15 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:
Євтушенко О.І., Журавель В.І.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за договором позики,
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 24 липня 2014 року
в с т а н о в и л а:
У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за договором позики.
В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що 17 вересня
2012 року ОСОБА_5 взяв у ОСОБА_4 у борг
кошти в розмірі 32 261 грн, про що ним
власноручно було написана розписка. У
звʼ?язку із тим, що строк повернення
боргу за розпискою не було визначено
сторонами, 8 квітня 2013 року позивач
направив рекомендованим листом
відповідачу вимогу від 5 квітня 2013 року,
у якій просив повернути весь борг в
семиденний строк з моменту її
отримання, проте, ні відповіді, ні
коштів від ОСОБА_5 позивач не отримав.
Тому ОСОБА_4 просив стягнуту з
відповідача заборгованість за
Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 3 червня 2014 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за договором
позики відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 24 липня

2014 року прийнято відмову від позову
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 до ОСОБА_5
про стягнення боргу. Рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 3
червня 2014 року скасовано, а провадження
у справі закрито. Розʼ?яснено ОСОБА_4
наслідки закриття провадження у
справі, передбачені ст. 206 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 24 липня 2014 року
та направити справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції, мотивуючи
свої вимоги порушенням судом норм
процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що позивачем не доведено факту
укладання договору позики грошових
коштів між сторонами.

Приймаючи відмову від позову
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 до ОСОБА_5
про стягнення боргу, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
закриваючи провадження по справі, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, в межах
наданих йому повноважень, подав заяву
про відмову від позову, з проханням
скасувати рішення місцевого суду та
закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,
підставою для закриття провадження у
справі є відмова позивача від позову і
відмова прийнята судом.

Статтею 307 ЦПК України передбачено, що в
апеляційному суді позивач має право
відмовитися від позову, а сторони -
укласти мирову угоду відповідно до
загальних правил про ці процесуальні
дії незалежно від того, хто подав
апеляційну скаргу.

Із матеріалів справи вбачається, що
представником

ОСОБА_4 - ОСОБА_6 в межах повноважень
наданих йому було заявлене клопотання
про відмову від заявлених позовних
вимог до ОСОБА_5 про стягнення грошових
коштів (а. с. 54).

Згідно із ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення
суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав,
визначених статтями 205 і 207 цього
Кодексу.

Суд апеляційної інстанції, дійшов
вірного висновку прийнявши відмову від
заявлених позовних вимог до ОСОБА_5 та
закривши провадження у справі,
оскільки позивач має процесуальне
право відмовитися від заявлених вимог
на стадії апеляційного провадження.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін ухвали
апеляційного суду Полтавської області
від 24 липня

2014 року, тому що ухвала суду
апеляційної інстанції законна та
обґрунтована.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
норм процесуального права судом
апеляційної інстанції, яке призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 24 липня

2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
договором позики залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко В.І. Журавель Ю.Г.
Іваненко