Справа № 681/1777/14-ц
УХВАЛА

Іменем України

08.10.2014 року

м.Полонне

Полонський районний суд Хмельницької
області в складі:

головуючого судді - Горгулько Н.А.,

при секретарі Богданевич О.О.,

розглянувши подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Полонського
районного управління юстиції Гапонюка
А.В. про тимчасове обмеження у праві
виїзду за кордон ОСОБА_2, -

встановив:

07 жовтня 2014 року до Полонського
районного суду надійшло подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Полонського РУЮ про тимчасове
обмеження у праві виїзду за кордон
ОСОБА_2 В поданні державний виконавець
посилається на те, що на виконанні у
виконавчій службі знаходиться
виконавчий лист № 1-3 виданий 17.02.2011 р.
Полонським районним судом про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
20000 грн. моральної шкоди.

В судове засідання державний
виконавець не з'явився, про день, місце,
час розгляду справи повідомлений
належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК
України, суд негайно розглядає подання,
зазначене в частині першій цієї статті,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

В зв'язку з неприбуттям в судове
засідання державного виконавця суд
вважає за можливе проведення розгляду
подання у його відсутності з метою
недопущення порушення строку розгляду
подання.

Дослідивши подання,
вивчивши надані суду письмові докази,
суд приходить до висновку про те, що
подання не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція), який гарантує деякі права і
свободи, не передбачені в Конвенції та
у Першому протоколі до неї, кожен є
вільним залишати будь-яку країну,
включно зі своєю власною. На здійснення
цих прав не може бути встановлено
жодних обмежень, крім тих, що
передбачені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачено законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені
правовідносини регулюються ст. 313
Цивільного кодексу України (далі - ЦК),
відповідно до якої фізична особа має
право на свободу пересування. Фізична
особа, яка досягла шістнадцяти років,
має право на вільний самостійний виїзд
за межі України. Фізична особа може
бути обмежена у здійсненні права на
пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих
немайнових прав фізичної особи (кн.
друга ЦК), а саме - до особистих
немайнових прав, що забезпечують
природне існування фізичної особи (гл.
21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269
ЦК особисті немайнові права тісно
пов'язані з фізичною особою. Фізична
особа не може відмовитись від
особистих немайнових прав, а також не
може бути позбавлена цих прав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзд в Україну громадян
України»№ 3857-Х11 від 21.01.1994 року,
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням до виконання
зобов'язань.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника -юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Крім того, подання не містить-будь
яких відомостей, що державним
виконавцем приймались заходи до
виконання рішення суду і яка є
необхідність у обмеженні ОСОБА_2 права
виїзду за кордон. Також не надано
жодних доказів на підтвердження тих
обставин, на які він посилається в
поданні, до подання не додано
документів, які підтверджують той факт,
що рішення суду не виконується,
відомості про характер та розмір
невиконаних зобов'язань боржником, а
також те, що боржнику направлялись
вимоги, які були ним проігноровані,
відсутнє підтвердження про
повідомлення боржника про направлення
до суду даного подання.

Виходячи з вищенаведеного, а також
враховуючи те, що задоволення такого
подання можливе лише за умови
доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання, а саме
невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, про що
вказує виконавець у поданні, не може
свідчити про ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
обов'язків, суд приходить до
остаточного висновку, що в задоволенні
подання слід відмовити.

На підставі
вищевикладеного, керуючись ст. 377-1 ЦПК
України, суд

У Х В А Л И В:

У поданні державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Полонського
районного управління юстиції Гапонюка
А.В. про тимчасове обмеження у праві
виїзду за кордон ОСОБА_2 - відмовити.

На ухвалу може бути подана
апеляційна скарга протягом п'яти днів з
дня її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя: