Справа №2-5378/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді -
Оксюти Т.Г.

при секретарі - Горупа
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державної служби інтелектуальної
власності України, ОСОБА_2 про визнання
недійсним свідоцтва України НОМЕР_1 на
знак для товарів і послуг
«ІНФОРМАЦІЯ_1», -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів та просив визнати
свідоцтво України НОМЕР_1 на знак для
товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1»
недійсним повністю, так як воно видано
з порушенням Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг».

Зобов'язати Державну службу
інтелектуальної власності України
внести зміни до Державного реєстру
свідоцтв України на знаки для товарів і
послуг щодо визнання недійсним
повністю свідоцтва України НОМЕР_1 та
здійснити публікацію про це в
офіційному бюлетені.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є
власником свідоцтва на знак для
товарів і послуг НОМЕР_2 від 26.04.2011 року
за індексом Міжнародної класифікації
товарів і послуг для реалізації знаків
та переліку товарів і послуг: клас 29 -
насіння соняшника оброблене; насіння
соняшника очищене; насіння соняшника
смажене; насіння гарбуза оброблене;
насіння гарбуза очищене; насіння
гарбуза смажене.

Вказане свідоцтво позивача посвідчує
його право інтелектуальної власності
на торгівельну марку, що представляє
собою комбіноване позначення, що
складається із зображенням трьох
мишенят та словесного позначення
«ІНФОРМАЦІЯ_2».

Відповідач ОСОБА_2 є власником
свідоцтва на знак для товарів і послуг
НОМЕР_1 від 25.07.2011 року за індексом
Міжнародної класифікації товарів і
послуг для реалізації знаків та
переліку товарів і послуг: клас 29 -
м'ясо, риба, птиця, дичина; м'ясні
екстракти; законсервовані, сухі, несирі
фрукти та овочі; желе, повидла, компоти;
яйця, молоко та молочні продукти;
харчова олія і жири; арахіс оброблений;
боби законсервовані; горіхи оброблені;
горох законсервований; гриби
законсервовані; гумос (паста з гороху
нут); зацукровані фрукти; ізюм
(родзинки); кришеники фруктові (сухі);
насіння соняшника очищене; насіння
соняшника смажене; насіння гарбуза
смажене.

Вказане свідоцтво ОСОБА_2 посвідчує її
право інтелектуальної власності на
торгівельну марку, що представляє
собою комбіноване позначення, що
складається із зображенням однієї
мишеняти та словесного позначення
«ІНФОРМАЦІЯ_1».

Вважає, що знак для товарів і послуг,
зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2
на підставі свідоцтва НОМЕР_1 від 25.07.2011
року є схожим настільки, що його можна
сплутати зі знаком для товарів і послуг
позивача, право на яке посвідчується
свідоцтвом НОМЕР_2 від 26.04.2011 року, так
як воно асоціюється з ним в цілому,
незважаючи на окрему різницю аліментів
(зображень мишенят) і словесні
позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» і
«ІНФОРМАЦІЯ_2» збігаються за звуковою
(фонетичною), графічною (візуальною) та
смисловою (семантичною) схожістю.

Оскільки заявка на реєстрацію свого
знака для товарів і послуг позивачем
була подана раніше ніж подана заявка
відповідачем ОСОБА_2, вважає, що
свідоцтво НОМЕР_1 від 25.07.2011 року
потрібно скасувати повністю.

З урахуванням викладеного просив позов
задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача Державної
служби інтелектуальної власності
України проти задоволення позовних
вимог заперечувала посилаючись на те,
що свідоцтво України НОМЕР_1 від 25.07.2011
року на знак для товарів і послуг було
видане без порушень норм Закону
України «Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг».

На підставі вищевикладеного просила у
задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти
задоволення позову заперечував
посилаючись на те, що знак для товарів і
послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом
НОМЕР_1 від 25.07.2011 року не є схожим з
торговельною маркою позивача
«ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом НОМЕР_2 від
26.04.2011 року через їх фонетичну, графічну
та семантичну несхожість.

До видачі свідоцтва НОМЕР_1 від 25.07.2011
року, Державним департаментом
інтелектуальної власності проводилась
експертиза заявки m201010897 відповідно до
ст. 10 Закону України «Про охорону прав
на знаки для товарів і послуг» та
Правилами складання, подання та
розгляду заявки на видачу свідоцтва
України на знак для товарів і послуг,
затвердженим наказом Дердепартаменту
України від 28.07.1995 року №116.

На підставі викладеного просив у
задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши думку сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку про відсутність підстав
для задоволення позову виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником свідоцтва на знак для
товарів і послуг НОМЕР_2 від 26.04.2011 року
за індексом Міжнародної класифікації
товарів і послуг для реалізації знаків
та переліку товарів і послуг: клас 29 -
насіння соняшника оброблене; насіння
соняшника очищене; насіння соняшника
смажене; насіння гарбуза оброблене;
насіння гарбуза очищене; насіння
гарбуза смажене.

Вказане свідоцтво позивача посвідчує
його право інтелектуальної власності
на торгівельну марку, що представляє
собою комбіноване позначення, що
складається із зображенням трьох
мишенят та словесного позначення
«ІНФОРМАЦІЯ_2».

Відповідач ОСОБА_2 є власником
свідоцтва на знак для товарів і послуг
НОМЕР_1 від 25.07.2011 року за індексом
Міжнародної класифікації товарів і
послуг для реалізації знаків та
переліку товарів і послуг: клас 29 -
м'ясо, риба, птиця, дичина; м'ясні
екстракти; законсервовані, сухі, несирі
фрукти та овочі; желе, повидла, компоти;
яйця, молоко та молочні продукти;
харчова олія і жири; арахіс оброблений;
боби законсервовані; горіхи оброблені;
горох законсервований; гриби
законсервовані; гумос (паста з гороху
нут); зацукровані фрукти; ізюм
(родзинки); кришеники фруктові (сухі);
насіння соняшника очищене; насіння
соняшника смажене; насіння гарбуза
смажене.

Вказане свідоцтво ОСОБА_2 посвідчує її
право інтелектуальної власності на
торгівельну марку, що представляє
собою комбіноване позначення, що
складається із зображенням однієї
мишеняти та словесного позначення
«ІНФОРМАЦІЯ_1».

Позивач просив визнати свідоцтво
України НОМЕР_1 на знак для товарів і
послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» недійсним
повністю, так як воно видано з
порушенням Закону України «Про охорону
прав на знаки для товарів і послуг» та
зобов'язати Державну службу
інтелектуальної власності України
внести зміни до Державного реєстру
свідоцтв України на знаки для товарів і
послуг щодо визнання недійсним
повністю свідоцтва України НОМЕР_1 та
здійснити публікацію про це в
офіційному бюлетені.

Як на підставу своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що знак для
товарів і послуг, зареєстрований за
відповідачем ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва НОМЕР_1 від 25.07.2011 року є
схожим настільки, що його можна
сплутати зі знаком для товарів і послуг
позивача, право на яке посвідчується
свідоцтвом НОМЕР_2 від 26.04.2011 року, так
як воно асоціюється з ним в цілому,
незважаючи на окрему різницю аліментів
(зображень мишенят) і словесні
позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» і
«ІНФОРМАЦІЯ_2» збігаються за звуковою
(фонетичною), графічною (візуальною) та
смисловою (семантичною) схожістю.

Оскільки заявка на реєстрацію свого
знака для товарів і послуг позивачем
була подана раніше ніж подана заявка
відповідачем ОСОБА_2, вважає, що
свідоцтво НОМЕР_1 від 25.07.2011 року
потрібно скасувати повністю.

Проте, суд не погоджується з такими
твердженнями позивача з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 499 ЦК України права
інтелектуальної власності на
торгівельну марку визнаються
недійсними з підстав та в порядку,
установлених законом.

Згідно ст.ст. 494, 495 ЦК України права
інтелектуальної власності на
торгівельну марку засвідчується
свідоцтвом, тому визнанню недійсним
підлягає саме свідоцтво.

У відповідності до п.п. «а», «в» п. 1 ст. 19
Закону України «Про охорону прав на
знаки для товарів і послуг» свідоцтво
на знак для товарів і послуг може бути
визнано у судовому порядку недійсним
повністю або частково у разі
невідповідності зареєстрованого знака
умовам надання правової охорони;
видачі свідоцтва внаслідок подання
заявки з порушенням прав інших осіб.

Згідно з п. 3 постанови Верховної Ради
України «Про введення в дію Закону
України «Про охорону прав на знаки для
товарів та послуг» від 23.12.1993 року
відповідність знаків умовам їх
реєстрації визначається згідно з
законодавством, що діяло на дату
подання заявки.

Отже, на дату подання заявки на спірну
торговельну марку чинним був Закон
України «Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг» від 15.12.1993 року з
останніми змінами від 22.05.2003 року.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг», правова охорона надається
знаку, який не суперечить публічному
порядку, принципам гуманності і моралі
та на який не поширюються підстави для
відмови в наданні правової охорони,
встановлені цим Законом.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України
«Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг», згідно з цим Законом не
можуть одержати правову охорону також
позначення, які звичайно не мають
розрізняльної здатності та не набули
такої внаслідок їх використання;
складаються лише з позначень, що є
загальновживаними як позначення
товарів і послуг певного виду;
складаються лише з позначень чи даних,
що є описовими при використанні щодо
зазначених у заявці товарів і послуг
або у зв'язку з ними, зокрема вказують
на вид, якість, склад, кількість,
властивості, призначення, цінність
товарів і послуг, місце і час
виготовлення чи збуту товарів або
надання послуг; є оманливими або
такими, що можуть ввести в оману щодо
товару, послуги або особи, яка виробляє
товар або надає послугу; складаються
лише з позначень, що є
загальновживаними символами і
термінами; відображають лише форму, що
обумовлена природним станом товару чи
необхідністю отримання технічного
результату, або яка надає товарові
істотної цінності.

Згідно з абз. 1 п. 3 ст. 6 Закону України
«Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг» не можуть бути зареєстровані
як знаки, позначення, які є схожими
настільки, що їх можна сплутати зі
знаками, раніше зареєстрованими в
Україні на ім'я іншої особи для
однорідних товарів і послуг.

Порядок визначення схожості позначень,
зареєстрованих в якості знаків для
товарів і послуг регулюється Правилами
складання, подання та розгляду заявки
на видачу свідоцтва України на знак для
товарів і послуг, затверджених наказом
Держпатенту України від 28.07.1995 року №116
(зі змінами та доповненнями).

Згідно п.п. 4.3.24 Правил, позначення
вважається схожим настільки, що його
можна сплутати з іншими позначеннями,
якщо воно асоціюється з ним в цілому,
незважаючи на окрему різницю
елементів.

У відповідності до п.п. 4.3.2.6 Правил,
словесні позначення, заявлені як знаки,
порівнюються з словесними
позначеннями. При встановленні
схожості словесних позначень
враховується звукова (фонетична),
графічна (візуальна) та смислова
(семантична) схожість.

Слід зазначити, що знак для товарів і
послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом
НОМЕР_1 від 25.07.2011 року не є схожим з
торговельною маркою позивача
«ІНФОРМАЦІЯ_2» за свідоцтвом НОМЕР_2 від
26.04.2011 року через їх фонетичну, графічну
та семантичну несхожість.

З роздруківки із офіційного сайту
«Українського інституту промислової
власності» зображення знаків, що
зареєстровані згідно свідоцтв НОМЕР_1
від 25.07.2011 року та НОМЕР_2 від 26.04.2011 року
є зовсім різними, оскільки на
зареєстрованому зображенні позивача
знаходяться троє мишенят на фоні
соняшника, у той час, на
зареєстрованому зображенні
відповідача міститься лише одне мишеня
на пустому фоні, самі малюнки мишенят
на цих двох зображеннях виконаний
різними художніми стилями, надписи над
малюнками зроблені різними шрифтами.

Більше того, у свідоцтві НОМЕР_1 від
25.07.2011 року, що зареєстроване за ОСОБА_2,
значно ширший перелік товарів і послуг
ніж у свідоцтві НОМЕР_2 від 26.04.2011 року,
що зареєстроване за ОСОБА_1

Крім того, до видачі свідоцтва НОМЕР_1
від 25.07.2011 року, Державним
департаментом інтелектуальної
власності проводилась експертиза
заявки m201010897 відповідно до ст. 10 Закону
України «Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг» та Правилами
складання, подання та розгляду заявки
на видачу свідоцтва України на знак для
товарів і послуг, затвердженими
наказом Держдепартаменту України від
28.07.1995 року №116.

Висновком про відповідність
позначення умовам надання правової
охорони за результатами класифікації
експертизи, складеним головним
експертом Українського інституту
промислової власності (УКРПАТЕНТ),
затвердженим Державним департаментом
інтелектуальної власності від 02.06.2011
року було встановлено, що заявлене
позначення відповідає умовам надання
правової охорони, встановленим ст. 5
Закону, та на них не поширюються
підстави для відмови в наданні
правової охорони, встановлені ст. 6
Закону, відносно усього переліку
товарів.

Слід зазначити, що в судовому засіданні
позивачу були роз'ясненні права
передбачені ЦПК України, в тому числі і
право заявити судову експертизу
об'єктів інтелектуальної власності.

Проте, вказаними правами позивач не
скористався, судову експертизу
об'єктів інтелектуальної власності не
заявляв.

Таким чином, будь - яких доказів які б
викликали сумнів у повноті, ясності,
правильності висновку, чи доказів
пов'язаних з недостатньою професійною
кваліфікацією експерта, сторонами
надано не було, а тому суд вважає його
вірним та обґрунтованим і таким, що не
суперечить матеріалам справи,
поясненням сторін і може бути взятим до
уваги судом при ухваленні рішення.

Відповідно до приписів вимог ст. ст. 27,
28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування
в цивільній справі є пояснення сторін і
третіх осіб, показання свідків,
письмові докази, речові докази і
висновки експертів. Суд приймає до
розгляду лише ті докази, які мають
значення для справи. Обставини, які за
законом повинні бути підтвердженні
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування. Кожна
сторона має довести ті обставини, на
які посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Тобто, вказані принципи щодо
обов'язковості доведення тих чи інших
обставин є обов'язковими при з'ясуванні
обставин справи по суті.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що посилання
позивача на вказані ним обставини, є
недоведеними та спростовуються
наявним у матеріалах справи доказами.

Рішенням Господарського суду Сумської
області від 04.11.2010 року, залишеним без
змін постановою Харківського
апеляційного господарського суду від
19.01.2011 року, в задоволенні позову ФОП
ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист
авторських прав та стягнення коштів
відмовлено.

Зустрічний позов ФОП ОСОБА_2 до ФОП
ОСОБА_1 про визнання права попереднього
користувача на торговельну марку
задоволено частково.

Визнано за ФОП ОСОБА_2 право
попереднього користувача на
торговельну марку (знак для товарів і
послуг) у вигляді мишеня із назвами
«ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_1» та від
«ІНФОРМАЦІЯ_4», зареєстровану в
Державному реєстрі свідоцтв України
на знаки для товарів і послуг за НОМЕР_3
від 26.04.2010 року за 29 класом МКТ та
послуг: насіння соняшника очищене,
насіння соняшника смажене, насіння
гарбуза очищене, насіння гарбуза
смажене (з правом безоплатного
продовження використання).

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З урахуванням вищевикладеного та
положень ст. 6 Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг», суд приходить до висновку, що
торговельна марка «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
свідоцтвами України НОМЕР_1, відповідає
умовам надання правової охорони.

За приписами ст. 19 Закону України «Про
охорону прав на знак для товарів і
послуг» саме невідповідність
зареєстрованого знака умовам надання
правової охорони є підставою для
визнання свідоцтва недійсним повністю
чи частково.

Зважаючи на встановлення судом того, що
зареєстрована на ім'я ОСОБА_2
торговельна марка «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
свідоцтвами України НОМЕР_1 відповідає
умовам надання правової охорони на
дату подання відповідної заявки, то
свідоцтво України НОМЕР_1 не підлягає
визнанню недійсним.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим кодексом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
кодексу.

Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позивач не
довів ті обставини, на які посилався як
на підставу своїх вимог, а тому у позові
слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про охорону
прав на знаки для товарів і послуг», з
останніми змінами від 22.05.2003 року, ст. 494,
495, 499 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60,
88, 209, 212-215, 218 ЦПК, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1
до Державної служби інтелектуальної
власності України, ОСОБА_2 про визнання
недійсним свідоцтва України НОМЕР_1 на
знак для товарів і послуг
«ІНФОРМАЦІЯ_1».

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Солом'янський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня наступного
після проголошення рішення.

Суддя