АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6799/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 645/4681/14-ц
Категорія: про стягнення аліментів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: -
Кружиліної О.А.,

- Макарова
Г.О.,

при секретарі - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 28.08.2014 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2014р. ОСОБА_4 звернулась до суду з
позовом в якому просила стягнути
аліменти з ОСОБА_3 на утримання
неповнолітньої дитини у розмірі 1000
гривень щомісячно, починаючи з дня
пред'явлення позову до суду і до
досягнення дитиною повноліття,
вказуючи, що після розірвання шлюбу
донька залишилася на її утриманні, а
відповідач проживає окремо, працює
охоронцем у ігровому залі, отримає
заробітну плату у розмірі 3000 грн., однак
матеріальної допомоги на утримання
дочки не надає.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 28 серпня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволені частково. Суд
вирішив стягнути з ОСОБА_3 аліменти на
утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 у
розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи
з 12.06.2014р. і до досягнення дитиною
повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати вказане рішення та ухвалити
нове, яким стягнути аліменти на
утримання ОСОБА_5 у розмірі 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Вважає рішення суду необґрунтованим та
таким, що постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а також невідповідності
висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування скарги апелянт
зазначає, що ОСОБА_4 не надала доказів
того, що дитина знаходиться на її
повному утриманні, що він не приймає
участі у вихованню дитини і не надає
матеріальної допомоги. Крім того, при
ухваленні рішення, суд не врахував, що
він проживає зі своїм хворим та
непрацездатним батьком ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який тяжко хворіє з 2005
року, потребує постійного догляду,
медичного обстеження та лікування, не
може самостійно пересуватися, є
непрацездатним, крім пенсії, не має
іншого доходу і знаходиться на його
повному забезпеченні.

В суді апеляційної інстанції
відповідач підтримав апеляційну
скаргу і просив її задовольнити,
вказуючи, що він є приватним
підприємцем, але має нульовий дохід,
безробітній, на обліку в центрі
зайнятості не знаходиться, живе за
рахунок випадкового, допомагає
матеріально і дочці і непрацездатному
хворому батьку.

Позивачка просила рішення залишити без
змін, вказуючи, що проживає з батьками
пенсійного віку та донькою, не
працевлаштована, підробляє неофіційно,
відповідач не надає допомоги на
утримання дочки, яка є неповнолітньою,
навчається, потребує витрат.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для його зміни чи скасування за
таких підстав.

Вирішуючи справу, суду першої
інстанції забезпечив сторонам рівні
можливості щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Судом встановлено, а сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не оспорюється, що сторони з
15.09.1998 року перебували у шлюбі, який
розірвано рішенням Фрунзенського
районного суду м.Харкова від 02.06.2014
року. Після розірвання шлюбу і в даний
час сторони проживають окремо:
позивачка разом з 14-літньою донькою
ОСОБА_4 в одній квартирі з батьками
пенсійного віку, а відповідач зі своїм
батьком пенсіонером.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову шляхом стягнення з
відповідача на користь позивача
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини у твердій грошовій сумі 800 грн.
щомісячно суд першої інстанції,
посилаючись з'ясовані обставини та
приписи ст.ст.180, 182, ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК
України, виходив з того, що відповідач
має нерегулярний, мінливий дохід,
зобов'язаний приймати участь в
утриманні дитини до досягнення нею
повноліття.

З таким рішенням колегія суддів
погоджується, оскільки воно відповідає
вимогам закону, який регулює спірні
правовідносини, і ухвалений на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Так, згідно ч.7 ст.7 СК України дитина має
бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини (995_021), іншими міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права
дитини передбачено, що в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється як найкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. (ч.1 ст.181 СК
України. Якщо такої домовленості
батьки не змогли досягти, то за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК
України).

З матеріалів справи вбачається, що
сторони не досягли домовленості щодо
способу виконання обов'язку з
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_4 і її мати звернулася з позовом
про стягнення аліментів у твердій
грошовій сумі.

Такий спосіб відповідає вимогам ч.1
ст.184 СК України, оскільки відповідач
має нерегулярний, мінливий дохід.

При визначенні розміру аліментів суд
першої інстанції врахував передбачені
ч.1 ст.182 СК України обставини і
задовольнив позов частково, вирішивши
стягувати з відповідача на утримання
його доньки 800 грн. щомісячно.

Посилання апелянта на недоведеність
обставин, на які посилається позивач,
на відсутність доказів з боку позивача,
які б свідчили, що він дійсно, не
приймає участі у вихованні дитини і не
надає матеріальної допомоги, а також на
його неспроможність сплачувати таку
суму не свідчить про наявність
передбачених законом (ст.309 ЦПК України)
підстав для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції.

Відповідач помилково тлумачить засади
цивільного судочинства та
процесуальні права і обов'язки сторін.

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, що мають значення для
справи, сторони повинні доводи шляхом
надання суду належних і допустимих
доказів, відповідно до вимог глави 5
розділу 1 ЦПК України.

ОСОБА_4 на підтвердження своїх позовних
вимог надала копії: свого паспорту з
інформацією про сімейний стан та місце
реєстрації; свідоцтва про народження
доньки; рішення суду від 02.06.2014р. про
розірвання шлюбу, ініційованого
ОСОБА_3; довідку КП «Жилкосервіс» про
склад сім'ї, з якої вбачається, що вона
проживає з неповнолітньою донькою і
батьками похилого віку; пенсійних
посвідчень батьків, згідно яких її
матері ОСОБА_7 призначена пенсія за
віком станом на 2005 рік у розмірі 284 грн.69
коп., а батькові ОСОБА_8 - у розмірі 284
грн.69 коп., свідоцтво про народження
позивачки з зазначенням батьків -
ОСОБА_8 і ОСОБА_7 (а.с.4-12).

Заперечуючи проти позову ОСОБА_3 надав
суду на підтвердження своїх доводів
копії: свідоцтва про його реєстрацію у
якості фізичної особи-підприємця (ФОП);
довідки Індустріальної ОДПІ м.Харкова
про те, що з 01.01.2014р. по 30.06.2014р. він
здійснював підприємницьку діяльність
на загальній системі оподаткування і
наданій ним декларації зазначив про
дохід 0,00 грн.; довідки
житлово-кооперативного об'єднання
«ЕЛІТ-ПРОСТОР» про склад сім'ї, з якої
вбачається, що в квартирі
зареєстровані дві особи - він і батько
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1; свідоцтва про його
народження; паспорту батька;
пенсійного посвідчення батька, з якого
вбачається, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1
станом на 2000 р. отримав пенсію за віком
у розмірі 74 грн.70 коп.; фрагменти
виписок з медичної документації батька
- направлення, консультативні висновки,
комп'ютерної томографії, УЗД, тощо.
(а.с.24-36).

Вказаним доказам суд надав належну
оцінку у відповідності з вимогами ст.212
ЦПК України і визначив встановленими
обставини, передбачені ч.1 ст.182 СК
України.

Позивач надала достатній обсяг
належним та допустимих доказів
наявності тих обставин, які за законом
надають їй право отримання аліментів,
визначених судом.

Надані відповідачем докази не
спростовують висновки суду.

Судом встановлено, а сторонами не
заперечується той факт, що відповідач є
здоровою, працездатною особою, ФОП,
житлом забезпечений, іншої сім'ї та
неповнолітніх дітей на утриманні не
має.

Апелянт не надав належних та
допустимих доказів (довідки місцевого
органу ПФУ, висновку лікарняної
комісії чи іншого компетентного органу
системи МОЗ, соціального захисту
населення. тощо), які б свідчили, що
розмір пенсії його батька на
теперішній час нижче передбаченої
законом межі пенсійного забезпечення;
про характер захворювання ОСОБА_6,
потребу в певних ліках, медичних
препаратах та їх вартості, а також
інших даних, які б давали можливість
суду вважати доведеним, що ОСОБА_6
дійсно знаходиться на утриманні і
матеріальному забезпеченні
відповідача.

Особливістю даної категорії справи є
те, що, враховуючи необхідність
забезпечення інтересів неповнолітньої
дитини, саме платник аліментів
зобов'язаний доводи перед судом
наявність обставин, які б свідчили про
його неспроможність сплачувати
аліменти у вказаному позивачем
розмірі.

Доводи та надані відповідачем докази
таких даних не містять.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307,
ст.ст.308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 28 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, в касаційному порядку
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: