно
до ч. 2 ст. 23 КЗпП укладається лише у
випадках, коли трудові відносини не
можуть бути встановлені на
невизначений строк з урахуванням
характеру наступної роботи, або умов її
виконання, або інтересів працівника, та
в інших випадках, передбачених
законодавчими актами.

Роз"яснення понять " характер
наступної роботи", " умови її виконання"
міститься в листі Міністерства праці
та соціальної політики України від
3.02.2003 року № 062-413.

Характер майбутньої роботи в цьому
випадку означає що робота не може бути
постійною, а є такою, що виконується
протягом певного строку ( сезонні
роботи тощо).

Під умовами виконання роботи
розуміються таки обставини, за якими
трудові відносини не можуть бути
встановлені на невизначений термін,
навіть коли сама робота за характером
є постійною. Зацікавленість працівника
у встановленні трудових відносин на
визначений термін, як правило,
обумовлюється сімейно-побутовими
обставинами.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_11 згідно Наказу К № 453 від 07
грудня 2010 року був прийнятий на умовах
безстрокового трудового договору на
посаду завідувача навчальної
лабораторії кафедри трудових ресурсів
і підприємництва Національного
університету водного господарства і
природокористування на підставі заяви
від 6 грудня 2010 року.

Підставою для укладення строкового
трудового договору на вимогу
працівника є його заява про прийняття
на роботу, в якій вказується обставини
або причини, що спонукають працівника
найматися на роботу за строковим
трудовим договором, а також строк
протягом якого він працюватиме.
Прицьому конкретизувати
сімейно-побутові обставини працівник
не зобов"язаний, адже така вимога може
розцінюватися як втручання в особисте
життя.

Наказом К № 512 від 21 листопада 2013 року
позивач переведений на посаду
провідного інженера із застосування
комп'ютерів відділу технічних засобів
навчання та навчальних комп'ютерних
технологій НУВГП на умовах строкового
трудового договору на підставі заяви
ОСОБА_1 від 21.11.2013 року. Строк дії
договору встановлений позивачем до
10.05.2014 року.

При укладенні трудового договору на
визначений строк цей строк
встановлється погодженням сторін і
може визначатись як конкретним , так і
часом настання певної події.

Строк, на який працівник наймається на
роботу, обов"язково має бути вказаний у
наказі про прийняття на роботу, інакше
буже вважатися, що працівник прийнятий
на роботу за безстроковим трудовим
договором. У трудовій книжці робиться
запис без посилання на строковий
характер трудових відносин. .

Суд вважає, щоб перевести працівника з
безстрокового трудового договору на
строковий, необхідно отримати від
працівника згоду. Однак, якщо є згода
працівника, то необхідно пройти
процедуру звільнення , адже два
договори діяти не можуть одночасно.
Розриваючи старий договір,
працівникові повинні виплатити
компенсацію за невикористану
відпустку або ж надати щорічну
покладену відпустку з подальшим
звільненням. При цьому у трудовій
книжці працівника повинні зробити
відмітку про звільнення.

Однак судом встановлено , що вказану
процедуру з позивачем проведено не
було, а в трудовій книжці відсутній
запис про його звільнення з посади за
безстроковим трудовим договором.

Також з матеріалів справи вбачається,
що Відповідно до Наказу К №198 від 08
травня 2014 року позивач був звільнений
із займаної посади у зв'язку із
закінченням строку трудового договору
за п.2 ст.36 КЗпП України.

Статею 23 КЗпП України встановлено, що
трудовий договір може бути: 1)
безстроковим, що укладається на
невизначений строк; 2) на визначений
строк, встановлений за погодженням
сторін; 3) таким, що укладається на час
виконання певної роботи. Строковий
трудовий договір укладається у
випадках, коли трудові відносини не
можуть бути встановлені на
невизначений строк з урахуванням
характеру наступної роботи, або умов її
виконання, або інтересів працівника та
в інших випадках, передбачених
законодавчими актами. Запис про
строковий характер трудового договору
зазначається в наказі про прийняття на
роботу.

Із роз'яснень, викладених у пункті 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів» від 06
листопада 1992року вбачається, що
трудовий договір на визначений строк
укладається лише у разі, коли трудові
відносини на невизначений строк не
може бути встановлено з урахуванням
характеру роботи або умов її виконання,
або інтересів працівника (наприклад,
його бажання), або в інших випадках,
передбачених законодавчими актами,
укладення трудового договору на
визначений строк при відсутності
зазначених умов є підставою для
визнання його недійсним у частині
визначення строку.

Суд, оцінюючи докази по справі
перевіряє доводи сторін щодо
законності укладення строкового
трудового договору або контракту.

Як пояснив позивач, ініціатором
укладення строкового трудового
договору була адміністрація
навчального закладу, а представник
відповідача не спростував вказане
твердження позивача, а тому суд у
відповідності до вимог ст. 57 ЦПК
України бере вказане пояснення
позивача як доказ. Також позивач
пояснив, що він мав бажання й добру волю
працювати на безстроковому трудовому
договорі.

Стаття 43 Конституції України
гарантує громадянам захист від
незаконного звільнення.

Виходячи з вище наведеного,
проаналізувавши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
вважає, що у даному випадку має місце
порушення трудових прав позивача,
оскільки припинення трудового
договору у зв»язку із закінченням його
строку можливе лише в тому випадку,
коли його укладення відповідало нормам
закону, а в даному випадку суд прийшов
до переконання, що укладення
строкового трудового договору
(переведення за строковим трудовим
договором) не відповідало вимогам
чинного законодавства. Звільнення
позивача на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП
України є таким, що не відповідає
вимогам законодавства, а тому позов у
частині поновлення на роботі ОСОБА_1
підлягає до задоволення, а визнання
строкового трудового договору є
підставою для визнання його недійсним
у частині визначення строку.

Враховуючи вимоги ч.2 ст.235 КЗпП України,
згідно якої при винесенні рішення про
поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання нижче
оплачуваної роботи, але не більш як за
один рік, слід стягнути із відповідача
в користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу.

Відповідно до Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого Погстиановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№100, середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата. Якщо протягом
останніх двох календарних місяців
працівник не працював, середня
заробітна плата обчислюється виходячи
з виплат за попередні два місяці
роботи. Нарахування виплат, що
обчислюється із середньої заробітної
плати за останні два місяці роботи,
провадяться шляхом множення
середньоденного заробітку на число
робочих днів, а у випадках,
передбачених чинним законодавством,
календарних днів, які мають бути
оплачені за середнім заробітком.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної частини вимог. Оскільки
позивач звільнений від сплати судового
збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір», з
відповідача слід стягнути в прибуток
держави 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 212-215, 218, 294, 296, 297
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати строковий трудовий договір
укладений між ОСОБА_1 та
Національним університетом водного
господарства та природокористування
21 листопада 2013 року недійсним, а
звільнення ОСОБА_1 у зв"язку із
закінченням строкового трудового
договору за п. 2 ст. 36 КЗпП України
незаконним.

Поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача
навчальною лабораторією кафедри
трудових ресурсів і підприємництва
Національного університета
водного господарства та
природокористування на умовах
безстрокового трудового договору з 21
листопада 2013 року.

Стягнути з Національного університета
водного господарства та
природокористування на користь ОСОБА_1
різницю в заробітній платі між посадою
завідувача навчальною лабораторією
трудових ресурсів і підприємництва
НУВГН і посадою провідного інженера
із застосування комп"ютерів відділу
технічних засобів навчання та
навчальних комп"ютерних технологій
НУВГП з 21 листопада 2013 року по 12
травня 2014 року та середній
заробіток за час вимушеного прогулу на
посаді завідувача навчальною
лабораторією кафедри трудових
ресурсів і підприємництва НУВГП.

Стягнути з Національног університета
водного господарства та
природокористування на користь
Державного Бюджету України судовий
збір у сумі 243,60 грн.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд з
поданням в десятиденний строк
апеляційної скарги з дня проголошення
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Сидорук Є. І.

Повний текст рішення виготовлено 06
жовтня 2014 року.

Суддя :
Сидорук Є.І.