Справа № 464/3782/14
Головуючий у 1 інстанції: Борейко С.В.
Провадження № 22-ц/783/5623/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської
області у складі:

головуючого - судді: Берези В.І.,
суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г.,

за участю секретаря судового
засідання: Ясиновської Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Сихівського районного суду
м.Львова від 16 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
моральної шкоди, -

в
с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням в позові
відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач,
просить таке скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що
рішення є незаконним. Мотивує тим, що
суд неповно з'ясував обставини справи,
а саме не дослідив клопотання
відповідачки від 11.11.2011 року, на яке
покликався. Суд не звернув увагу на те,
що з даного клопотання вбачається
нібито фальсифікація апелянтом
позовної заяви від 16.12.2010 року і
апеляційної скарги від 13.05.2011 року. Не
досліджено безпідставне звинувачення
у вчиненні ним злочину та й те, що
наклепницькими діями відповідачка
завдала позивачу моральних страждань.

В судове засідання суду апеляційної
інстанції з`явився апелянт ОСОБА_2 та її
представник - ОСОБА_4, представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_5

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, перевіривши
матеріали справи, межі та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
що відповідачем подано клопотання на
адресу Апеляційного суду Львівської
області від 11.11.2011 року у цивільній
справі № 22ц-3658 за апеляційною скаргою
на рішення Буського районного суду
Львівської області від 06.05.2011року, в
якому зазначено «заборонити ОСОБА_2
бути присутнім на судових засідання
відповідної справи, оскільки припинено
останнього довіреності представляти
інтереси племінниць», адже, дії таких
довіреностей припиненні, що
підтверджено витягами про реєстрацію в
Єдиному реєстрі довіреностей від 27.10.2011
№ 20325365, № 20325479.

Також встановлено, що відповідач
звернулась до Шевченківського РВ ЛМУ
ГУ МВС України у Львівській області із
заявою про те, що працівниками БТІ
вчинено злочини, передбачені ст.ст.364, 366
КК України щодо фальсифікації
технічного паспорту від 31.08.2009 року.
Така заява внесена до ЄРДР за №
0000572 від 05.03.2014 року за правовою
кваліфікацією ч.1 ст.358 КК України та із
фабулою наступного змісту «...
невстановленими досудовим
розслідуванням особа надала експерту
ЛНДІСЕ завідомо підроблений технічний
паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1
від 31.08.2008... ».

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що позов про
відшкодування моральної шкоди
недоведений. Зазначив про те, що не
встановлено протиправність дій
відповідача, причинного зв'язку між
діями та декларованою шкодою, вини
відповідача у заподіянні шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої

інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

З урахуванням доводів апеляційної
скарги, з огляду на наявні в матеріалах
справи та досліджені в судовому
засіданні докази, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції.

Так, при встановленні факту заподіяння
моральної шкоди позивачу відповідачем
суд першої інстанції правильно
врахував роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, надані в
Постанові №4 від 31.03.1995 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»,
застосував норми ст.ст.23, 1167 ЦК України
про відшкодування моральної шкоди.

Як вбачається з обґрунтувань вимог
апеляційної скарги, такі стосуються
протиправності дій відповідача по
відношенню до позивача, внаслідок чого
останньому було заподіяно моральні
страждання.

Однак, матеріалами справи не
підтверджено факту протиправності дій
відповідача, як і причинного зв'язку
між діями та задекларованою шкодою.
Апелянт вказує на те, що діями
відповідача, зокрема поданим
клопотанням від 11.11.2011 року, в якому
зазначено про нібито сфальсифіковану
апелянтом позовну заяву від 16.12.2010 року
і апеляційну скаргу від 13.05.2011 року, та
зверненням до райвідділу міліції із
заявою про підроблення технічного
паспорта на житловий будинок їхнього
батька, заподіяно позивачу моральні
страждання. Суд першої інстанції вірно
зазначив, що звернення із відповідним
клопотанням та заява до правоохоронних
органів є правом відповідача і не
свідчить про вчинення протиправних
дій.

Дане право особи гарантоване
Конституцією України, відповідно до ч.5
ст. 55 якої кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань. Саме
звернення із заявою до правоохоронного
органу, що містить певні відомості щодо
недодержання законів позивачем,
спрямоване на їх перевірку
уповноваженими на це законом
посадовими особами і не є поширенням
відомостей, які порочать честь,
гідність або завдають шкоди інтересам
позивача. Разом з тим, наявність у
зверненнях до правоохоронного органу
завідомо неправдивих відомостей тягне
за собою дисциплінарну,
цивільно-правову, адміністративну чи
кримінальну відповідальність згідно з
законодавством України.

Матеріалами справи не підтверджено
факту поширення завідомо неправдивої
інформації стосовно позивача, а тому,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Згідно зі ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308 , ст. ст.
314, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду
м.Львова від 16 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.