У х в а л а

іменем україни

23 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Знам'янському
районі Кіровоградської області до
Управління державного комітету
України з промислової безпеки, охорони
праці та гірничого нагляду по
Кіровоградській області, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - ОСОБА_4, про визнання
недійсним та скасування акта про
нещасний випадок на виробництві за
касаційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Знам'янському
районі Кіровоградської області на
рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 23 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 10 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Знам'янському
районі Кіровоградської області
(далі - Фонд) звернулось до суду із
зазначеним позовом, мотивуючи його тим,
що 30 липня 2010 року із працівником
Фермерського господарства
«Москаленок» ОСОБА_5 стався нещасний
випадок, внаслідок чого комісією для
розслідування нещасного випадку зі
смертельним наслідком були складені
акти за формами Н-5 та Н-1, які підписані
представником Фонду із висловленням
окремої думки. В окремій думці
представник Фонду зазначав, що
нещасний випадок який стався із ОСОБА_5,
є таким, що не пов'язаний із
виробництвом. Незважаючи на окрему
думку Фонду, Управління державного
комітету України з промислової
безпеки, охорони праці та гірничого
нагляду по Кіровоградській області
затвердило акти за формами Н-5 та Н-1.

Посилаючись на такі обставини, позивач
просив суд визнати недійсним та
скасувати акт № 1, складений за формою
Н-1, про нещасний випадок на
виробництві, що стався 30 липня 2010 року
із працівником Фермерського
господарства «Москаленок» ОСОБА_5

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 23 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 10 грудня 2013 року, в
задоволенні позову Фонду відмовлено.

У касаційній скарзі Фонд просить суд
касаційної інстанції скасувати
оскаржувані судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Пунктом 15 Порядку проведення
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30 листопада 2011
року № 1232, передбачені обставини, за
яких нещасний випадок визнається
таким, що пов'язаний з виробництвом, і
складається акт за формою Н-1. Такими
обставинами зокрема є: виконання
потерпілим трудових (посадових)
обов'язків за режимом роботи
підприємства, у тому числі у
відрядженні; перебування на робочому
місці, на території підприємства або в
іншому місці для виконанням потерпілим
трудових (посадових) обов'язків чи
завдань роботодавця з моменту прибуття
потерпілого на підприємство до його
відбуття, що фіксується відповідно до
правил внутрішнього трудового
розпорядку підприємства, в тому числі
протягом робочого та надурочного часу.

Відмовляючи в задоволенні позову
Фонду, суди правильно виходили із того,
що нещасний випадок, який стався 30
липня 2010 року із ОСОБА_5, є таким,
що пов'язаний із виробництвом, оскільки
він стався під час виконання останнім
своїх трудових обов'язків.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що судами правильно
встановлено обставини справи, судові
рішення ухвалено із додержанням норм
процесуального та матеріального права,
а тому підстав для їх зміни чи
скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Знам'янському
районі Кіровоградської області
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 23 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 10 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко