Справа № 496/1550/14-ц
Провадження 2/496/1001/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 вересня 2014 року Біляївський районний
суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

при секретарі - Величко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Біляївка Одеської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики - ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом, в якому просить стягнути з
відповідача на його користь суму
основного боргу у розмірі 15181,44 грн. та
судові витрати по справі. В
обґрунтування вимог посилається на те,
14 березня 2014 року між позивачем та
відповідачем був укладений договір
позики, згідно якого позивач надав
відповідачу грошові кошти в розмірі
15818,44 грн., що еквівалентно 1598 доларів
США зі строком повернення 21 березня 2014
року. До теперішнього часу відповідач
вказаний борг позивачу не повернув, що
його змусило звернутися до суду з
вказаним позовом.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, але надав заяву
про розгляд справи без його участі та
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі, та не заперечував проти
постановлення заочного рішення по
справі (а.с. 26).

Відповідач, який належним чином був
повідомлений про день, час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, з невідомих суду причин, та
від нього не надійшло повідомлення про
причини неявки (а.с. 23,29).

Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

У зв'язку з неявкою відповідача без
поважних причин, враховуючи згоду
представника позивача на ухвалення
заочного рішення, судом ухвалено
рішення про заочний розгляд справи.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши докази по справі суд вважає,
що позовні вимоги обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 14 березня 2014 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики
б/н (а.с. 5-6). Відповідно до умов
вказаного договору ОСОБА_1 передав
ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 15181,44
грн., що еквівалентно 1598 доларів США, а
ОСОБА_2 зобов'язався повернути
зазначені кошти у строк до 21 березня 2014
року.

ОСОБА_2 14 березня 2014 року отримав
зазначені вище кошти відповідно до
договору позики, що підтверджується
розпискою про отримання позики (а.с. 7),
відповідачем кошти не повернуті
позивачу.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей.

Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір
позики укладається в письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України,
передбачено, що на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Відповідно до ст.533 ЦК України
грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях. Якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.
Використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати (а.с. 4).

Керуючись ст. ст. 533, 1047, 1049, ст.ст. 61,
88, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, паспорт
серії НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ІПН
НОМЕР_2) суму основного боргу за
договором позики у розмірі 15181,44
(п'ятнадцять тисяч сто вісімдесят одна
гривня сорок чотири копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, паспорт
серії НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ІПН
НОМЕР_2), судовий збір в розмірі 243,60
гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Біляївський районний суд
Одеської області протягом 10 днів з дня
його проголошення, а особам, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час його
проголошення, - протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Суддя Галич
О.П.

30.09.2014