У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2014 року
м. Ужгород

Судова колегія палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої - судді
Кожух О.А.

суддів - Кондора
Р.Ю., Чужі Ю.Г.

при секретарі -
Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Свалявського районного суду
від 28 липня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ «ВіЕс Банк» про визнання
кредитного договору та додатків до
нього недійсними,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року позивач звернувся до
суду із позовом та, збільшивши в
подальшому свої позовні вимоги, просив
визнати недійсними:

- Кредитний договір №KF 41279,
укладений між ним та ВАТ «Електрон
Банк» 28 листопада 2007 року;

- Додаткову угоду до Кредитного
договору від 25 березня 2009 року ;

- Додаток до кредитного договору
від 06.09.2008;

- Договір поруки від 28 листопада 2007
року;

- Додаткову угоду до договору
поруки від 25 березня 2009 року;

- Додаткову угоду до договору
поруки від 06 серпня 2013 року;

- Іпотечний договір від 29
листопада 2007 року.

Позов мотивовано тим, що згідно
кредитного договору, укладеного між
позивачем та ВАТ «Електрон Банк» 28
листопада 2007 року, позивач позичив 20000
доларів США по 5 грн. за 1 долар США, що
складало 100000 грн., під 12 % річних. В
порушення Закону України «Про захист
прав споживачів» позивача змусили
укласти додаткові угоди до Кредитного
договору, договір поруки та додаткові
угоди до нього, а також іпотечний
договір, які позивач вважає недійсними
на підставі ст. 1051 ЦК України, оскільки
грошові кошти не були отримані від
позикодавця. На погашення кредиту
позивачем було сплачено 180000 грн., а тому
він вважає кредит погашеним. Проте
згідно довідки відповідача
заборгованість позивача становить 9023,97
доларів США, що порушує його права як
споживача. Зазначаючи, що, відповідно
до ст. 192 ЦК України, законним платіжним
засобом, обов'язковим для приймання на
території України, є грошова одиниця
України - гривня, та посилаючись на
положення ст. ст. 215-220, 229, 230, 233, 1051 ЦК
України, просив задовольнити позов.

Рішенням Свалявського районного
суду від 28 липня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

Позивачем подано апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити.
Вважає, що судом неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію
позивача та його представника,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
вимог позову та доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до таких
висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 28 листопада 2007 року
між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір, за яким
позивач отримав 20000 доларів США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12,5% річних з
кінцевим терміном повернення не
пізніше 27 листопада 2017 року - для
ремонту житлового будинку у АДРЕСА_1
(а.с.3-5). Такі кошти позивачем були
отримані(а.с.84).

В забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором 28 листопада 2007
року між ВАТ «Електрон Банк», ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було укладено договір поруки
(а.с.96) та 29 листопада 2007 року між
позивачем та ВАТ «Електрон Банк» було
укладено Іпотечний договір (а.с.81-83).

В подальшому правонаступником ВАТ
«Електрон Банк» були ПАТ «Фольксбанк»,
а потім - ПАТ «ВіЕсБанк» (а.с.48-50).

Через невиконання умов Кредитного
договору між кредитодавцем та
позивачем укладались додаткові угоди
до кредитного договору щодо зміни
відсоткової ставки та порядку
погашення кредиту (а.с. 70-73, 87, 97-104).

Жодних доказів обману зі сторони Банку
або наявність тяжких обставин для
позивача, які існували при укладенні
Кредитного договору та інших
договорів, а також додаткових угод до
Кредитного договору позивачем надано
не було.

Надання (отримання) споживчих кредитів
в іноземній валюті на території
України було заборонено Законом
України від 22.09.2011 р. N 3795-VI «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо врегулювання відносин між
кредиторами та споживачами фінансових
послуг».

Зростання курсу долару США - валюти
кредиту, за загальним правилом, саме по
собі не є підставою для визнання
недійсними Кредитного договору. Діючим
законодавством не передбачений
стабільний курс іноземних валют до
національної валюти - гривні. У
позичальника існувала можливість
передбачити в момент укладення
договору зміни курсу гривні у
відношенні до інших валют виходячи з
динаміки зміни курсів валют з моменту
введення в обіг національної валюти -
гривні та її девальвації. І, як
правомірно зазначено судом першої
інстанції, позичальника було
попереджено, що валютні ризики під час
виконання зобов'язань за кредитним
договором несе Позичальник (п.
8.5.Кредитного договору).

Тому підстав визнавати недійсним
кредитний договір, укладений у доларах
США у 2007 році, через надання кредиту в
іноземній валюті, а також визнання
недійними додаткових угод до
Кредитного договору та Договору поруки
і Іпотечного договору - немає.

Судом першої інстанції обставини
справи встановлені повно й правильно,
рішення суду ухвалене з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для скасування рішення
- немає. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313,
п.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Свалявського районного суду
від 28 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуюча

Судді: