УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Червинської М.Є.,
Лесько А.О., Черненко
В.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: товариство з
обмеженою відповідальністю «Інком - К»,
ОСОБА_6, про визнання права власності на
майно, що є спільною сумісною власністю
подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_4
на ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 29 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва
від 2 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про
визнання права власності на майно, що є
спільною сумісною власністю подружжя.

Ухвалою Печерського районного скік м.
Києва від 29 квітня 2014 року, залишеною
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 2 липня 2014 року, позовну заяву
залишено без розгляду на підставі п. 5 ч.
1 ст. 207 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати судові ухвали, посилаючись
на порушення судами норм
процесуального права, та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
судових ухвал в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд
постановляє ухвалу про залишення заяви
без розгляду, якщо позивач подав заяву
про залишення позову без розгляду.

Як убачається з матеріалів справи,
позивач скористався своїм правом та
подав письмову заяву про залишення
позову без розгляду (т. 2, а.с. 185-186).

За таких підстав, суд першої інстанції,
з висновками якого погодився
апеляційний суд, обґрунтовано
постановив ухвалу про залишення
позовної заяви ОСОБА_4 без розгляду на
підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Отримавши від позивача заяву про
залишення позовної заяви без розгляду
суд першої інстанції не мав права
проводити подальший розгляд справи,
оскільки такий розгляд суперечив би ст.
11 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових ухвал, не дають
підстав для висновку про порушення
судами норм процесуального права, тому
колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 29 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 2 липня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
М.Є. Червинська

А.О. Лесько

В.А. Черненко