Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Федисько К. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду №5 м.Біла Церква,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Олійниково-Слобідської сільської ради
Білоцерківського району про визнання
права на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з
названим позовом, посилаючись на те, що
вона являється спадкоємцем за
заповітом після смерті свого чоловіка
ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і після
його смерті залишилося спадкове майно,
що складається з земельних ділянок в
АДРЕСА_1, на які спадкодавець мав
державні акти, які не пройшли державну
реєстрацію, а тому позивачу було
відмовлено в оформленні спадкових прав
на вказані земельні ділянки. Позивач
просить суд визнати за нею право
власності в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_2 на земельні ділянки
розміром 0,2537 га і 0,2295 га , які
розташовані в АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач
підтримала заявлений позов.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи були повідомлені
належно, подали суду заяву де просять
розглядати без участі представника
відповідача, позов визнають.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення.

В судовому засіданні
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_2 . Дане підтверджується копією
свідоцтва про смерть, Серія НОМЕР_1
(а.с.3).

Встановлено, що позивач ОСОБА_1
являється спадкоємцем після смерті
ОСОБА_2 за заповітом, посвідченим
Білоцерківською районною державною
нотаріальною конторою 04.11.2003 року (а.с.6)

Судом, також, встановлено, що
після смерті ОСОБА_2 залишилося
спадкове майно у вигляді житлового
будинку та двох земельних ділянок з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування жилого будинку і для
ведення особистого селянського
господарства за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні
встановлено, що позивач в установлений
законом строк прийняла спадщину,
шляхом подачі заяви до нотаріальної
контори про прийняття спадщини. Щодо
житлового будинку, нотаріус не подав
заперечень та йде підготовка до видачі
позивачу свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на житловий
будинок по АДРЕСА_1. А, щодо земельних
ділянок за цією ж адресою, то
відповідно до постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 16.04.2014
року, державний нотаріус Узинської
державної міської нотаріальної
контори відмовила спадкоємцю ОСОБА_1 у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на земельні ділянки
площею 0,2295 га та 0,2537 га, через
недійсність актів на право власності
на земельні ділянки, які не пройшли
відповідну реєстрацію в Книзі
реєстрації державних актів на право
власності на землю (а.с.4).

Відповідно до ст. 1268 ЦК
України спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її.

Згідно ст.1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов"язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). При цьому,
відповідно до ст.1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов"язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинились внаслідок його смерті.

З державних актів, копії яких
приєднані до матеріалів справи,
вбачається, що земельні ділянки:
площею 0,2295 га з цільовим призначенням
для ведення особистого селянського
господарства і земельна ділянка
площею 0,2537 з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, які розташовані в АДРЕСА_1, -
мають кадастрові номери, але не
зареєстровані в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі. Дане
підтверджується копіями двох
Державних актів на право власності на
земельну ділянку Серії ЯГ 194738, Серії ЯГ
№ 194737 (а.с.7,8).

Встановленим є те, що
зазначені земельні ділянки ОСОБА_2
отримав у власність на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом ВАС № 811766 від 05.02.2003 року.

За ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно зі ст.131 ЗК України
громадяни та юридичні особи України, а
також територіальні громади та держава
мають право набувати у власність
земельні ділянки на підставі міни,
ренти, дарування, успадкування та інших
цивільно-правових угод.

Відповідно до ст.1225 ЦК
України право власності на земельну
ділянку переходить до спадкоємців на
загальних підставах, із збереженням її
цільового призначення.

Як роз'яснено в п.10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у
справах про спадкування», право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування /зі
збереженням її цільового призначення/
при підтвердженні цього права
спадкодавця державним актом на право
власності на землю або іншим
правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.125 ЗК України
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.126 ЗК України
право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених ч.2 цієї статті.

А за ч.2 ст.126 ЗК України, право
власності на земельну ділянку, набуту у
власність із земель приватної
власності без зміни її меж, цільового
призначення, посвідчується:
цивільно-правовою угодою щодо
відчуження земельної ділянки;
свідоцтвом про право на спадщину.

І як було зазначено вище,
ОСОБА_2 в свій час набув у власність
земельні ділянки на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК
України незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Так, відповідно до ст. 1299 ЦК
України право власності на нерухоме
майно виникає у спадкоємця з моменту
реєстрації цього майна. Так ж норма
міститься в ст. 125 ЗК України. Проте
нормами цієї статті, так само як й
іншими нормами цивільного права, не
визначено правових наслідків
недотримання такого обов'язку у виді
втрати права на спадщину.

Дійсно, спадкодавець не
здійснив за життя державної реєстрації
свого права власності на вказані
земельні ділянки, але дане не може бути
підставою для втрати його спадкоємцем
права на спадщину.

Відповідно до п.23 наведеної
вище в рішенні Постанови Пленуму
Верховного Суду України, у разі відмови
нотаріуса в оформленні права на
спадщину особа може звернутися до суду
за правилами позовного провадження.

Таким чином, вимоги позивача
про визнання за нею права власності на
зазначені вище земельні ділянки, право
власності на які посвідчені Державними
актами Серії ЯГ 194738, Серії ЯГ № 194737, в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_2, суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

На підставі викладеного
та керуючись ст.ст.328, 1216, 1217, 1218, 1225,1268,1299
ЦК України, ст.ст. 125,126, 131 ЗК України,
Постановою Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року
за № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування», ст.ст.10, 60, 79, 88, 209, 212-215
ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності, в порядку спадкування за
заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_2, на земельну ділянку площею 0,2537
га з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, що знаходиться за адресою :
АДРЕСА_1, право власності було
посвідчено Державним актом, Серії ЯГ №
194737 та земельну ділянку площею 0,2295 га з
цільовим призначенням для ведення
особистого селянського господарства,
що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1,
право власності було посвідчено
Державним актом, Серії ЯГ № 194738.

Рішення суду може бути
оскаржене до Апеляційного суду
Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня його проголошення .

Суддя О. Я. Ярмола