Справа №591/1519/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Шершак М. І.Номер
провадження 22-ц/788/1484/14 Суддя-доповідач -
Маслов В. О. Категорія - 27
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Маслова В. О.,

суддів - Лузан Л. В. , Сибільової Л. О. ,

при секретарі судового засідання -
Назарової О.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду у м. Суми апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 11 липня 2014 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Укрсиббанк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 11 липня 2014 року позов ПАТ
«Укрсиббанк» задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк»
заборгованість за кредитним договором
18720,64 доларів США. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
необ'єктивність та необґрунтованість
рішення суду, просить його скасувати та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову. Зазначає, що
впродовж декількох років регулярно
сплачував суми в погашення кредиту і
вже значну частину погасив. При цьому
посилається, що жоден із його доводів
не врахований судом. Вважає, що
твердження про невиконання
зобов'язання за кредитним договором та
неповернення кредиту не відповідає
дійсності. Також вказує, що судом не
взято до уваги зростання курсу долара у
порівнянні з 2008 роком, що строк
кредитного договору не закінчено.

Заслухавши пояснення представника
Банку Буланова О.М., який вважав рішення
місцевого суду правильним, а
апеляційну скаргу - необґрунтованою
(відповідач і його представник
повідомлені у відповідності зі ст. 74
ЦПК України), розглянувши матеріали
справи в межах заявленого позову і
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню на підставі п. 1 ч. 1
ст. 314 ЦПК України.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, 18 липня 2008 року між
ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 укладено
договір про надання споживчого кредиту
та заставу транспортного засобу №
0, за умовами якого відповідач
отримав кредит в сумі 19878 доларів США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 13,5% за рік, з
кінцевим терміном повернення 17 липня
2015 року зі сплатою ануїтетного платежу
у розмірі 370 доларів США щомісячно. У
забезпечення виконання зобов'язання в
повному обсязі позичальник передав
Банку нерухоме майно: транспортний
засіб марки Chevrolet, модель Epika LF69К, 2008
року випуску, державний номер НОМЕР_1
(а.с. 6 - 14).

Згідно з п. 4.1 Кредитного договору за
порушення термінів повернення кредиту,
та/або процентів за кредит, та/або
комісій позичальник сплачує Банку
додатково до встановленої процентної
ставки за кредит пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
гривневого еквіваленту суми
простроченого платежу, сума якого
(еквіваленту) розраховується за
офіційним обмінним курсом НБУ у гривні
до валюти заборгованості станом на
дату нарахування такої пені.

27 лютого 2009 року між сторонами укладено
додаткову угоду № 1 до кредитного
договору, умовами якої змінено
кінцевий термін повернення кредиту - не
пізніше 17 липня 2017 року, змінено розмір
ануїтетних платежів за договором - по
211,69 доларів США щомісячно у періоді з 18
березня 2009 року до 18 лютого 2010 року, та
по 337 доларів США щомісячно у періоді з
18 лютого 2010 року по 17 липня 2017 року (а.с.
15).

Відповідно довідок - розрахунків
станом на 24 лютого 2014 року
заборгованість ОСОБА_3 за кредитом
становить 15094,05 доларів США,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 2955,44 доларів
США, пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом - 451,37
доларів США, пеня за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам
- 219,78 доларів США, всього
заборгованість (кредит+відсотки) 18049,49
доларів США, всього заборгованість по
пені - 671,15 доларів США. (а.с. 16 - 23).

23 січня 2014 року Банк надіслав ОСОБА_3
листа - вимогу у якому розписав суму
заборгованості за кредитом і
запропонував її погасити. Копія листа і
докази про його відправлення
відповідачу є на а.с. 24 - 29. Відповідач не
відреагував на лист і заборгованість
не погасив.

Також з наданих довідок - розрахунків
вбачається, що відповідач не здійснює
платежів для погашення суми
заборгованості по кредиту та
нарахованим процентам з березня 2012
року.

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про необхідність стягнення з
ОСОБА_3 заборгованості за кредитним
договором № 0 від 18 липня 2008 року
у визначеній судом сумі. Таке рішення
суду відповідає вимогам ст.ст. 526, 533,
610-612, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України.
Вбачається, що Банк виконав своє
зобов'язання, надав ОСОБА_3 вказаний
кредит, однак останній належним чином
не виконував взятих на себе зобов'язань
щодо сплати суми кредиту та відсотків
за його користування, а тому у Банка
з'явилося право на дострокове
стягнення непогашеного кредиту.

Доводи апелянта про помилковість
висновків суду про невиконання
зобов'язання за кредитним договором,
так як станом на 12 червня 2014 року ним
сплачено в рахунок погашення кредиту
15056,18 доларів США не можуть бути
підставою для скасування рішення суду.
Оскільки, як вбачається з матеріалів
справи, відповідач дійсно до березня 2012
року сплачував платежі на погашення
тіла кредиту і відсотків за
користування ним, але з вказаного
періоду порушив взяті на себе
зобов'язання та припинив виплати,
внаслідок чого утворилась
заборгованість. Дані обставини
підтверджуються довідками -
розрахунками на а.с. 16 - 23.

Твердження апелянта про
несправедливість умов кредитного
договору, оскільки кредитні кошти були
взяті в доларах США, курс якого по
відношенню до гривні з 2008 року значно
виріс є безпідставними. Оскільки,
підписуючи кредитний договір та
додаткову угоду позивач був
ознайомлений з їх умовами і з такими
можливими наслідками, з якими фактично
погодився. Крім того, причини падіння
курсу гривні не могли бути
передбаченими банком при всій його
обачності, оскільки ці причини не
залежать від його волі, а пов'язані з
об'єктивними змінами ситуації на
валютному ринку та обумовлені світовою
фінансовою кризою.

Необґрунтованими є доводи апелянта про
передчасність стягнення з нього всієї
суми заборгованості за кредитом,
оскільки в договорі визначено строк
його дії до 17 липня 2017 року.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Також розділом 6 Кредитного договору
передбачено право вимоги дострокового
повернення кредитних коштів, в разі
порушення позичальником термінів
погашення кредиту.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вимоги ПАТ «Укрсиббанк» в
частині дострокового повернення
кредитних коштів є правомірними, так як
ОСОБА_3 припинив вносити платежі в
погашення кредитного зобов'язання, то у
Банка з'явилося передбачене законом і
договором право вимагати від
позичальника погашення не тільки
простроченої, а і поточної
заборгованості перед Банком зі сплатою
пені.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Таким чином, перевіривши рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що місцевий суд ухвалив його з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а тому відсутні
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 11 липня 2014 року у цій справі
залишити без змін.

Рішення місцевого і ухвала
апеляційного суду набрали законної
сили, але можуть бути оскаржені в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -