АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
1 інстанції - Шевчук О.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Рубан С.М.,
Іванченко М.М.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 25 липня 2014 року в справі за позовом
ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ТОВ
«Магазин «Беркут» про стягнення
заборгованості, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом про
солідарне стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитним договором
, яка виникла станом на 22 квітня 2013 року
в сумі 55 169, 23 доларів США, що в
гривневому еквіваленті становить суму
440 967, 69 грн.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 25 липня 2014 року позов
задоволено.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Магазин «Беркут» на
користь Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» борг за
договором про надання споживчого
кредиту в розмірі 55 169, 23 доларів США, що
за курсом НБУ становить 440 967, 69 грн., а
також витрати по сплаті судового збору
в розмірі 3 441 грн.

Не погодившись з таким рішенням
відповідач ОСОБА_1, подав апеляційну
скаргу, в якій просив про його
скасування з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

В скарзі посилався на те, що суд не
повно встановив обставини справи , та
не врахував, що відповідач в кредит
отримав суму 65 000 доларів, а не 75 000 як
зазначив суд. Факт отримання такої суми
кредиту позивач не довів. Суд не
встановив період з якого відповідач
припинив виконувати умови договору, та
не вірно визначив розмір
заборгованості, який позивачем також
недоведений. Скарга також містить
доводи про порушення норм
процесуального права, безпідставне не
зупинення провадження в справі до
вирішення позову про визнання
недійсним кредитного договору, та не
повідомлення відповідачів про дату
судового засідання. Також стягуючи
заборгованість з поручителя суд не
перевірив наявність обставин, які є
підставою для припинення поруки за ст..
559 ЦК України.

В судовому засіданні апеляційного суду
представники відповідачів доводи
скарги підтримали.

Представник позивача доводи скарги не
визнав.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства,

за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог,

що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором, або законом.

Згідно вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку,
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель-відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя;
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Задовольняючи позов суд вважав
встановленими такі обставини.

01 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк»,
перейменованому в подальшому в ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено
Договір про надання споживчого кредиту
№ (а.с. 6-11).

Відповідно п. 1.1., 1.2.2 та 1.3.1. договору
банк зобов'язався надати позичальнику
кредит в розмірі 75 000 доларів США, що за
курсом НБУ дорівнює 378 750 грн. строком до
01.12.2016 року , а позичальник повернути
отримані ним кошти та сплатити
відсотки за користування ними в
розмірі 12.3 % річних.

За умовами додаткової угоди між банком
та позичальником від 04 лютого 2009 року
строк повернення кредиту був
перенесений до 01 грудня 2021 року, та
передбачено обов`язок повертати кредит
ануїтетними платежами в сумі 795
доларів щомісяця.

В порушення умов кредитного договору
позичальник ОСОБА_1 несвоєчасно та не у
повному обсязі повертав кредит та
сплачував відсотки за користування
кошами, у зв'язку з чим виникла
заборгованість, яка станом на 22.04.2013
року становить 55 169, 23 дол. США, що за
курсом НБУ дорівнює 440 967, 69 грн. (а.с. 20 -
27).

Судом також встановлено, що 01.12.2006 року
між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Магазин
«Беркут» укладено Догорів поруки № 70198,
відповідно якого поручитель
зобов'язався перед банком відповідати
в солідарному порядку за невиконання
ОСОБА_1 умов кредитного договору.

Строк повернення кредиту спливає у 2021
році, разом з тим відповідно ч. 2 ст. 1050
ЦК України, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини,
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася та сплати
процентів.

Крім того, право Банку на дострокове
стягнення кредиту та інших платежів
встановлю і п. 5.8 Кредитного договору.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів ті обставини справи
які суд вважав встановленими є
доведеними.

Висновки суду про наявність підстав
для задоволення позову відповідають
цим обставинам та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що
кредит був отримано в сумі 65 000 доларів,
а не 75 000, на правильність судового
рішення не впливають, так як відповідно
до наданої апеляційному суду довідки
про рух коштів по рахунку ОСОБА_1,
останній отримав від позивача кошти в
сумі 65 000 доларів і розрахунок
заборгованості, наданий позивачем
також зроблений, виходячи з того, що по
кредитному договору відповідач
отримав лише 65 000 доларів.

Доводи скарги про те, що позивачем не
доведено розмір заборгованості також є
безпідставні, тому, що до позовної
заяви долучений детальний розвернутий
розрахунок, з якого вбачається період з
якого боржник перестав виконувати
умови договору, а саме по тілу кредиту
борг не погашався з вересня 2012 року, а
по відсоткам заборгованість рахується
за останній місяць березень-квітень 2013
року.

Жодних документів (квитанцій про
сплату кредиту, власних розрахунків),
які б спростовували наданий позивачем
розрахунок ні до суду першої інстанції
ні до апеляційного суду відповідач не
надав, а тому у колегії суддів відсутні
підстави вважати, що наведений
позивачем розрахунок є невірний.

Доводи з приводу не перевірки судом
факту припинення поруки, колегія не
приймає, тому, що ОСОБА_1, не наділений
повноваженнями оскаржувати рішення в
інтересах поручителя. Крім того, строк
виконання основного зобов`язання не
закінчився, а тому у суду відсутні
підстави вважати, що звернувшись з
позовом в червні 2013 року про дострокове
стягнення кредиту до боржника та
поручителя, банк пропустив
шестимісячний строк передбачений ст. 559
ЦК України.

Доводи про не повідомлення
відповідачів про розгляд справи,
спростовуються розпискою на а.с. 110,
відповідно до якої представник
відповідача ТОВ «Магазин «Беркут» був
повідомлений про дату наступного
судового засідання.

Стосовно відповідача ОСОБА_1, то не
повідомлення його про розгляд справи
не є підставою для скасування рішення в
апеляційному порядку, останній мав
можливість навести доводи та надати
апеляційному суду докази на
підтвердження його доводів, проте
своїм правом не скористався, нових
доказів апеляційному суду не надав.
Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні
обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін зібраними у справі
доказами, яким дав належну правову
оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене
без порушення норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 25 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді: