АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5750/14
Головуючий І інстанції -
Справа №2-2068/11
Категорія: право власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Коваленко І.П.,
Довгаль А.П.,

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в
особі його представника ОСОБА_4 на
рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 02 вересня 2011 року та
додаткове рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 17
листопада 2011 року по справі за позовом
ОСОБА_5 до Харківської міської ради,
третя особа - Інспекція державного
архітектурно - будівельного контролю у
Харківський області про визнання права
власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2011 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до Харківської міської
ради, третя особа - Інспекція ДАБК у
Харківській області про визнання права
власності.

В обґрунтування вимог посилався на те,
що ним за власні кошти без розробки
проекту та отримання дозволу на
початок будівельних робіт побудовано
нежитлову будівлю гаражів літ. «А-1-2» по
АДРЕСА_1. Згідно технічного паспорту
загальна площа нежитлової будівлі
гаражів складає 551,3 кв.м. Відповідно до
технічного висновку стан будівельних
конструкцій на момент огляду
забезпечує несучу здатність, достатню
для експлуатації самочинно
побудованої будівлі, експлуатації не
суперечить будівельно-технічним,
санітарним та протипожежним нормам.

Просив визнати за ним право власності
на нежитлову будівлю гаражів літ. «А-1-2»
загальною площею 551,3 кв.м. по АДРЕСА_1.

Позивач, представники відповідача та
третьої особи у судове засідання не
з'явилися.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 02 вересня 2011 року
позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на
нежитлову будівлю гаражів літ. «А-1-2»
загальною площею 551,3 кв.м. по АДРЕСА_1.

Додатковим рішенням Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 17
листопада 2011 року визнано за ОСОБА_5
право власності на нежитлову будівлю -
гаражні бокси літ. «А-1-2» загальною
площею 551,3 кв.м. по АДРЕСА_1, яка
складається з наступних гаражних
боксів: гаражний бокс №1 площею 30,0 кв.м.;
гаражний бокс №2 площею 29,3 кв.м.;
гаражний бокс №3 площею 29,5 кв.м.;
гаражний бокс №4 площею 31,8 кв.м.;
гаражний бокс №5 площею 31,9 кв.м.;
гаражний бокс №6 площею 31,9 кв.м.;
гаражний бокс №7 площею 31,7 кв.м.;
гаражний бокс №8 площею 31,7 кв.м.;
гаражний бокс №9 площею 31,7 кв.м.;
гаражний бокс №10 площею 31,8 кв.м.;
гаражний бокс №11 площею 31,7 кв.м.;
гаражний бокс №12 площею 31,8 кв.м.;
гаражний бокс №13 площею 31,7 кв.м.;
гаражний бокс №14 площею 31,7 кв.м.;
гаражний бокс №15 площею 31,6 кв.м.;
гаражний бокс №16-1 площею 40,8 кв.м.,
побутового приміщення №16-2 площею 40,7
кв.м., а всього по боксу №16 площею 81,5
кв.м.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення та додаткове рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5 в повному обсязі, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, на
незаконність та необґрунтованість
судового рішення, невідповідність
висновку суду фактичним обставинам
справи. Зазначає, що ОСОБА_5 не має
жодного відношення до збудованих
гаражних боксів, оскільки документи, що
стосуються будівництва вказаних
гаражних боксів та процедури їх
узаконення зберігаються у нього та
оформлені на його ім'я.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення осіб, що з'явилися,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши наведені в скарзі доводи,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5,
визнаючи за ним право власності суд
першої інстанції послався на положення
ч. 2 ст. 328 ЦК України, згідно яких право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Але з таким висновком суду
погодитись не можна з наступних
підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України -
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Встановлено, що комунальним
підприємством «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» на підставі
ухвали суду від 04.08.2011 року позивачу
було виготовлено технічний паспорт на
новозбудовану будівлю гаражів, згідно
якого загальна площа будівлі літ. «А-1-2»
складає 551, 3 кв.м. ( а.с. 19, 21 - 26 ).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Згідно ч. ч. 1, 4 і 5 ст. 24 Закону України
"Про планування і забудову територій"
від 20 квітня 2000 року №1699, фізичні та
юридичні особи, які мають намір
здійснити будівництво об'єктів
містобудування на земельних ділянках,
що належать їм на праві власності чи
користування, зобов'язані отримати від
виконавчих органів відповідних рад,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій, у разі
делегування їм таких повноважень
відповідними радами, дозвіл на
будівництво об'єкта містобудування.

Дозвіл на будівництво дає право
замовникам на отримання вихідних даних
на проектування, здійснення
проектно-вишукувальних робіт та
отримання дозволу на виконання
будівельних робіт у порядку,
визначеному законом.

Після одержання забудовником вихідних
даних на проектування об'єкта
містобудування і здійснення
проектно-вишукувальних робіт,
будівельного паспорта і проектної
документації на будівництво об'єкту
містобудування, у нього виникає право
на отримання дозволу на виконання
будівельних робіт.

Частиною 9 ст. 30 вищезазначеного Закону
України визначено, що здійснення
будівельних робіт на об'єктах
містобудування без дозволу на
виконання будівельних робіт або його
перереєстрації, а також здійснення
незазначених у дозволі будівельних
робіт вважається самовільним
будівництвом і тягне за собою
відповідальність згідно із
законодавством.

Матеріали справи не містять рішень
уповноважених органів щодо надання
позивачу земельної ділянки для
здійснення будівництва, розробленої
компетентним органом
проектно-кошторисної документації на
будівництво, дозволу на виконання
будівельних робіт.

Позивач не надав суду жодних доказів на
підтвердження того, що саме ним
побудовано спірний об'єкт самочинного
будівництва та він звертався до
будь-якого компетентного органу щодо
визнання права власності на цей об'єкт.

За таких обставин судова колегія
вважає необхідним апеляційну скаргу
задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4
ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 02 вересня 2011 року та
додаткове рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 17
листопада 2011 року - скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в позові
ОСОБА_5 до Харківської міської ради,
третя особа - Інспекція державного
архітектурно - будівельного контролю у
Харківський області про визнання права
власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді