Виноградівський районний суд
Закарпатської області
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 299/2431/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2014 року
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області у складі
головуючого судді А.А.Надопта, при
секретарі С.С.Онисько, за участю
позивачки та її представника ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Виноградів
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа орган опіки та
піклування Берегівської РДА про
відібрання дітей без позбавлення
батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася у суд з позовом
про відібрання дітей без позбавлення
відповідача батьківських прав з тих
підстав, що в провадженні
Берегівського районного суду
перебувала цивільна справа за її
позовом до відповідача про розірвання
шлюбу, стягнення аліментів та
визначення місця проживання дітей,
рішенням якого від 07.02.2014р. шлюб між
ними був розірваний, а двох їх
малолітніх дітей: ОСОБА_6- ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_9- ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено на
проживання з позивачкою. Відповідач, не
погодившись з рішенням суду першої
інстанції, оскаржив його до
Апеляційного суду Закарпатської
області, проте рішенням апеляційної
інстанції від 14.04.2014р. відповідачу було
відмовлено у задоволені його апеляції,
рішення Берегівського районного суду
від 07.02.2014р. залишено без змін,
відповідно місце проживання дітей
закріплено за позивачкою.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивачка
зазначає, що не дивлячись на рішення
судів першої та апеляційної інстанції,
в порушення їх вимог, відповідач дітей
забрав до себе, на всі її прохання
повернути дітей по місцю її проживання
не реагує, рішення судів не виконує та
погрожує їй фізичним насильством, а
відтак позивачка, посилаючись на
приписи ст.ст.162,170 СК України просить
суд винести рішення про примусове
відібрання дітей від відповідача без
позбавлення його батьківських прав.

В судовому засіданні позивачка, яку
повністю підтримав і орган опіки та
піклування Берегівської РДА в поданій
до суду заяві та Висновку, свої позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
посилаючись на обставини, зазначенні в
позовній заяві та просила суд їх
задоволити.

Представник відповідача по справі в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав та заперечував проти їх
задоволення, оскільки вони належними
доказами не доведенні, а відтак просив
в їх задоволенні відмовити.

Представник органу опіки та піклування
Берегівської РДА в судове засідання не
з»явився, проте подав до суду письмову
заяву від 29.07.2014р. а.с.21, в якій позовні
вимоги визнав повністю та не
заперечував проти їх задоволення,
оскільки це буде на користь
неповнолітнім дітям позивачки, а
відтак суд вважає за можливе справу
розглянути у відсутності представника
РДА, оскільки його неявка не
перешкоджає розгляду справи по суті.

Отже, заслухавши учасників
процесу та вивчивши письмові докази по
справі в їх сукупності, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Згідно із ст.15 ЦПК України загальні
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства

справи щодо захисту порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод, чи інтересів.

При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у
цивільних справах суд захищає права,
свободи та інтереси фізичних осіб,
права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законом.

Завданнями цивільного судочинства (ст.1
ЦПК) є справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ для захисту порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб, інтересів
держави.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції
України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна
особа має право на захист судом свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції встановлено
право кожного на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, при вирішенні спору щодо його
цивільних прав і обов»язків.

Закон України «Про судоустрій і статус
суддів» визначає правові засади
організації судової влади та
здійснення правосуддя в Україні з
метою захисту прав, свобод та законних
інтересів людини і громадянина, прав і
законних інтересів юридичних осіб,
інтересів держави згідно з принципом
верховенства права, закріпленим ст.8
Конституції України.

Відповідно до норм ст.ст.1,2 цього Закону
судова влада в Україні здійснюється
незалежними та безсторонніми судами,
утвореними згідно із законом, і
реалізується шляхом здійснення
суддями правосуддя в рамках
відповідних судових процедур та в
межах наданих повноважень.

Стаття 7 зазначеного Закону гарантує
кожному захист його права, свобод та
законних інтересів незалежним і
безстороннім судом, утвореним
відповідно до закону. Право кожного на
справедливий розгляд його справи
судом, встановленим законом, при
вирішенні спору щодо його прав та
обов»язків цивільного характеру
передбачено і п.1 ст.6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, яка підлягає застосуванню
відповідно до приписів ст.9 Конституції
України та ст.ст.2,8 ЦПК України.

Повноваження суду при вирішенні
цивільних справ визначені ЦПК України,
у тому числі повноваження щодо
вирішення спорів, які випливають із
сімейних відносин, а відтак суд вважає,
що правовідносини, що склались між
сторонами, врегульовані нормами
Сімейного Кодексу України.

Оцінка зібраних по справі доказів має
здійснюватися за правилами,
передбаченими ст.212 ЦПК України з
врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК
України. У відповідності до вимог
ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень. Суд розглядає
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до вимог цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Так, у відповідності до ст.162 СК України
якщо один з батьків або інша особа
самочинно, без згоди другого з батьків
чи інших осіб, з якими на підставі
закону або р ішення суду проживала
малолітня дитина, або дитячого закладу
(установи), в якому рішенням органу
опіки та піклування або суду проживала
дитина, змінить її місце проживання, у
тому числі способом її викрадання, суд
за позовом заінтересованої особи має
право негайно постановити рішення про
відібрання дитини і повернення її за
попереднім місцем проживання. Дитина
не може бути повернута лише тоді, коли
залишення її за попереднім місцем
проживання створюватиме реальну
небезпеку для її життя та здоров»я або
обставини змінилися так, що повернення
суперечить її інтересам.

В судовому засіданні належними та
достовірними доказами встановлено, що
в провадженні Берегівського районного
суду перебувала цивільна справа за
позовом ОСОБА_3 до відповідача

про розірвання шлюбу, стягнення
аліментів та визначення місця
проживання дітей, рішенням якого від
07.02.2014р. а.с.8-12 шлюб між ними був
розірваний, а двох їх малолітніх дітей:
ОСОБА_6- ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9-
ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено на проживання з
позивачкою. Відповідач, не погодившись
з рішенням суду першої інстанції,
оскаржив його до Апеляційного суду
Закарпатської області, проте рішенням
апеляційної інстанції від 14.04.2014р.
а.с.5-6 відповідачу було відмовлено у
задоволені його апеляції, рішення
Берегівського районного суду від
07.02.2014р. залишено без змін, відповідно
місце проживання дітей закріплено за
позивачкою.

З позову вбачається, що не дивлячись на
рішення судів першої та апеляційної
інстанції, в порушення їх вимог,
відповідач дітей забрав до себе, на всі
прохання позивачки повернути дітей по
місцю її проживання не реагує, рішення
судів не виконує.

Орган опіки та піклування Берегівська
РДА у своєму Висновку від 11.12.2013р. а.с.27-29
зазначила, що малолітні діти позивачки
сини ОСОБА_6 та ОСОБА_9 повинні жити саме
з матір»ю, оскільки «вона може
забезпечити найкращим чином інтереси
дітей, надати їм належні умови для
виховання та розвитку».

Так, відповідно до положень ч.1 ст.170 СК
України суд може постановити рішення
про відібрання дитини від батьків або
одного з них, не позбавляючи їх
батьківських прав, у випадках,
передбачених п.п.2-5 ст.164 СК України, а
також в інших випадках, якщо залишення
дитини у них є небезпечним для її життя,
здоров»я і морального виховання.

Разом з тим, суд виходить з того, що
відібрання від відповідача дітей без
позбавлення його батьківських прав є
тимчасовим заходом, спрямоване перш за
все на захист інтересів малолітніх
дітей та є засобом його стимулювання
щодо належного виконання своїх
обов»язків.

Таким чином, оцінивши в
сукупності здобуті в судовому
засіданні докази, суд вважає, що
позивачка, в порядку ст.ст.10,11,60 ЦПК
України довела ті обставини, на які
вона посилалася в обгрунтування своїх
позовних вимог, оскільки такі
обгрунтовані та повністю
підтвердженні в судовому засіданні
фактичними обставинами справи, яким
суд дав належну оцінку.

Відповідно до вимог ст.ст.162,164
ч.ч.2-5, 170 СК України та керуючись
ст.ст.10,11,60, 212, 213, 215,218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа
орган опіки та піклування Берегівської
РДА про відібрання дітей без
позбавлення батьківських прав -
задоволити.

Відібрати малолітніх дітей
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_2 від батька ОСОБА_9,
мешканця АДРЕСА_2 без позбавлення його
батьківських прав на виховання та
проживання з їх матір»ю ОСОБА_3,
мешканкою АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Закарпатської
області протягом 10-ти днів з дня його
винесення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта