Справа № 477/1791/14-ц
Провадження № 2/477/945/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року Жовтневий районний
суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання -
Федоровській Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Універсальна
товарна біржа "Ріко-Альянс" про
визнання дійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2014 року ОСОБА_1 звернулася
до суду із вказаною позовною заявою, в
якій просить визнати дійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна, а
саме: квартири АДРЕСА_1, зареєстрований
товарною біржею "Ріко-Альянс" 16.03.2000
року за № 64.

В обґрунтування позову вказує, що
договір було укладено в простій
письмовій формі, зареєстровано на
Товарній біржі Ріко-Альянс" відповідно
до ЗУ «Про товарні біржі», проте
нотаріально не посвідчувався, так як зі
змісту договору та ст. 15 вказаного
Закону слідувало, що не потребують
нотаріального посвідчення договори, що
зареєстровані товарною біржею. Умови
цього договору сторонами було
виконано, вона передала кошти за
придбане майно в повному обсязі, а
відповідачка звільнила будинок від
свого майна.

З укладенням вказаного договору та
його виконанням, позивачка вважає, що
набула право власності на вищевказане
майно, однак через невиконання вимог
закону щодо нотаріального посвідчення
договорів купівлі -продажу нерухомого
майна позбавлена можливості офіційно
набути прав власника щодо нього та як
власник розпорядитися ним, що йому
стало відомо нині при зверненні до
нотаріуса. Враховуючи, що сторонами
вищевказаного договору було в повному
обсязі виконано його умови, більш того
права позивачки щодо цього майна
зареєстровані в Миколаївському БТІ, що
нині унеможливлює укладення
нотаріально договору купівлі-продажу,
то за захистом своїх прав вона була
змушена звернутися до суду із цим
позовом.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат
ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в
якій позовні вимоги своєї довірительки
підтримав в повному обсязі та просив
справу розглянути у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не прибула, хоча про час та місце
судового засідання була повідомлена
завчасно за останнім зареєстрованим
місцем проживання.

Дослідивши письмові докази по справі, в
межах заявлених позовних вимог, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до змісту договору
купівлі-продажу, укладеного 16 березня
2000 року та зареєстрованого товарною
біржею «Ріко-Альянс» за № 64, ОСОБА_4
продала, а ОСОБА_1 придбала квартиру
АДРЕСА_1

Згідно п. 2 Договору - квартира належала
продавцю на підставі договору купівлі
продажу, посвідченого нотаріусом
Жовтневої державної нотаріальної
контори Миколаївської області 28.12.1995
року за № 2-1686 та зареєстрованого
Миколаївським міжміським бюро
технічної інвентаризації 22.01.1996 року за
№ 43.

Відповідно до п. 3 Договору, кошти за
продану квартиру продавцем отримані до
підписання даного договору.

Відповідно до реєстраційного напису,
вказане майно зареєстровано за
позивачкою ОСОБА_1 Миколаївським
міжміським бюро технічної
інвентаризації 07.04.2000 року за № 43 (а.с. 5).

Відповідно до даних Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень від 01.08.2014 року, заборона на
відчуження вказаного майна відсутня.

Так, статтею 227 ЦК України 1963 року, який
був чинним на час укладення вказаного
спірного договору, передбачено, що
договір купівлі-продажу житлового
будинку (квартири) укладається в
письмовій формі та підлягає
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, якщо хоча б одна із сторін
є громадянином.

Недотримання даної вимоги тягне за
собою недійсність договору (ч. 1 ст. 47 ЦК
України).

Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України
в редакції 1963 року суд може визнати
дійсною угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, коли
сторони досягли згоди за всіма її
істотними умовами і одна сторона
ухиляється від нотаріального
посвідчення останньої за відсутності
передбачених законодавством перешкод
для цього.

Відповідно до матеріалів справи та
змісту вказаного вище договору
вбачається, що сторони узгодили та
виконали всі його суттєві умови, в тому
числі й ціну, право власності за ОСОБА_1
на квартиру зареєстровано в
Миколаївському МБТІ, поте у зв'язку з
невиконанням вимог щодо нотаріального
посвідчення вказаного договору
позивач позбавлена можливості
розпорядитися своїм майном. Крім того,
здійснення дій щодо нотаріального
посвідчення вищевказаного договору
нині неможливе, у зв'язку з проведенням
в 2000 році реєстрації права власності на
вказане майно в Миколаївському БТІ за
позивачкою.

За такого, враховуючи вимоги ст. 16 ЦК
України, та встановивши узгодження та
виконання всіх суттєвих умов договору,
суд вважає, що цивільне право позивачки
підлягає захисту шляхом визнання
дійсним вищевказаного договору
купівлі-продажу.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між покупцем - ОСОБА_1 та
продавцем - ОСОБА_4, зареєстрований
товарною біржею «Ріко-Альянс» за №64
від 16.03.2000 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Жовтневий районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
Л.М.Семенова