Провадження № 2/127/4230/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вінниці
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду
з позовом до ОСОБА_1, який мотивовано
тим, що 29 жовтня 2011 року між сторонами
укладений договір б/н, відповідно до
якого відповідач отримав кредит у
розмірі 8000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 30,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Відповідач своїм підписом
в заяві підтвердив, що Умови надання
банківських послуг, Правила
користування платіжною карткою та
Тарифи банку складають між ними
договір. Позичальник зобов'язувався
погашати заборгованість за кредитом,
відсотками за його використання, з
перевитрат платіжного ліміту, а також
оплачувати комісії на умовах,
передбачених договором. Відповідач
свої зобов'язання не виконав, внаслідок
чого виникла заборгованість, яка
станом на 30 квітня 2014 року становить 13
493,30 грн., з яких: 7059,71грн. -
заборгованість за кредитом, 4141,46 грн. -
заборгованість по процентах за
користування кредитом, 1173,40 грн. -
заборгованість по комісії, а також
штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та
правил надання банківських послуг: 500,00
грн. - штраф (фіксована частина), 618,73 грн.
- штраф (процентна складова). За таких
обставин, позивач просить стягнути з
відповідача заборгованість за
договором та судові витрати.

Представник позивача в судовому
засідання позов підтримав на
підставах, викладених в позовній заяві,
просив його задовольнити. При цьому
відмічав, що картка діє до травня 2015
року, позичальник користувався
коштами, про що свідчить виписка по
його рахунку, а заперечення
відповідача є необґрунтованими.

Відповідач в одному із судових
засідань заперечував щодо задоволення
позову, надавши письмові заперечення
(а.с.93). При цьому вказував, що він картку
не активовував, сума заборгованості є
необґрунтована, строк позовної
давності щодо стягнення пені, штрафу та
відсотків сплив, тому просив в позові
відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази у їх сукупності, суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлені наступні фактичні
обставини справи та правовідносини,
які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 527,
530, 536, 546, 549, 551, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1050,
1054,1055,1066,1069 ЦК України.

Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором,
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Кредитний
договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України, за
договором банківського рахунку банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
грошові кошти, що йому надходять,
виконувати розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Згідно ст. 1069 ЦК України, якщо
відповідно до договору банківського
рахунку банк здійснює платежі з
рахунка клієнта, незважаючи на
відсутність на ньому грошових коштів
(кредитування рахунка), банк вважається
таким, що надав клієнтові кредит на
відповідну суму від дня здійснення
цього платежу. Права та обов'язки
сторін пов'язані з кредитуванням
рахунку, визначаються положеннями про
позику та кредит, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2011 року
між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був
укладений договір № б/н, який
складається з заяви і Умов та Правил
надання банківських послуг, а також
Тарифів. Підписавши зазначену заяву,
відповідач погодився з тим, що заява
разом із Умовами та Правилами надання
банківських послуг, а також Тарифами
становить Договір про надання
банківських послуг. Вказані письмові
документи містять усі істотні умови
договору про надання фінансових
послуг, а тому в силу положень ст. 638 ЦК
України даний договір є укладеним.

Відповідно до умов договору
відповідачу було відкрито картковий
рахунок, видано платіжну картку зі
строком дії до травня 2015 року та надано
можливість користуватись кредитними
коштами з лімітом в розмірі 8000,00 грн. зі
сплатою 30 % річних на суму залишку
заборгованості. Відповідач
користувався коштами, про що свідчить
виписка по особовому рахунку. Суд не
бере до уваги заперечення відповідача
про відсутність доказів щодо надання
йому коштів, оскільки виписка по його
особовому рахунку та зафіксовані в ній
операції спростовують такі твердження.
Виходячи з положень Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за №168/04, Положення про
організацію операційної діяльності в
банках України, затвердженого
постановою НБУ від 18.06.2003 року №254,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 08.07.2003 року за №559/780,
даний доказ є належним та допустимим
доказом отримання коштів.

Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5., 2.1.1.5.6.Умов і
Правил надання банківських послуг, які
є невід'ємною частиною кредитного
договору, клієнт зобов'язаний погашати
заборгованість по кредиту, процентам
за користування ним, з перевитрат
платіжного ліміту, а також сплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
договором. У випадку невиконання
обов'язків за договором, на вимогу
банку виконати зобов'язання по
поверненню кредиту (в тому числі
простроченого кредиту і овердрафту),
виплатити винагороди банку.

Позичальник свої зобов'язання не
виконав та відповідно до розрахунку,
наданого позивачем, має
заборгованість, яка станом на 30 квітня
2014 року становить 13493,30 грн., з яких: 7059,71
грн. - заборгованість за кредитом, 4141,46
грн. - заборгованість по процентах за
користування кредитом, 1173,40 грн. -
заборгованість по комісії, а також
штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та
правил надання банківських послуг: 500,00
грн. - штраф (фіксована частина), 618,73 грн.
- штраф (процентна складова).

Разом з тим, відповідно до п. 3.6
постанови Правління НБУ «Про
затвердження Правил надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту» від 10.05.2007 року № 168,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 25 травня 2007 року за № 541/13808,
банки не мають права встановлювати
платежі, які споживач має сплатити на
користь банку за дії, які банк здійснює
на власну користь (ведення справи,
договору, облік заборгованості
споживача тощо), або за дії, які
споживач здійснює на користь банку
(прийняття платежу від споживача тощо)
або що їх вчиняє банк або споживач з
метою встановлення, зміни або
припинення правовідносин (укладення
кредитного договору, унесення до нього
змін, прийняття повідомлення споживача
про відкликання згоди на укладення
кредитного договору тощо), а тому
позовні вимоги в частині стягнення
заборгованості з комісії за
користування кредитом в розмірі 1173,40
грн. задоволенню не підлягають.

При цьому, з матеріалів справи не
вбачається, що призначення комісії ( за
вчинення дій) відмінне від дій,
вказаних у п. 3.6 постанови Правління НБУ
«Про затвердження Правил надання
банками України інформації споживачу
про умови кредитування та сукупну
вартість кредиту» від 10.05.2007 року № 168,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 25 травня 2007 року за № 541/13808.

Згідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання
банківських послуг, при порушенні
Клієнтом строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених даним Договором, більше
ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний
сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. +
5% від суми заборгованості по
кредитному ліміту з урахуванням
нарахованих та прострочених процентів
та комісій.

Суд враховує, що відповідно до положень
ЦК України, штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання і не може визначатися в
твердому вибірковому розмірі.
Натомість, позивач просить стягнути з
відповідача штраф, який складається з
фіксованої частини в розмірі 500,00 грн.,
що суперечить положенню ч.2 ст. 549 ЦК
України, тому позов в цій частині
задоволенню не підлягає. Щодо
відсоткової частини штрафу, то
враховуючи те, що розмір
заборгованості, як встановлено,
становить 11 201,17 грн. (7059,71 грн. -
заборгованість за кредитом + 4141,46 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом), то штраф
становить 560,06 грн. (5% від суми
заборгованості).

Враховуючи вищевикладене, позов
підлягає частковому задоволенню.

При цьому посилання відповідача на
невідповідність оформлення
розрахунку, сплату пені є надуманими та
такими, що не відповідають фактичним
обставинам справи.

Щодо посилання відповідача на сплив
строку позовної давності щодо
стягнення штрафу, то суд враховує, що
положеннями договору вказаний штраф
передбачений за порушення клієнтом
строків платежів по будь-яким з
грошових зобов'язань, передбачених
договором, а зважаючи, що строк дії
картки не закінчився, а відповідач
зобов'язувався щомісячно вносити
платежі, суд не знаходить підстав для
застосування строку позовної давності.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 526, 530, 536, 546, 549, 551, 610-611, 625, 629, 1049, 1050,
1054, 1066, 1069 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215,
218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ПАТ КБ «Приватбанк» (49094,
м.Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, , рахунок
№3111 (для заборгованості), рахунок
№ 0001 (для відшкодування судових
витрат, МФО 305299), заборгованість за
кредитним договором б/н від 29.10.2011 року
в розмірі 11 761,23 грн. (одинадцять тисяч
сімсот шістдесят одна гривня 23 коп.), з
яких: заборгованість за кредитом - 7059,71
грн., заборгованість по процентам за
користування кредитом - 4141,46 грн., штраф
- 560,06 грн., а також судовий збір в
розмірі 243,60 грн.

В решті вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
термін з дня його проголошення.

Суддя: