Справа №642/7758/14ц
Провадження №4с/462/32/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2014 р. Ленінський
районний суд м. Харкова

у складі:

головуючого Лазарєва А.В.,

секретаря Клименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ленінського
районного суду м. Харкова
скаргу ОСОБА_1, зацікавлена особа:
головний державний виконавець
Московського відділу Харківського
міського управління юстиції Баранова
Вікторія Володимирівна про визнання
неправомірної бездіяльності та
зобов»язання виконання певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2014 р. до Ленінського
районного суду м. Харкова звернувся
ОСОБА_1 зі скаргою, в якій просив:
визнати неправомірною бездіяльність
головного державного виконавця
Московського відділу Державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції Баранової
В.В.; зобов»язати Баранову В.В.
скасувати всі заходи примусового
виконання рішення Третейського суду
від 21.08.2008 р. за виконавчим листом
№7-ц/15-08 про стягнення з нього боргу в
сумі 16880 гр. 79 коп. на користь ОСОБА_3;
зобов»язати скасувати тимчасову
заборону щодо виїзду за територіальний
кордон України без вилучення
закордонного паспорту; направити копію
постанови про закінчення виконавчого
провадження до адміністрації
Державної прикордонної служби України
для своєчасного зняття його з контролю.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що
31 липня 2014 р. головним державним
виконавцем Барановою В.В. було винесено
постанову про повернення виконавчого
документу стягувачу на підставі п.2 ч.1
ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» у
зв»язку з відсутністю у нього, ОСОБА_1,
майна, на яке може бути звернене
стягнення.

У судовому засіданні заявник свої
вимоги підтримав і дав пояснення
аналогічні викладеним у його скарзі
обставинам. Під час судових дебатів
просив скасувати всі інші заходи
примусового виконання рішення
Третейського суду від 21 серпня 2008 р..

Зацікавлена особа проти
задоволення скарги заперечувала,
посилаючись на те, що заявник свій борг
за виконавчим листом не виплатив.
Виконавчий лист був повернутий
стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону
України «Про виконавче провадження», а
тому не було законних підстав для
скасування заходів примусового
виконання рішення Третейського суду
від 21.08.2008 р., зокрема, тимчасової
заборони ОСОБА_1 щодо виїзду за
територіальний кордон України без
вилучення закордонного паспорту. Крім
цього, ухвалою суду ОСОБА_1 заборонено
виїжджати за кордон без вилучення в
нього закордонного паспорту до повного
виконання рішення Третейського суду
про стягнення з нього на користь ОСОБА_3
грошових коштів в сумі 16880 гр. 79
коп..

Вислухавши сторони у справі,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що у задоволенні скарги
необхідно відмовити з наступних
підстав.

Згідно ст.383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вбачають, що рішенням, дією чи
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до ЦПК України, порушено їх
права чи свободи.

Рішенням Третейського суду при
Асоціації «Економіко - правова група
«Інюстпром» від 21 серпня 2008 р. з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_3 були стягненні
грошові кошти в сумі 16880 гр. 79 коп..

Ухвалою Ленінського районного суду
м. Харкова від 8 жовтня 2008 р. була
задоволена заява фізичної особи
підприємця ОСОБА_3 та виданий
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1
на користь ФОП ОСОБА_3 грошової суми 16880
гр. 79 коп. за вказаним вище рішенням
Третейського суду по справі №7-Ц/15-08 за
позовом ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
стягнення оплати вартості послуг за
договором про надання послуг / а. с. 6/.

Зазначений виконавчий лист був
виданий стягувачеві ФОП ОСОБА_3 8 жовтня
2008 р., після чого направлений ВДВС для
виконання / а. с. 5/.

24 липня 2014 р. головний виконавець
Московського ВДВС ХМУЮ Баранова В.В.
винесла постанову про відкриття
виконавчого провадження.

31 липня 2014 р. нею була винесена
постанова, якою на підставі ст. ст. 47 ч.1
п.2, 50 Закону України «Про виконавче
провадження» у зв»язку з відсутністю у
боржника майна, на яке може бути
звернено стягнення, виконавчий лист
був направлений стягувачу.

Заявник вважає, що даною постановою
від 31 липня 2014 р. виконавче провадження
стосовно нього було закінчено, а тому
повинні бути скасовані: арешт
накладений на майно боржника; інші
вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, у тому
числі тимчасова заборона на його виїзд
за територіальний кордон України без
вилучення закордонного паспорту.

Суд вважає доводами заявника
необґрунтованими з наступних підстав.

Порядок закінчення виконавчого
провадження визначений ст.49 Закону
України «Про виконавче провадження»,
згідно якої виконавче провадження
підлягає закінченню у разі: 1) визнання
судом відмови стягувача від
примусового виконання рішення суду; 2)
визнання судом мирової угоди між
стягувачем і боржником; 3) смерті або
оголошення померлим стягувача чи
боржника; 4) скасування рішення суду або
іншого органу на підставі якого
виданий виконавчий документ;5)
письмової відмови стягувача від
одержання предметів, вилучених у
боржника під час виконання рішення
суду; 6) закінчення строку,
передбаченого законом для
відповідного виду стягнення; 7)
передачі виконавчого документа
ліквідаційній комісії у разі
ліквідації боржника - юридичної особи;
8) фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом; 9) повернення виконавчого
документа без виконання на вимогу суду
або іншого органу, який видав
виконавчий документ; 10) направлення
виконавчого документа за належністю до
іншого відділу ДВС; 11/ повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу, який його видав, у
випадку, передбаченому ч.3 ст.75 цього
Закону; 12/ якщо рішення фактично
виконано під час виконання рішення
Європейського суду з прав людини; 13)
непред»явлення виконавчого листа за
відновленим виконавчим провадженням у
строки, визначені ст.51 цього Закону.

Із матеріалів справи видно, що
виконавче провадження стосовно
заявника не закінчено, а був лише
повернутий виконавчий лист
стягувачеві відповідно до п.2 ч.1 ст.47
Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки у боржника
ОСОБА_1 на той час було відсутнє майно,
на яке може бути звернуто стягнення, а
здійснені державним виконавцем
відповідно цього Закону заходи щодо
розшуку такого майна виявилися
безрезультатними.

До цього ухвалою Київського
районного суду м. Харкова від 20 травня
2011 р. за поданням державного виконавця
Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_4, в
провадженні якого в той час
знаходилося виконавче провадження про
стягнення боргу з ОСОБА_1, було
тимчасово боржнику ОСОБА_1 виїжджати
за кордон України без вилученого в
нього закордонного паспорту, до
повного виконання рішення
Третейського суду при Асоціації
«Економіко правова група «Інюстпром»
від 21 серпня 2008 р. про стягнення з нього.
на користь ОСОБА_3 грошових коштів у
розмірі 16880 гр. 79 коп..

Дана ухвала суду набрала законної
сили і діє у теперішній час.

На підставі викладеного суд
відмовляє у задоволенні скарги ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 386, 387 ЦПК України,
ст. ст. 47, 49, 50 Закону України «Про
виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1
відмовити..

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Харківської області
через Ленінський районний суд м.
Харкова протягом 5 днів з дня її
проголошення.

Особи, які брали участь в
розгляді справи, але не були присутніми
під час проголошення ухвали, можуть
оскаржити ухвалу протягом 5 днів з дня
отримання її копії.

Суддя
А.В. Лазарєв