УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Кафідової
О.В.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до публічного
акціонерного товариства «Підприємство
по виробництву медичних виробів з
полімерних матеріалів «Гемопласт» про
встановлення факту перебування у
трудових відносинах, стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Підприємство по виробництву медичних
виробів з полімерних матеріалів
«Гемопласт» на рішення апеляційного
суду Одеської області від 25 липня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом, в якому просила
стягнути з відповідача на її користь
19350 грн. з яких сума невиплаченої
заробітної плати - 6600 грн та середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні, починаючи з дня
звільнення і до ухвалення судового
рішення у розмірі 12750 грн.

Позов мотивовано тим, що 7 липня 2009
року позивач була прийнята на роботу в
цех №3 на посаду
укладальника-пакувальника. 25 липня 2012
року звільнена з роботи за власним
бажанням. За час роботи в ПАТ
«Гемопласт» крім основної роботи,
виконувала роботу ливарника в
ливарному цеху, але заробітну плату за
дану роботу не отримувала. Позивач
неодноразово зверталася до
керівництва підприємства з проханням
здійснити оплату за час виконання
обов'язків ливарника, на що отримала
відмову.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 7 травня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 25 липня 2014 року
апеляційну скаргу позивача задоволено.
Рішення місцевого суду скасовано.
Позов вимоги задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача заборгованість по заробітній
платі в сумі 5043,66 грн. та середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні в сумі 16988,16 грн. У
задоволенні іншої частини вимог
відмовлено. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Відповідач, не погоджуючись з даним
рішенням суду апеляційної інстанції
подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального права
просить його скасувати та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку
законності та обґрунтованості рішення
місцевого суду. Належним чином
перевірив встановлені судом фактичні
обставини справи з урахуванням
зібраних доказів та дійшов правильного
висновку про наявність правових
підстав для часткового задоволення
позову, у зв'язку із чим, обґрунтовано
скасував рішення суду першої
інстанції, яким у позові відмовлено, та
вирішив спір по суті.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для встановлення
неправильного застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, не спростовують
висновків суду, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

Апеляційний суд дійшов правильного
висновку, що ОСОБА_4 позмінно
виконувала обов'язки ливарника
пластмаси в цеху №3, разом з тим
заробітну плату за це не отримувала.
Оскільки ПАТ «Гемопласт» не виконало
вимоги чинного законодавства щодо
виплати ОСОБА_4 заробітної плати за
виконання нею обов'язків ливарника
пластмаси на її користь підлягає
стягненню середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні.

При вирішенні даної справи
апеляційним судом правильно
визначений характер правовідносин між
сторонами, вірно застосовано закон, що
їх регулює, повно і всебічно досліджено
матеріали справи та надано належну
правову оцінку доводам сторін і
зібраним у справі доказам.

За таких обставин, правові підстави
для скасування оскаржуваного рішення
відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 25 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.В. Умнова В.С. Висоцька О.В.
Кафідова