Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/4192/14
Головуючий у 1 інстанції: Ліхтанська
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Каракуші К.В.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 14 серпня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4
до приватного підприємства
«Азовгеопроект», ОСОБА_5 про визнання
невизначеними та не погодженими межі
земельної ділянки та визнання акту
визначення меж та погодження меж
земельної ділянки в натурі
протиправним, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулися до суду з вказаним позовом
до ПП «Азовгеопроект», ОСОБА_5

У позові зазначалось, що позивачі є
власниками житлового будинку АДРЕСА_1
як спадкоємці після смерті матері
ОСОБА_6, які прийняли спадщину та 14.07.1995
року було видано свідоцтво про право на
спадщину. 25.12.2013 року позивачам надано
дозвіл на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку за рахунок земель житлової та
громадської забудови. Суміжним
землекористувачем є ОСОБА_5 До
листопада 2013 року спільна межа між
земельними ділянками не була
встановлена. 15.10.2013 року позивачі
звернулися до Луначарської сільської
ради із заявою про встановлення
спільної межі земельних ділянок. 27.11.2013
року було встановлено спільну межу
земельних ділянок. В січні 2014 року
позивачам стало відомо, що ОСОБА_5
замовила ПП «Азовгеопроект»
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі площею 0,16
га. Спільна межа не встановлена та не
узгоджена з позивачами.

Посилаючись на вказані обставини,
позивачі просили суд визнати
невизначеними та не погодженими межі
земельної ділянки, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_3; визнати акт
визначення та погодження меж земельної
ділянки в натурі протиправним.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 14 серпня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким задовольнити позов.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника апелянта, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що між
сторонами має місце спір про межу,
вирішення якого передбачено ст.ст.158-161
ЗК України, а обраний позивачем спосіб
захисту не узгоджується з приписами
ст.16, 21,393 ЦК Українии та ст.152 ЗК України
і тому є неналежним.

З такими висновками суду колегія
суддів погоджується виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачі є власниками житлового
будинку АДРЕСА_3. 25.12.2013року рішенням
Луначарської сільської ради № 12
позивачам надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі площею 0,15га
для будівництва та обслуговування
жилого будинку за рахунок земель
житлової та громадської забудови, яка
розташована за адресою АДРЕСА_2 -
спільно частково. Суміжними
землекористувачами є у тому числі і
ОСОБА_5, якій на праві власності
належить домоволодіння АДРЕСА_3.

До листопада 2013року спільна межа між
земельними ділянками сторін у справі,
що знаходяться за адресами АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_3 встановлена не була.
Користування земельними ділянками
здійснювалось за порядком, який
фактично склався.

15 жовтня 2013року позивачі звернулися до
Луначарської сільської ради з заявою
про встановлення спільної межі
земельних ділянок. 27.11.2013року постійна
комісія з питань агропромислового
комплексу, земельних відносин,
раціонального використання природних
ресурсів Луначарської сільської ради,
у присутності відповідача ОСОБА_5,
встановила спільну межу вказаних
земельних ділянок. При цьому площа
земельної ділянки, яка знаходиться за
адресою АДРЕСА_3 визначена у розмірі
0,1142га., а площа земельної ділянки яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_2 - у
розмірі 0,15га, що підтверджується
рішенням Луначарської сільської ради
від 27.11.2013р. та актом від 27.11.2013р.

Позивачі, посилались на те, що їм стало
відомо про те що відповідач ОСОБА_5
замовила ПП "Азовгеопроект"
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі, яка
розташована за адресою АДРЕСА_2, площею
0,16га. Але спільна межа між земельною
ділянкою розташованою за адресою
АДРЕСА_3 та земельною ділянкою
розташованою за адресою АДРЕСА_2 не
була встановлена та не була узгоджена з
позивачами, як з землекористувачами
суміжною земельною ділянкою, а тому
ОСОБА_7 та ОСОБА_4 просили визнати в
технічній документації із землеустрою,
що була виготовлена ПП "Азовгеопроект",
не визначеними та не погодженими межі
земельної ділянки, яка знаходиться за
адресою АДРЕСА_3 та визнати акт
визначення та погодження меж земельної
ділянки в натурі протиправним.

З матеріалів справи вбачається і
не заперечується представником
позивача, що предметом спору є технічна
документація, а саме її складова у
вигляді акту визначення та погодження
меж земельної ділянки, що виготовлена
ПП "Азовгеопроект"(а.с.9).

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Особа вільно, на власний розсуд, обирає
способи захисту своїх порушених прав.

Приписами ст.186 ЗК України передбачено
розгляд і затвердження землевпорядної
документації відповідними органами
виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування.

У відповідності до ст.55 Закону України
«Про землеустрій» встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) проводиться відповідно до
топографо-геодезичних і
картографічних матеріалів.
Встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється на
основі технічної документації із
землеустрою, якою визначається
місцеположення поворотних точок меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Інструкція про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками, що
затверджена наказом Держкомзему від 18
травня 2010 року №376 визначає механізм
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками. Встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки здійснюється з метою
визначення в натурі (на місцевості)
метричних даних земельної ділянки, у
тому числі місцеположення поворотних
точок її меж та їх закріплення межовими
знаками.

Таким чином, передбачений положеннями
ст.186 ЗК України, ст.ст.55,56 Закону
України "Про землеустрій" від 22 травня
2003 року №858-ІV та вищеназваної
Інструкції, затвердженої наказом
Держкомзему від 18 травня 2010 року №376,
акт визначення та погодження меж
земельної ділянки в натурі за адресою
АДРЕСА_3 від 05 лютого 2013 року є лише
технічним документом, який закріплює
на місцевості межі земельних ділянок, в
силу чого є лише доказом, який підлягає
оцінці в сукупності з іншими доказами
по справі, тому не є тим
правовстановлюючим документом, що
породжує права та обов'язки сторін,
отже не може бути самостійним
предметом спору.

Оспорюваний акт визначення та
погодження меж земельної ділянки
самостійного значення не має, оскільки
не призводить до виникнення, зміни або
припинення прав на земельну ділянку, як
і будь-яких інших прав у процедурі
приватизації земельних ділянок.

Крім того, складання ПП"Азовгеопроект"
акту визначення та погодження меж
земельної ділянки від 05 лютого 2013 року
за відсутності позивачів, як суміжних
землекористувачів, не є істотною
обставиною для справи, оскільки він не
впливає на правовідносини, які
виникають у зв'язку з реалізацією права
користування або власності на земельну
ділянку, а стосуються лише меж, які
існують до набуття таких прав.

Саме ж погодження меж є виключно
допоміжною стадією у процедурі
приватизації земельної ділянки,
спрямованою на те, щоб уникнути
технічних помилок.

На думку колегії суддів рішення суду є
законним і обґрунтованим, відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права і підстав для
його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст.307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 14 серпня 2014 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: