Справа № 638/6148/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року Дзержинський районний
суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді
Задорожного М.І.

при секретарі Жупник
Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Харківська міська рада,
Дзержинський районний відділ
державної міграційної служби України в
Харківській області про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,

Установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, у якому просить визнати
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив
право користування жилим приміщенням,
а саме кімнати житловою площею 14,2 кв.м.
в комунальній квартирі АДРЕСА_1, судові
витрати покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
28.07.2006 року ухвалою Дзержинського
районного суду міста Харкова йому та
відповідачу ОСОБА_2 - батьку позивача
ОСОБА_1 була виділена кімната житловою
площею 14,2 кв.м. у комунальній квартирі
АДРЕСА_1.

21.11.2006 року рішенням виконавчого
комітету Дзержинської районної в місті
Харкові ради був змінений договір
житлового найму і відповідач ОСОБА_2
був визнаний наймачем зазначеної
кімнати, право користування визнано за
ним та його сином ОСОБА_1 Кімната на
теперішній час не приватизована та
знаходиться в комунальній власності.
Фактично відповідач не мешкає в даному
приміщенні з 1990 року, так як сам
добровільно переїхав мешкати до
родичів у село про що особисто склав
розписку від 28.07.2006 року. Також, в даній
розписці відповідач зазначає про своє
небажання проживати в спірній кімнаті.
В квартирі АДРЕСА_1 фактично мешкають
позивач, його дружина та їх
неповнолітня донька ОСОБА_3. Позивач
разом з дружиною утримують дане
приміщення, сплачують комунальні
послуги. Тобто те, що відповідач
зареєстрований у даному помешканні
створює для нього тільки право
користування, а обов'язки щодо даного
житла відповідач не виконує з 1990 року,
що має негативні наслідки для родини
позивача, так як вони вимушені
сплачувати комунальні послуги за
особу, яка фактично ними не
користується і не несе витрат по ним.
Його прохання щодо добровільного
зняття з реєстрації відповідач
ігнорує, у зв'язку з чим він звернувся
до суду з дійсним позовом.

Представник позивача ОСОБА_4 надала
суду заяву, у якій просила розглядати
справу за її відсутності, позовні
вимоги підтримує у повному обсязі та
просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, причини своєї неявки суду
не повідомив, про день та час розгляду
справи був повідомлений своєчасно та
належним чином.

Представник третьої особи Харківської
міської ради Безродний О.В. надав суду
клопотання, в якому просив відкласти
розгляд даної справи через перебування
у відпустці та зайнятістю інших
представників міської ради, однак
доказів про поважність причин неявки
суду не надано, у зв'язку з чим суд
прийшов до висновку про можливість
розгляду справи за відсутності
представника Харківської міської ради
з урахуванням поданих письмових
заперечень.

Згідно письмових заперечень
представника Харківської міської
ради, останній просив відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_1, посилаючись
на те, що позивачем не надано доказів
щодо не проживання ОСОБА_2 у спірній
квартирі більше шести місяців,
матеріали справи не містять інформації
щодо визнання відповідача
непрацездатним, знаходження його в
установі соціальної допомоги та
перебування його у місцях позбавлення
волі.

Представник третьої особи
Дзержинський районний відділ
державної міграційної служби України в
Харківській області в судове
засідання не з'явився, причини своєї
неявки суду не повідомили, про день та
час розгляду справи повідомлені
своєчасно та належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню
на підставі наступного.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК
України суд розглядає справу не інакше,
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

Ухвалою Дзержинського районного суду
міста Харкова від 28.07.2006 року виділено
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 кімнату житловою
площею 14,2 кв.м. у комунальній квартирі
АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету
Дзержинської районної в місті Харкові
ради від 21.11.2006 року № 174/74 змінено
договір житлового найму, ОСОБА_2
визнано наймачем кімнати житловою
площею 14,2 кв.м. у комунальній квартирі
АДРЕСА_1 (сім'я 2 особи він, син ОСОБА_1).

Згідно розписки від 28.07.2006 року ОСОБА_2
не проживає у АДРЕСА_1 з 1990 року,
проживати у даній квартирі не бажає.

Як вбачається з довідки комунального
підприємства «Жилкомсервіс» дільниця
№ 3 у спірній квартирі зареєстровані
ОСОБА_2, ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_6, та
дочка ОСОБА_3

Відповідно до статті 72 Житлового
кодексу України визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.

Відповідно до статті 71 Житлового
кодексу України при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985
року із змінами, внесеними згідно з
Постановами Пленуму Верховного Суду
України № 2 від 10.03.1989 року, № 13 від
25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України», на ствердження вибуття суд
може брати до уваги будь -які фактичні
дані, які свідчать про обрання стороною
іншого постійного місця проживання
(повідомлення про це в листах, розписка,
переадресовка кореспонденції,
утворення сім'ї в іншому місці,
перевезення майна в інше жиле
приміщення, виїзд в інший населений
пункт, укладення трудового договору на
невизначений строк тощо).

Факт не проживання та відсутності
ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1
підтверджується розпискою ОСОБА_2 про
визнання факту не проживання у спірній
квартирі, не отриманням відповідачем
поштової кореспонденції за вказаною
адресою, не сплату відповідачем витрат
на комунальні послуги та утримання
спірної квартири.

Таким чином, оцінюючи докази у їх
сукупності, з урахуванням не
проживання ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1,
більше шести місяців, суд дійшов до
висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.10,11,14, 27, 31, 60, 61,213-215
ЦПК, ст.ст.71,72,107 ЖК України, постановою
Пленуму Верховного Суду України № 2 від
12.04.1985 року із змінами, внесеними згідно
з Постановами Пленуму Верховного Суду
України № 2 від 10.03.1989 року, № 13 від
25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням, а саме кімнати
житловою площею 14,2 кв.м. в комунальній
квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 244,40 грн.
(двісті сорок чотири гривні сорок
копійок).

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: