АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Лапчевської О.Ф.,
Оніщука М.І.,

при секретарі Івченко О.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 15 липня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів,-

УСТАНОВИЛА:

Унікальний номер справи: 761/7840/14-ц№
апеляційного провадження:
22-ц/796/11575/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Маліновська В.М.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Корчевний
Г.В. Рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 15 липня 2014
року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
аліменти на користь ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код
НОМЕР_2), на утримання сина - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі - 800,00 грн.
щомісячно, починаючи з 01 травня 2014 року
і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь держави судовий збір у розмірі
243,60 грн. Допущено негайне виконання
рішення в частині стягнення аліментів
за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2подала
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції змінити рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 15.07.2014 р. в частині
призначення суми аліментів,
встановивши аліменти на утримання сина
- ОСОБА_7 у розмірі 600,00 грн. щомісячно,
починаючи з 1 травня 2014 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Вказує, що суд ухвалив
оскаржуванерішення з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та з порушенням
нормматеріального і процесуального
права, у зв'язку з чим воно є
неправосудним та підлягає скасуванню.

Посилається, що судом не враховано
утримання податків з заробітної плати
відповідача, який фактично отримує на
руки заробітну плату в розмірі 2460 грн.,
та наявність на його утриманні
непрацездатної матері.

Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 184
СК України, якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших

обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі. В даному випадку
судом встановлено, що платник
аліментів має єдиний регулярний дохід,
доказів наявності додаткових доходів у
Відповідача Позивачем не надавалося, а
судом не досліджувалося, тому
стягненню підлягає ј частина його
доходу, а саме 600 грн. щомісяця.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що
24 вересня 2005 року між ОСОБА_1
(Відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3
(Позивач), ІНФОРМАЦІЯ_2, у Відділі
реєстрації актів цивільного стану
Оболонського районного управління
юстиції у м.Києві було зареєстровано
шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів
24.09.2005р. зроблено відповідний актовий
запис за № 1508, що підтверджується
копією свідоцтва про шлюб від 15.04.2006р.,
серія НОМЕР_3 (а.с.5). Після державної
реєстрації шлюбу прізвища сторін
визначені так: чоловіка - «ОСОБА_1»,
дружини «ОСОБА_3».

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що у Позивачки та
Відповідача від шлюбу є спільна дитина
- ОСОБА_6, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4
року, про що в книзі реєстрації
народжень 13.06.2006р. зроблено відповідний
актовий запис за №6, що підтверджується
Свідоцтвом про народження від 13.06.2006р.,
виданим Лісовогринівецькою сільською
радою Хмельницького району, в якому
зазначено в графі «мати»: ОСОБА_3;
«батько» - ОСОБА_1 (а.с.6).

Сторонами не заперечувалось, що ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає разом з
Позивачкою та знаходиться на її
утриманні.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції обґрунтовано
керувався п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права
дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція),
яку було ратифіковано Постановою
Верховної Ради України № 789 -XII від
27.02.1991 р. та яка набула чинності для
України 27.09.1991р., що в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції
держави-учасниці докладають всіх
можливих зусиль до того, щоб
забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини. Батьки або
у відповідних випадках законні опікуни
несуть основну відповідальність за
виховання і розвиток дитини. Найкращі
інтереси дитини є предметом їх
основного піклування.

Відповідно до ст. 180 Сімейного
Кодексу України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

За ч.ч. 1-3 ст. 181 Сімейного Кодексу
України способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини
той із них, хто проживає окремо від
дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного
Кодексу України, при визначенні
розміру аліментів суд враховує: 1) стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів; 3)
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші
обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст. 184 Сімейного
Кодексу України.

Згідно ст. 184 Сімейного Кодексу
України якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Розглядаючи заяву позивачки про
визначення розміру аліментів у твердій
грошовій сумі, суд першої інстанції
виходив з того, що в справі наявні
обставини, що мають істотне значення, а
саме - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 відвідує
курси іноземних мов в ПП «Центр
іноземних мов «Легкий шлях», оплата за
навчання становить 340,00 грн. щомісяця,
що підтверджується квитанціями до
прибуткових касових ордерів ПП «Центр
іноземних мов «Легкий шлях» за період з
вересня 2013 року по лютий 2014 року (а.с.7-8),
та групові заняття по плаванню з
графіком тренувань два рази на тиждень:
вівторок, четвер о 18 год. 00 хв., вартість
одного заняття 60,00 грн., що
підтверджується довідкою СК «Сирець»
(а.с.9).

Крім того, такими обставинами є
відомості з довідки Перинатального
центру м.Києва від 28.02.2014р., з якої
вбачається, що Позивачка працює в
Перинатальному центрі м.Києва на
посаді дезінфектора та її заробіток з
вересня 2013 року по лютий 2014 року
включно складає 13 218,47 грн. (а.с.10), що в
середньому становить 2 200,00 грн. на
місяць.

При цьому, судом встановлено, що
Відповідач - ОСОБА_1 працює в
Перинатальному центрі м.Києва на
посаді слюсара-сантехніка 4р. та його
заробіток з листопада 2013 року по
квітень 2014 року включно складає разом 18
527,11 грн. (а.с.36), що в середньому
становить 3 080,00 грн. на місяць.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що при
визначенні розміру аліментів,
враховуючи заявлені Позивачкою
позовні вимоги про стягнення з
Відповідача аліментів саме в твердій
грошовій сумі, з урахуванням
матеріального становища Відповідача, а
саме його розміру заробітної плати та
наявність на утриманні матері і оплати
комунальних послуг за квартиру, суд
вважає за можливе стягнути з
Відповідача аліменти на утримання
малолітньої дитини у розмірі 800,00 грн.
щомісячно, оскільки розмір його
заробітної плати, як зазначалось вище є
більшим від розміру заробітної плати
Позивачки, з якою проживає дитина і
перебуває на її утриманні.

Крім того, вказане стягнення
аліментів саме в твердій грошовій сумі
є предметом позовних вимог, за межі
яких суд не може виходити.

Відповідно до ст.191СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Днем звернення Позивачки до суду є
03.03.2014р., оскільки саме цим днем позовна
заява здана на поштове відділення для
направлення до Шевченківського
районного суду м.Києва, що
підтверджується поштовим відбитком на
конверті (а.с.13).

Колегія суддів вважає
обгрунтовани висновок суду першої
інстанції відносно того, що оскільки
під час розгляду справи було
встановлено, що Відповідач з листопада
2013 року до квітня 2014 року включно
сплачував Позивачці грошові кошти в
якості аліментів на утримання
неповнолітнього сина - ОСОБА_6 (а.с.41), а
тому аліменти на дитину слід присудити,
починаючи саме з 01 травня 2014 р.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вірно
встановив про необхідність стягнення з
Відповідача в дохід держави судового
збору за ставкою, яка діяла на час
звернення Позивача з позовом до суду
(березень 2014р.), у розмірі 243,60грн., та
відповідно пункту 1 частини 1 ст. 367 ЦПК
України, допустивнегайне виконання
рішення суду у межах суми платежу за
один місяць.

Враховуючи вищевказане, колегія
суддів вважає висновки суду першої
інстанції у справі законними та
обґрунтованими.

Відповідності до положень ст. 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно вимог ст. 15 ЦПК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Вказані у апеляційній скарзі доводи
апелянта про порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
як і інші доводи апеляційної скарги,
недоведені та містяться лише на
формальних міркуваннях.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

На основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які були посилання як на
підставу своїх вимог, підтверджених
доказами, дослідженими в судовому
засіданні, оцінивши їх належність,
допустимість, достовірність, а також
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин, та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин, суд першої
інстанції вірно прийшов до задоволення
позовних вимог щодо стягнення
аліментів.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального та
процесуального права застосовано
правильно.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308,312, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 15 липня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: