У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Кадєтова О.В.,
розглянувши касаційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 19 червня
2014 року та ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18 серпня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Інтеркорн», третя особа - директор
товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Інтеркорн» Вдовиченко Олександр
Григорович, про стягнення середньої
заробітної плати за час затримки
розрахунку, індексації грошових
доходів, компенсації втрати частини
доходів у зв'язку із порушенням строків
її виплати, відшкодування моральної
шкоди,

в с т а н о в и в :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ТОВ
«Торговий дім «Інтеркорн» про
стягнення середньої заробітної плати
за час затримки розрахунку, індексації
грошових доходів, компенсації втрати
частини доходів у зв'язку із порушенням
строків її виплати, відшкодування
моральної шкоди, посилаючись на те, що
рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 22 травня 2013 року
стягнуто з ТОВ «Торговий дім
«Інтеркорн» на її користь: 14 063,40 грн за
затримку розрахунку при звільненні з
роботи за період з 16 травня 2012 року по 17
серпня 2012 року; 1 000,00 грн у рахунок
відшкодування моральної шкоди; 131,92 грн
у якості компенсації транспортних
витрат. Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 грудня
2013 року зазначене рішення суду першої
інстанції скасовано в частині відмови
у позові про стягнення компенсації
втрати частини заробітної плати та
змінено в частині розміру морального
шкоди, а саме: стягнуто з товариства на
користь позивача 1 019,97 грн компенсації
втрати частини заробітної плати та 200
грн на відшкодування моральної шкоди.
Таким чином, загальна сума, яку
відповідач повинен був сплатити
позивачу становила 15 415,29 грн. 10 січня 2014
року відповідач розрахувався з
позивачем, перевівши грошові кошти на
її картковий рахунок. Проте, банком з
вказаної суми була стягнута комісія в
розмірі 77,08 грн, а тому ОСОБА_2 вважала,
що відповідачем не в повному обсязі
було виконано рішення судів та просила
стягнути з відповідача з урахуванням
уточнених позовних вимог наступні
суми: за невиплату в день звільнення 08
лютого 2011 року компенсацію втрати
частини заробітної плати в сумі 1 019,97
грн; середній заробіток за час затримки
розрахунку із звільненим працівником,
скоригованої на коефіцієнт підвищення
заробітної плати за посадою «менеджер
зі збуту продукції» за період з 09
лютого 2011 року до 10 січня 2014 року
(включно) в сумі 175 288,27 грн; індексацію
грошових доходів щодо нарахованого
середнього заробітку за час затримки
розрахунку із звільненим працівником,
скоригованого на коефіцієнт
підвищення заробітної плати, за період
з 09 лютого 2011 року до 10 січня 2014 року
(включно в сумі 1 341,52 грн; компенсацію
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати щодо
невиплачених нарахованого середнього
заробітку за час затримки розрахунку
із звільненим працівником,
скоригованого на коефіцієнт
підвищення заробітної плати, та
індексації грошових доходів за період
затримки виплати з 09 лютого 2011 року до
дня ухвалення рішення суду в сумі 5 103,18
грн; проценти за користування
грошовими коштами, які безпідставно
зберігалися в ТОВ «Торговий дім
«Інтеркорн» в запальному розмірі 53 356,48
грн; майнову шкоду (упущену вигоду) в
розмірі частки доходу, який
приходиться на грошові кошти, що
зазначені в попередньому пункті, і який
отримало товариство в результаті
господарської діяльності за період
користування грошовими кошами;
моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн;
покласти обов'язок сплатити комісію,
визнати структуру заробітної плати
незаконною, визнати наказ про оплату
праці в частині порядку визначення
посадового окладу та штатних розкладів
в частині розміру посадового окладу за
посадою незаконним і недійсним,
визнати посадовий оклад за посадою в
розмірі питомої ваги основної
заробітної плати в середній заробітній
платі згідно мінімально гарантованих
галузевою угодою; визнати незаконними
і недійсними перше речення пункту 2.1,
другий абзац першого речення пункту
2.4.1, Додаток № 1 наказу ТОВ «Торговий
дім «Інтеркорн» № 060605-п/9 від 05 червня
2006 року «Про оплату праці в ТОВ
«Торговий дім «Інтеркорн», у яких
викладено порядок визначення
посадового окладу в товаристві;
визнати незаконною структуру
заробітної плати, а саме: незаконними і
недійсними штатні розклади в частині
розміру посадового окладу за посадою
«менеджер» за період з жовтня 2007 року
до жовтня 2009 року включно та за посадою
«менеджер зі збуту» за період з
листопада 2009 року до січня 2014 року
включно, як такі, що не відповідають
розміру питомої ваги основної
заробітної плати в середній заробітній
платі, який встановлено галузевою
угодою, як мінімальна гарантія в оплаті
праці; змінити структуру заробітної
плати, а саме: визнати розміри
посадових окладів за посадою
«менеджер», «менеджер зі збуту» на
рівні, який дорівнює розміру питомої
ваги основної заробітної плати в
середній заробітній платі за цими
посадами, встановленого галузевою
угодою як мінімальна гарантія в оплаті
праці, з одночасним зменшенням премій
за посадою на суму підвищень посадових
окладів в кожному із місяців періоду з
жовтня 2007 року до січня 2014 року включно.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 19 червня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 18 серпня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує
питання про скасування судових рішень
судів попередніх інстанцій з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції, мотивуючи свої вимоги
порушенням судами попередніх
інстанцій норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Разом з тим, заявник подала касаційну
скаргу з пропуском строку на касаційне
оскарження, встановленого чинним
законодавством, проте у касаційній
скарзі ним заявлено клопотання про
поновлення цього строку з посиланням
на те, що строк пропущено з поважних
причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України, у
разі пропущення строку на касаційне
оскарження, з причин, визнаних
поважними, суддя касаційної інстанції
за заявою особи, яка подала касаційну
скаргу, може поновити цей строк.

Наведені у клопотанні доводи свідчать
про поважність причин пропуску
процесуального строку на касаційне
оскарження.

За таких обставин клопотання про
поновлення строку на касаційне
оскарження судового рішення
апеляційного суду слід задовольнити.

Проте, у відкритті касаційного
провадження у справі слід відмовити з
таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження у
справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановленні в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив
того, що відповідачем у повному обсязі
виконано судові рішення від 22 травня 2013
року та від 24 грудня 2013 року, а
недоотримана позивачем сума 77,08 грн є
стягнутою банком комісією за
поповнення належної позивачу картки.

Доводи касаційної скарги та зміст
судових рішень попередніх інстанцій не
дають підстав для висновку, що судами
першої та апеляційної інстанції при
розгляді справи допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування
рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне
оскарження ухвали Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18 серпня
2014 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Інтеркорн», третя особа - директор
товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Інтеркорн» Вдовиченко Олександр
Григорович, про стягнення середньої
заробітної плати за час затримки
розрахунку, індексації грошових
доходів, компенсації втрати частини
доходів у зв'язку із порушенням строків
її виплати, відшкодування моральної
шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В.
Кадєтова