Справа № 565/1321/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2014 року
м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської
області-

під головуванням судді
Ковтуновича М.І.,

при секретарі судового засідання
Гончар В.П.,

з участю:

позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

представника органу опіки і піклування
Дмитрук Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Кузнецовського
міського суду справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визначення місця
проживання дитини, залишення її на
вихованні матері та стягнення
аліментів,

в с т а н о в и в :

До суду звернулась ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_2 про визначення
місця проживання малолітньої дитини
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем
проживання його матері - позивача
ОСОБА_1 Одночасно просить залишити
малолітнього ОСОБА_4 на виховання
матері до досягнення ним повноліття та
стягнути аліменти в її користь із
відповідача на утримання сина ОСОБА_4 у
розмірі 30 % заробітної плати, починаючи
із дня подання позову.

Позов обґрунтовується тим, що
03.09.2014р. шлюб між сторонам було
розірвано. Колишнє подружжя ОСОБА_1
мають спільного малолітнього сина
ОСОБА_4 Після розірвання шлюбу спільне
проживання з відповідачем в
однокімнатній квартирі стало
неможливим, через створення нестерпних
умов проживання з боку ОСОБА_2 Діючи в
інтересах дитини та оберігаючи її від
психологічного насилля в сім'ї, позивач
тимчасово разом із сином вимушено
виїхала проживати у батьківський
будинок у с. Воронки Володимирецького
району Рівненської області. Малолітній
ОСОБА_4 виразив бажання проживати з
матір'ю, оскільки відчуває себе
захищеним тільки з нею, хоча він любить
і батька, не зазнавав кривди від нього,
але побоюється проживати із
відповідачем, через його грубе
поводження з позивачем. Наведене є
підставою для позову про визначення
місця проживання дитини.

Так як ОСОБА_1 разом з сином проживає
окремо від відповідача, то вважає, що
слід стягувати аліменти на утримання
їхнього спільного сина ОСОБА_4 Позивач
працює прибиральницею і її дохід в
місяць становить 1500 грн., в той час як
ОСОБА_2 працевлаштований на ВП
«Рівненська АЕС» і його середній
заробіток становить близько 4000 грн. на
місяць. ОСОБА_1 матеріально не
спроможна самостійно забезпечити
дитину.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позовні вимоги та їх
обґрунтування підтримала повністю.
Дала суду пояснення, за змістом близькі
до суті обґрунтувань позову. З її
пояснень слідує, що негаразди в сім'ї з
відповідачем почалися приблизно два
роки тому на грунті ревнощів. ОСОБА_2
бив позивача і тому вона приблизно
місяць як разом із сином проживають у
с.Воронки Володимирецького району в
будинку сестри. Син відвідує там школу.
ОСОБА_1 має можливості забезпечувати
малолітньому ОСОБА_4 необхідні умови
проживання, харчування та освіту. З
метою уникнення непорозумінь із
відповідачем щодо місця проживання
дитини було подано цей позов. Вважає
також, що достатнім буде стягнути
аліменти в розмірі 30% від заробітку
ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
визнав повністю. Заперечував лише
проти стягнення із нього судових
витрат, оскільки позов подала ОСОБА_1 З
його пояснень слідує, що після
розірвання шлюбу сторони не зможуть
проживати разом. Відповідач не
заперечує, щоб дитина проживала із
позивачем. Він бажає займатися
вихованням малолітнього ОСОБА_4 і
погоджується на стягнення аліментів у
заявленому в позові розмірі. Заробітна
плата ОСОБА_2 складає приблизно 4300 грн.
щомісячно, інших утриманців він не має.

Представник органу опіки і піклування
Дмитрук Н.П. пояснювала суду, що
визначення проживання дитини з матір'ю
відповідатиме інтересам малолітнього
ОСОБА_4, який виявив сам бажання
проживати з матір'ю. З нею він буде всім
забезпечений, зможе здобувати освіту.
Позивач позитивно характеризується і
може піклуватися про дитину.

Заслухавши пояснення позивача,
відповідача, представника органу опіки
і піклування, думку малолітнього
ОСОБА_4, дослідивши і оцінивши у
сукупності інші докази у справі, суд
вбачає підстави для задоволення позову
частково.

Судом встановлено, що шлюб між
подружжям ОСОБА_1 розірвано 04.09.2014р.
Копією свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1 підтверджується, що батьками
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

Відповідно до ст. 161 ч.1 СК України, якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Будучи опитаним в суді, ОСОБА_4
висловлювався про те, що батьки обоє
його люблять і він їх так само. Але коли
батьки будуть проживати окремо один
від другого, то він бажає жити із
матір'ю, де почуватиметься більш
захищено. ОСОБА_4 продовжує
спілкуватися із батьком і позивач
перешкод в цьому не чинить. Отже, суд
вбачає, що дитина обґрунтовано
висловлює бажання проживати з матір'ю.

Розглядаючи цей спір суд бере до
уваги й висновок органу опіки та
піклування від 01.10.2014р. про те, що
захищаючи інтереси дитини є доцільним
визначити місце проживання
малолітнього ОСОБА_4 за місцем
проживання його матері ОСОБА_1

В теперішній час дитина адаптована до
проживання із матір'ю. Відповідачем
позовні вимоги визнані повністю. Судом
не встановлено даних, що перешкоджали б
передачі дитини на проживання із
позивачем. Тому, позов у цій частині є
обґрунтованим і підлягає задоволенню.
При цьому суд вважає, що зміст поняття
місця проживання малолітньої дитини,
застосований у нормах ст.160-161 СК, є
відмінним і не співпадає із змістом
поняття місця проживання фізичної
особи, що визначене у ст.29 ЦК. Отже суд,
відповідно до норм ст.161 СК, має
визначити лише те із ким з батьків буде
проживати малолітня дитина, не
зазначаючи конкретної адреси місця
проживання, що в силу життєвих обставин
може змінюватися.

Далі, згідно із ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Малолітній ОСОБА_4 проживає із матір'ю,
що сторонами не оспорюється.

Відповідно до ст.ст.183, 191 СК України
частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом
починаючи з дня пред'явлення позову.

Тому, суд вбачає підстави для
стягнення аліментів із відповідача.

Аліменти необхідно присудити в користь
позивача у частці від доходу
відповідача, оскільки, ОСОБА_2 має
постійний заробіток, визнає свою
спроможність надавати аліменти сину і
не має заперечень щодо заявленого
розміру аліментів. Тому, є підстави для
присудження аліментів у користь
позивача в розмірі 3/10 частки доходів
ОСОБА_2

Дослідивши обставини справи та
перевіривши докази, суд не віднайшов
підстав для залишення дитини на
вихованні ОСОБА_1 Нормою ст.157 ч.2 СК
визначено, що той із батьків, хто
проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

Наведене значить, що ОСОБА_2, проживаючи
окремо від дитини, не лише має право на
участь у вихованні своєї дитини, а й
зобов'язаний займатися її вихованням. З
таких міркувань позовні вимоги в цій
частині підлягають відхиленню.

У зв'язку із частковим задоволенням
вимог немайнового характеру, що не
підлягають чіткому арифметичному
розрахунку, понесені позивачем судові
витрати в розмірі 243, 60 грн. необхідно
розподілити між сторонами порівну.
Позовні вимоги про стягнення аліментів
задоволені повністю, тому із
відповідача має бути стягнуто в дохід
Державного бюджету України судовий
збір в сумі 243, 60 грн., від сплати якого
позивач звільнялася при подачі
позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212,
215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визначити місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, із його матір'ю - ОСОБА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1
аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3/10 частини
заробітку (доходу) щомісячно, але не
менше 30% від прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 18
вересня 2014 року і до досягнення
дитиною повноліття.

У решті позовних вимог ОСОБА_1
відмовити, через безпідставність.

Рішення в частині стягнення суми
аліментів за один місяць підлягає
негайному виконанню.

Стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 121
(сто двадцять одну) гривню 80 копійок
судових витрат.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в
розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок до Державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, через Кузнецовський
міський суд Рівненської області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

С у д д я :