АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/8313/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2914/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.
Доповідач Дорош А. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Буленка О.О., Бондаревської
С.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційною
скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного
суду м. Полтави від 11 серпня 2014 року

по цивільній справі за позовом
Автогаражного кооперативу «Каштан-1» в
особі голови правління ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення членських
внесків та пені,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року Автогаражний
кооператив «Каштан-1» звернувся до суду
з позовом про стягнення з ОСОБА_2,
ОСОБА_3 членських внесків за 2013 рік в
розмірі 100 грн. та пеню в сумі 150 грн. з
кожного та 243,60 грн. судових витрат.

Рішенням Октябрського районного
суду м. Полтави від 11 серпня 2014 року
позов Автогаражного кооперативу
«Каштан-1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення членських внесків та пені
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь Автогаражного кооперативу
«Каштан-1» заборгованість по сплаті
членських внесків за 2013 рік в розмірі 100
грн. з кожного.

В задоволенні позовних вимог про
стягнення пені відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Автогаражного кооперативу «Каштан-1»
судовий збір в сумі 114 грн.70 коп.

В апеляційній скарзі відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 просять рішення суду
першої інстанції скасувати. Свої
доводи обгрунтовують тим, що судом
першої інстанції неповно з'ясовано
обставини, що мають істотне значення
для справи та невірно застосовано
норми матеріального та процесуального
права.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно п.1,2,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є неповне з»ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
що Автогаражний кооператив «Каштан-1» є
юридичною особою, що підтверджується
розпорядженням виконавчого комітету
Полтавської міської ради про державну
реєстрацію юридичної особи від 04.05.2002 р.
№ 645 (а.с.19).

Рішенням загальних зборів членів та
уповноважених АГК (протокол № 2 від
22.04.2011р.) затверджено розмір річного
членського внеску в сумі 100 грн. (а.с.9-11).

Відповідно до ч.2 ст. 40 Розділу VIII
статуту АГК конкретизовано, що кожен
член кооперативу зобов'язаний сплатити
в 1-му півріччі поточного року
членський внесок. За прострочення
платежу після 01.07. поточного року
нараховується пеня в розмірі 5% за кожен
банківський день, але не більше 30 днів.
Після спливу цього часу питання
стягнення заборгованості вирішується
в судовому порядку (а.с.8).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за 2013 рік не
сплатили членський внесок, а тому
заборгували колективу АГК «Каштан-1» по
100 грн.

Відповідно до ст. 20 Статуту
Автогаражного кооперативу «Каштан-1»
членами кооперативу є засновники, які
на час затвердження цього статуту не
припинили членство в кооперативі. Крім
того, членами кооперативу в подальшому
можуть бути громадяни України, які
досягли 18 річного віку, іноземці,
юридичні особи України прийняті у
члени Кооперативу відповідно до
статуту, згідно з вимогами статуту,
мають на праві власності гараж в
кооперативі та автотранспортний засіб,
а також внесли вступний та інші внески
і разові платежі у розмірах, визначених
рішенням загальних зборів членів
кооперативу, а також правлінням
кооперативу.

Членство ОСОБА_2 в АГК «Каштан-1»
підтверджується рішенням № 274 від
22.06.2010 р. виконавчого комітету
Октябрської районної у м. Полтаві ради,
яким їй оформлено право власності на
гараж № 157, ордером на гараж від 04.10.1999 р.
Крім того вступаючи в АГК «Каштан-1»,
ОСОБА_2 01.02.2000 р. ознайомилась із
Статутом колективу, здійснила сплату
вступного внеску в сумі 34 грн. та
протягом 2000-2009 р.р. сплачувала членські
внески, що підтверджується її
підписами.

ОСОБА_3 також сплачував членські
внески, але з 2010 р. припинив їх сплату.

Рішенням загальних зборів
Автогаражного кооперативу «Каштан-1»
від 22.04.2011 р. затверджено рішення
правління кооперативу від 02.12.2009 р. про
сплату річного внеску з 01 січня 2011 р. у
сумі 100 грн.

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив з того, що позов є доведеним та
підлягає задоволенню.

Проте, з таким висновком
місцевого суду погодитися не можна,
виходячи з наступного.

Ухвалюючи судове рішення про
задоволення позову, місцевий суд в його
основу поклав зміст ст. 20 Статуту
автогаражного кооперативу «Каштан-1»
та виходив з того, що відповідачі у
справі є членами кооперативу, однак, як
вбачається із матеріалів справи,
позивач не надав доказів того, що
відповідачі прийняті у члени
кооперативу, що тягне дотримання ними
статуту та рішень зборів. Посилання
представника позивача - голови
правління ОСОБА_1 на те, що він з 2008 р.
виконує обов»язки голови та йому не
передавалася попередня документація
кооперативу, тому він не може надати
докази щодо членства відповідачів, не
заслуговують на увагу.

Відповідачі заперечують своє
членство у кооперативі, відповідач
ОСОБА_2 надала колегії суддів
свідоцтво про право власності на гараж
на своє ім»я від 28.07.2010 р.

На а.с. 23 міститься відомість /без
назви та дати/, в якій відсутній підпис
ОСОБА_3 (№146) про сплату 40 грн. Сплату 34
грн. у 2000 р. відповідач ОСОБА_2 пояснила
як благодійний внесок, а не вступний,
дана відомість вказує про внесення
фізичними особами різних грошових сум
від 10 до 60 грн. Більше позивачем не
надано доказів про сплату ОСОБА_2
членських внесків.

Як вбачається із постанови про
закриття кримінального провадження
від 17.02.2014 р. за заявою Автогаражного
кооперативу «Каштан-1» щодо несплати
внесків членами кооперативу, в ході
досудового слідства встановлено, що гр.
ОСОБА_3 ніколи в кооперативі не
перебував (а.с. 37).

Матеріали справи містять
квитанції до прибуткового касового
ордера про сплату ОСОБА_3 річних
внесків (а.с.33-35), надані позивачем,
проте відсутні відомості з його
підписом про внесення цих сум.
Відповідач заперечує сплату цих
внесків, ці квитанції повинні
знаходитися не у позивача, а у
відповідача як доказ сплати внесків.
Наявність квитанцій про сплату
відповідачем ОСОБА_3 членських внесків
за попередні роки не доводить факт
прийняття останнього у члени
кооперативу. Нналежними та допустимими
доказами прийняття відповідачів у
члени коопертиву є їх заяви та
протоколи загальних зборів з цього
питання, які позивачем не надані.

Згідно ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.. 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1ст. 58, 59 ЦПК України належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.

Згідно ч.3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв»язок
доказів у їх сукупності.

Виходячи, з вищевказаних
процесуальних норм, позивач не надав
доказів на підтвердження позовних
вимог.

Виходячи з того, що у даній цивільній
справі предметом спору є несплата
відповідачами членських внесків за 2013
р., тобто за новий період, сторонами
надані нові докази на підтвердження
своїх вимог та заперечень, які не були
предметом дослідження при розгляді
попередніх цивільних справ, то колегія
суддів не вбачає підстав для
застосування вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК
України.

Колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції в
частині стягнення членських внесків
та судових витрат підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення в цій
частині позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.
1,2,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та
ОСОБА_2

задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 11 серпня 2014 року в частині
стягнення заборгованості по сплаті
членських внесків та судового збору -
скасувати та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

У задоволенні позову
Автогаражного кооперативу «Каштан-1» в
особі голови правління ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення членських
внесків - відмовити.

В іншій частині рішення
місцевого суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

С У Д Д І :