інстанції: Присяжнюк Л.М. Провадження №
22-ц/773/1266/14 Категорія: 81 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Русинчука М.М., Матвійчук Л.В.,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю:

представників заявника ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

державного виконавця Іщенко Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за
скаргою ОСОБА_3 на дії та постанову
державного виконавця Другого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції
Волинської області Іщенко Галини
Сильвестрівни за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 14 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулася в суд із скаргою на
дії та постанову державного виконавця
Другого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції Іщенко Галини Сильвестрівни.
Скарга мотивована тим, що державним
виконавцем Другого відділу ДВС
Луцького міського управління юстиції
Іщенко Г.С. безпідставно було повернуто
виконавчий документ стягувачу ОСОБА_3
оскільки державний виконавець
упереджено прийшов до висновку про
неможливість встановлення місця
проживання боржника, лише по даних БТІ,
ДЗК і МРЕО, так як вказані дані не
носять інформації про місце проживання
боржника, а лише про наявність у такої
особи права власності на нерухоме і
рухоме майно. Вважає, що постанова
державного виконавця є неправомірною,
оскільки державним виконавцем у
відповідності до Закону України "Про
виконавче провадження" не використано
надані йому права у точній
відповідності із законом, а саме,
державний виконавець вправі
здійснювати інші заходи та
повноваження для виконання
виконавчого провадження, що не було
зроблено останнім. Просила поновити
строк на оскарження постанови, визнати
неправомірними дії державного
виконавця Другого відділу ДВС Луцького
МУЮ Іщенко Г.С. та скасувати постанову
про повернення виконавчого документа,
а виконавче провадження відновити.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 14 липня 2014 року
в задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії та
постанову державного виконавця
Другого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції Волинської області Іщенко Г.С.
відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, у якій
просить ухвалу скасувати та
постановити нову ухвалу, якою вимоги
ОСОБА_3 задовольнити.

В судовому засіданні представники
заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_1, ОСОБА_2,
підтримала апеляційну скаргу з
підстав, в ній зазначених.

Державний виконавець Іщенко Г. С.
апеляційну скаргу не визнала.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Статтею 47 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження,
повертається стягувачеві у разі, якщо у
боржника відсутнє майно, на яке може
бути звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними. Про наявність таких
обставин державний виконавець складає
акт.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд
першої інстанції виходив з того, що
державний виконавець здійснив усі
передбачені Законом України "Про
виконавче провадження" заходи щодо
розшуку боржника та його майна, однак
вони виявилися безрезультатними.

Висновки суду відповідають
встановленим обставинам справи.

Судом з наявних у матеріалах справи та
досліджених у судовому засіданні
письмових доказів встановлено, що 31
липня 2012 року головним державним
виконавцем Другого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції Іщенко Г.С. було
винесено постанову про повернення
виконавчого листа № 2-2564 про стягнення
з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 28259,50 грн.,
виданого Луцьким міськрайонним судом,
стягувачеві з тих підстав, що майна,
належного на праві власності боржнику,
на яке можна було б звернути стягнення,
не виявлено, з'ясувати місце проживання
боржника виявилося неможливим (а.с.4).

Матеріалами справи підтверджується та
обставина, що державний виконавець
вживав передбачених законом заходів по
виявленню у боржника ОСОБА_5 на праві
власності нерухомого та рухомого
майна, в тому числі ним зроблені запити
в установи банків щодо відомостей про
наявність коштів на рахунках, з'ясовано
чи має боржник інші доходи (а.с. 15, 16, 17, 19,
25, 27, 28, 29, 31, 36).

Державним виконавцем вживалися заходи
по встановленню місця проживання
боржника або його місцезнаходження.
Згідно актів складених за виходом
державного виконавця за адресою
боржника АДРЕСА_1 встановлено, що
останній там не проживає, а згідно
рапорта дільничного інспектора
Луцького МВ УМВС України у Волинській
області мешканці цієї квартири
такої особи не знають і вона там не
проживає. Крім того, були вжиті заходи
щодо розшуку боржника, що
стверджується ухвалою про розшук
останнього (а.с. 20, 21, 22, 26, 30, 32, 33, 34).

Отже, державний виконавець здійснив
усі передбачені Законом України "Про
виконавче провадження" заходи щодо
розшуку боржника та його майна, однак
вони виявилися безрезультатними.
Відтак ним правомірно винесена
постанова про повернення виконавчого
документа стягувачеві на підставі п.5
ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження».

Враховуючи встановлені обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що оскаржувана ухвала суду першої
інстанції постановлена з додержанням
вимог матеріального та процесуального
права. Підстав для скасування ухвали
суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 14 липня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: