АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №759/6107/14 № апеляційного
суді першої інстанції: Борденюк В.В.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Семенюк Т.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 жовтня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою Приватного акціонерного
товариства «Страхова група «ТАС» на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 28 серпня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» про стягнення страхового
відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 28 серпня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства «Страхова група «ТАС» на
користь ОСОБА_3 суму страхового
відшкодування у розмірі 15 078,89 грн.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо стягнення
судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
представник ПрАТ «Страхова група «ТАС»
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про відмову у задоволенні позову,
вважаючи, що судом порушено норми
матеріального та процесуального права,
не враховано всі обставини, що мають
значення для справи.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився,
хоча був повідомлені про час та місце
розгляду справи належним чином., про
причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до ст. 305 ЦПК України,
колегія суддів вважає за можливе
слухати справу у відсутність осіб, які
не з'явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що у грудні 2013 року
позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення страхового
відшкодування, посилаючись в
обґрунтування своїх вимог на те, що між
ним та ПАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС»
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (поліс № ВС/7424162)
та договір добровільного комплексного
страхування транспортного засобу та
супутніх ризиків ДКТЗ/21/44/48 № 17673
автомобіля ВАЗ21154 д.н. НОМЕР_1,
відповідно до якого застраховано
автомобіль позивача.

20 лютого 2010 року стався страховий
випадок, в результаті якого
застрахований транспортний засіб
зазнав механічного пошкодження.

Зазначив, що відповідач ухиляється від
виконання своїх зобов'язань у зв'язку
із невизнанням ДТП страховим випадком.
Просив суд стягнути з ПрАТ «страхова
група «ТАС» на його користь страхове
відшкодування в розмірі заподіяного
пошкодження автомобіля ВАЗ  21154 д.н.
НОМЕР_1 матеріального збитку, вартість
товарознавчого дослідження у розмірі
950 грн. та понесені судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.05.2009 року між ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова
група «ТАС» було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-праві відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс № ВС/7424162) та договір
добровільного комплексного
страхування автотранспортного засобу
та супутніх ризиків ДКТЗ/21/44/48 № 17673
автомобіля «ВАЗ 21154 д.н. НОМЕР_1,
відповідно до якого застраховано
автомобіль позивача.

20 лютого 2010 року з вини ОСОБА_3, який
керував автомобілем «ВАЗ» сталося
зіткнення з автомобілем «Шевроле» д.н.
НОМЕР_2.

ОСОБА_3 повідомив ПАТ «СГ «ТАС» про
настання страхового випадку, що
підтверджується листом-відповіддю з
приводу настання події, яка мала місце
20 лютого 2010 року.

Листом від 28 липня 2010 року ПрАТ «СГ
«ТАС» відмовило позивачу у виплаті
страхового відшкодування, оскільки
відповідно до акту огляду, ТЗ
страхувальника була зафіксована
розпізнавальна шашка «ТАКСІ», значний
пробіг автомобілю та інтенсивну
експлуатацію.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій ос
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України,
страховик зобов'язаний, зокрема, у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату у строк, встановлений
договором. Страхова виплата за
договором майнового страхування і
страхування відповідальності
(страхове відшкодування) не може
перевищувати розмір реальних збитків.
Інші збитки вважаються застрахованими,
якщо це встановлено договором.
Страхова виплат за договором майнового
страхування здійснюється страховиком
у межах страхової суми, яка
встановлюється у межах вартості майна
на момент укладення договору.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем не доведено
належними та допустимими доказами, що
позивачем порушено умови страхування
ТЗ, а ДТП, яка сталась 20 лютого 2010 року з
вини ОСОБА_3, є страховим випадком.

Проте, колегія суддів не може
погодитись з таким висновком суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
відмовляючи у визнанні ДТП страховим
висновком, ПрАТ «СГ «ТАС» виходило з
того, що при огляді ТЗ страхувальника
була зафіксована розпізнавальна шашка
«ТАКСІ» на даху автомобіля,
встановлено значний пробіг автомобілю
та його інтенсивна експлуатація.

З акту огляду ТЗ ОСОБА_3 від 26 лютого 2010
року та фототаблицею до нього, видно,
що автомобіль обладнаний спеціальним
приладом - розпізнавальною шашечкою
«ТАКСІ»,який знаходився у підключеному
стані, зафіксовано значний пробіг
автомобіля, що свідчить про його
інтенсивну експлуатацію. Крім того, у
акті зазначено, що автомобіль
використовувався як таксі, акт
підписаний довіреною особою ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 без будь-яких зауважень.

Частиною першою статті 991 ЦК України та
пунктом 4.2 Правил добровільного
страхування наземного транспорту (крім
залізничного) передбачені випадки,
коли страховик має право відмовитися
від здійснення страхової виплати.

Крім того, договором страхування
можуть бути передбачені також інші
підстави для відмови здійснити
страхову виплату, якщо це не суперечить
закону, як зазначено у частині другій
статті 991 ЦК України.

За п.п. 5.1.7, 11.3.5 Договору страхування,
підставою для відмови Страховика у
здійсненні страхового відшкодування є,
зокрема, ризики, пов'язані із
використанням застрахованого
транспортного засобу як таксі, не
подання Страхувальником відомостей
про зміну ступеня страхового ризику.

Оскільки автомобіль, на час настання
ДТП, використовувався як таксі, а
зазначене не відноситься до страхових
випадків (п. 5.2.7 договору страхування),
то правові підстави для отримання
страхового відшкодування відсутні, а
відмова відповідача у здійсненні
страхового відшкодування не
суперечить вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що оскільки висновки суду не
обґрунтовані і не відповідають
встановленим обставинам справи,
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з постановленням нового
рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 28 серпня 2014 року скасувати,
ухваливши нове рішення наступного
змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» про стягнення
страхового відшкодування відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту
його проголошення, може бути оскаржене
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді