Справа №? 206/5362/14-ц
Провадження №? 2/206/1292/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді:
Маштак К.С.

при секретарі:
Віткалові А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Територіальної громади в особі
Дніпропетровської міської ради, треті
особи: Самарська районна у місті
Дніпропетровську рада, Восьма
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання прав
та обов'язків забудовника, -

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4
про визнання прав та обов'язків
забудовника. В обґрунтування позовних
вимог позивач зазначає, що рішенням
виконавчого комітету Самарської
районної ради народних депутатів
ОСОБА_5 було надано земельну ділянку
для будівництва індивідуального
житлового будинку та господарських
будівель по АДРЕСА_4 площею 473 кв.м.
21.10.1996 року було складено акт відводу
земельної ділянки по АДРЕСА_4 та надані
план земельної ділянки та довідка про
землекористування. На виконання
рішення виконавчого комітету
Самарської районної ради народних
депутатів ОСОБА_5 був отриманий проект
на будівництво будинку. Згідно
погодженого з районним архітектором
проекту ОСОБА_5 було дозволено
будівництво загальною площею 51,0 кв.м.,
житловою площею 18,0 кв.м. В зв'язку з
відсутністю коштів ОСОБА_5 було
збудовано будинок меншої площі:
житловою площею 8,7 кв. м. та загальною
площею 21,5 кв.м. Житловий будинок не був
введений в експлуатацію та на нього не
був отриманий правовстановлюючий
документ. ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла
ОСОБА_5 - мати позивача та відповідачки.
Після смерті матері позивач та
відповідач прийняли спадщину, що
складалась з квартири та гаражу
розташованих по АДРЕСА_5, у м.
Дніпропетровську в передбаченому
законом порядку. Постановою нотаріуса
позивачу було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на будинок в зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документу на житловий будинок з
господарсько-побутовими будівлями,
який розташований за адресою: АДРЕСА_4
на ім'я спадкодавця. Відповідачка не
бажає вирішувати питання про визнання
за нею прав та обов'язків забудовника
після смерті їхньої матері.

Позивач просить ухвалити рішення, яким
визнати за ним права та обов'язки
забудовника житлового будинку
житловою площею 8,7 кв.м., загальною
площею 21,5 кв.м. господарських будівель
та споруд за адресою АДРЕСА_4 в м.
Дніпропетровську з правом введення
його в експлуатацію, отримання
правовстановлюючого документу, який
знаходиться на земельній ділянці
площею 473 кв. м. після смерті ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала та
просила задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на обставини викладені в
позові.

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду заяву
про розгляд справи за її відсутності,
проти задоволення позовних вимог
позивача не заперечувала (а.с. 108, 116).

Представник відповідача
Територіальної громади в особі
Дніпропетровської міської ради
заперечувала проти задоволення позову.

Восьма Дніпропетровська державна
нотаріальна контора надала до суду
письмові пояснення та заяву про
розгляд справи без участі представника
(а.с. 97-98, 114-115, 125-126).

Самарська районна у м.
Дніпропетровську рада надала до суду
заяву про розгляд цивільної справи за
її відсутності (а.с. 102).

Вислухавши доводи та пояснення
учасників судового процесу, вивчивши
та дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року
померла ОСОБА_5, що підтверджується
свідоцтвом про смерть від 07 грудня 2010
року, серія НОМЕР_1, видане Самарським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Дніпропетровського міського
управляння юстиції (а.с. 4, 31).

19 листопада 1969 року було зареєстровано
шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, після чого
ОСОБА_5 присвоєно прізвище - «ОСОБА_5»,
актовий запис №? 9 (а.с. 6, 54).

09 січня 1982 року було зареєстровано шлюб
між ОСОБА_9 та ОСОБА_5, після чого ОСОБА_5
присвоєно прізвище - «ОСОБА_5», актовий
запис №? 6, шлюб розірвано про що
зроблено актовий запис №? 38 від 30.01.1990
року (а.с. 5, 55).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року народився ОСОБА_1,
матір'ю якого є ОСОБА_5, батько - ОСОБА_7,
актовий запис №? 6 (а.с. 7, 56).

Рішенням виконавчого комітету
Самарської районної ради народних
депутатів №? 40/3 від 16.02.1996 року ОСОБА_5
було надано земельну ділянку для
будівництва індивідуального житлового
будинку та господарчих будівель по
АДРЕСА_4 площею 473 кв.м. за рахунок
держфонду, та зобов'язано ОСОБА_5
протягом місяця одержати у відділі
архітектури та містобудування
райвиконкому: проект на будівництво та
документи на право землекористування,
після завершення будівництва
житлового будинку оформити
правовстановлюючі документи на
домоволодіння через бюро технічної
інвентаризації (а.с. 8).

Відповідно до акту про відвід
земельної ділянки виконкому
Самарської районної ради народних
депутатів відділу архітектури та
містобудівництва, земельна ділянка
площею 473 кв.м., яка знаходиться по
АДРЕСА_4 у м. Дніпропетровську є
закріпленою до неї геодезичними
знаками переходить в розпорядження
забудовника ОСОБА_5 (а.с. 9).

Відповідно до довідки про
землекористування виконкому
Самарської районної ради народних
депутатів відділу архітектури та
містобудівництва, ділянка розташована
за адресою: АДРЕСА_4 у м.
Дніпропетровську знаходиться в
користуванні ОСОБА_5 на підставі
рішення виконкому Самарської ради
народних депутатів від 16.02.1996 року №? 40/3
та має розмір 473 кв.м., відповідно до
плану земельної ділянки (а.с. 10, 16).

Як вбачається з технічного паспорту
від 12.03.2014 року на земельній ділянці
АДРЕСА_4 в м. Дніпропетровську
знаходиться житловий будинок, сарай,
погріб, убиральня, споруди 1-3,
побудовані у 1997 році (а.с. 11-14).

Постановою від 15 квітня 2014 року
державним нотаріусом Восьмої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на житловий будинок з
господарсько-побутовими будівлями
розташованого за адресою: АДРЕСА_4
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року матері -
ОСОБА_5 (а.с. 17, 95).

Відповідно до заяв від 17.02.2011 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що останні
приймають спадщину за законом після
смерті ОСОБА_5, яка складається з
квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 та
гаражу, що знаходиться у м.
Дніпропетровську (а.с.29, 30)

22 лютого 2012 року ОСОБА_11 від свого імені
та від імені ОСОБА_1 подала заяву, в якій
просить Восьму Дніпропетровську
державну нотаріальну контору видати
свідоцтво про право на спадщину за
законом (а.с. 42).

Відповідно до довідки КВ ЖРЕП
Самарського району, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1
дійсно була зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_5 по день смерті (а.с. 53).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року народилась ОСОБА_2,
матір'ю якої є ОСОБА_5, батьком - ОСОБА_9,
актовий запис №? 417 (а.с. 60).

Відповідно до свідоцтва про одруження
ОСОБА_13 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 26
липня 2003 року про що зроблено актовий
запис №? 233, після чого ОСОБА_2 присвоєно
прізвище - «ОСОБА_2» (а.с. 61),

Відповідно до нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
квартири від 22.09.2010 року, ОСОБА_14,
ОСОБА_15 продали ОСОБА_5 квартиру за
адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 62-63).

Відповідно до витягу про реєстрацію в
Державному реєстрі правочинів,
відчужувачами є ОСОБА_14 та ОСОБА_15,
набувачем - ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську (а.с. 64, 65, 70).

Відповідно до довідки КП «ДМБТІ» ДОР
про державну реєстрацію прав,
власником АДРЕСА_3 є ОСОБА_5 (а.с. 66).

Відповідно до нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
гаражу від 11.09.2008 року ОСОБА_16 продала
ОСОБА_5 гараж НОМЕР_3, площею 19,5 кв.м., з
підвалами площею 19,0 кв.м., розташований
в обслуговуючому кооперативі
«Автолюбитель-2» по АДРЕСА_5, 1, договір
було зареєстровано в Державному
реєстрі правочинів (а.с. 71-73, 76).

Відповідно до свідоцтв про право на
спадщину за законом від 22.02.2012 року
виданого державним нотаріусом Восьмої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори, спадкоємцями
майна, що складається з квартири
АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську та гаражу
НОМЕР_3, площею 19,5 кв.м., з підвалами
площею 19,0 кв.м., загальна площа - 38,5 кв.м.
в обслуговуючому кооперативі
«Автолюбитель-2» гаражний кооператив»
по АДРЕСА_5, в м. Дніпропетровську після
смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 по ? частки у спадщині (а.с. 81-88).

15 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Восьмої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
видачу йому додаткового свідоцтво про
право на спадщину за законом на майно,
яке складається з: житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями
АДРЕСА_4, у м. Дніпропетровську (а.с. 89).

Вказані вище спірні правовідносини
регулюються Цивільним кодексом
України.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом
власності є правом особи на річ (майно),
яке вона відповідно до закону здійснює
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Як визначено у п. 216 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України від 03.03.2004 року -
видача свідоцтва про право на спадщину
на майно, яке підлягає реєстрації,
провадиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів про
належність цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна.

Правовстановлюючими документами про
належність майна спадкодавцеві,
відповідно до додатку 2 Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно,
затвердженого наказом №7/5 від 07.02.02
року є, в тому числі свідоцтва про право
власності на об'єкти нерухомого майна,
видані органами місцевого
самоврядування.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно виникає з моменту завершення
будівництва. До завершення будівництва
(створення майна) особа вважається
власником матеріалів, обладнання тощо,
які були використані в процесі цього
будівництва (створення майна). Якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності на нього
виникає з моменту прийняття його до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно підлягає державній
реєстрації, то право власності на нього
виникає з моменту його державної
реєстрації.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що
спадкуванням є перехід права та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.
1296 ЦК відсутність свідоцтва про право
на спадщину не позбавляє спадкоємця
права на спадщину.

Пунктом 7 Перехідних положень
Земельного кодексу України від 25
жовтня 2001 року №? 2768-III (Розділ Х)
встановлено, що громадяни та юридичні
особи, що одержали у власність, у
тимчасове користування, в тому числі на
умовах оренди, земельні ділянки у
розмірах, що були передбачені раніше
діючим законодавством, зберігають
права на ці ділянки.

Згідно статті 25 ЦК України цивільна
правоздатність фізичної особи
припиняється у момент смерті, тому його
права та обов'язки як забудовника
входять до складу спадщини.

На зазначене звернуто увагу і в п. 8
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №? 7 від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» в якому роз'яснено, що
якщо будівництво здійснювалося згідно
закону, то у разі смерті забудовника до
завершення будівництва його права та
обов'язки входять до складу спадщини.

З огляду на те, що мати позивача право
власності на вказаний будинок за свого
життя не набула, але здійснювала його
будівництво відповідно до норм
законодавства, що діяли на момент його
побудови, суд приходить до висновку про
те, що права та обов'язки забудовника
увійшли до складу спадщини після
померлої ОСОБА_5, та визнання цих прав
за позивачем буде підставою для
звернення позивача до органів, до
повноважень яких входить прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта та надасть можливість належним
чином оформити та зареєструвати
нерухоме майно побудоване
спадкодавцем.

Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна
особа вправі звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів, а в інтересах інших осіб, або
державних чи суспільних інтересах лише
у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог та
заперечень. Суд не приймає до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60
ЦПК України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом роз'яснювались учасникам процесу
положення ст.ст. 10, 11, 57-60, 61 ЦПК України
та наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій, а також те, що суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених ними вимог і на підставі
наданих доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь справі, при цьому суд
приймає до розгляду тільки ті докази,
які мають значення по справі.

Ст. 212 ЦПК України, передбачено, що суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Виходячи з вищенаведених обставин
справи, а також діючого матеріального
закону, з урахуванням загальних засад
цивільного судочинства відповідно до
п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України,
а саме: справедливості,
добросовісності та розумності, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Територіальної громади в особі
Дніпропетровської міської ради про
визнання прав та обов'язків
забудовника підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Крім того, суд вважає, що з відповідачів
необхідно стягнути на користь позивача
сплачений судовий збір у розмірі 243,60
грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 11, 15, 16, 316, 328, 331, 1216, 1218, 1268, 1296 ЦК
України, ст.ст. 3, 10, 11, 57- 64, 88, 209, 212, 214, 215
ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 права та
обов'язки забудовника житлового
будинку А-1 житловою площею 8,7 кв.м.,
загальною площею 21,5 кв.м., прибудови а-1,
господарських будівель та споруд: Б -
сарай, В - погріб, Г - убиральня, №? 1-3
споруди (хвіртка, ворота, огорожа) за
адресою: АДРЕСА_4 в м. Дніпропетровську,
який знаходиться на земельній ділянці
площею 473 кв.м. з правом введення в
експлуатацію та отримання
правовстановлюючого документу.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та
Територіальної громади в особі
Дніпропетровської міської ради на
користь ОСОБА_1 судові витрати зі
сплати судового збору в сумі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий суддя:
К.С. Маштак