У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів:
Закропивного О.В., Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 12 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 5 лютого
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду із указаним позовом,
у якому просило стягнути з ОСОБА_3 на
свою користь заборгованість за
кредитним договором від 12 грудня 2006
року в розмірі 22 811 грн 28 коп.

В обґрунтування позову зазначало, що 12
грудня 2006 року між ним та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого останній отримав кредит у
сумі 3 448 грн із сплатою 5,04 % на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення до 12 грудня 2008 року.
ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним
кредитним договором не виконував, у
зв'язку з чим станом на 24 вересня 2013
року утворилася заборгованість у
розмірі 22 811 грн 28 коп., з яких:
9 424 грн 78 коп. - відсотки за
користування кредитом, 1 613 грн 53 коп. -
заборгованість по комісії, 10 210 грн 49
коп. - пеня та штрафи у розмірі 500
грн та 1 062 грн 44 коп.

Рішенням Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 12 грудня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 5 лютого 2014 року, позов

ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у
розмірі 12 600 грн 79 коп. Вирішено питання
про розподіл судових витрат. У
задоволенні решти позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено, що 12 грудня 2006 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було
укладено договір кредиту, за умовами
якого останній отримав кредит у сумі 3
448 грн із сплатою 5,04 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом та
щомісячної винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 86
грн 20 коп., з кінцевим терміном
повернення до 12 грудня 2008 року.

Внаслідок невиконання зобов'язання за
кредитним договором станом на 24
вересня 2013 року утворилася
заборгованість у розмірі 22
811 грн 28 коп., з яких: 9 424 грн 78 коп. -
відсотки за користування кредитом, 1 613
грн 53 коп. - заборгованість по комісії, 10
210 грн 49 коп. - пеня та штрафи у розмірі 500
грн та 1 062 грн 44 коп.

Відповідно до п. 4.3. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) встановлено
черговість погашення заборгованості,
зокрема кошти, отримані від
позичальника, направляються на
погашення тіла кредиту в останню чергу.
Право банку змінювати цю черговість
Умовами не встановлено.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
на підставі належним чином оцінених
доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК
України), керуючись положеннями ст. ст.
526, 527, 625, 1048 ЦК України, правильно
виходив із того, що відповідач умови
кредитного договору належним чином не
виконував, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість, яка підлягає стягненню
з нього у встановленому законом
порядку; при цьому позивач довів розмір
заборгованості.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що під час
розгляду справи судами допущені
порушення норм матеріального або
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що рішення судів першої
та апеляційної інстанцій ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для їх скасування відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 12 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 5 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О.
Лесько

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко