АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/7094/14
Головуючий 1 інстанції
Справа № 645/3479/14
Категорія - договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Пилипчук Н.П.,

суддів:
Кірсанової Л.І.,

Трішкової І.Ю.,

при секретарі -
Черепаха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Фрунзенського районного
суду міста Харкова від 20 червня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Правекс-Банк» про
визнання кредитного договору таким, що
розірваний, визнання недійсним
договору іпотеки, стягнення моральної
та матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернупозовом до АТ "

ОСОБА_2 звернулася до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що 11.10.2006 року між ОСОБА_2 та АКБ
«Правекс-Банк» укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого
банком було надано споживчий кредит на
суму 26 000 доларів США строком на 16 років
до 11.10.2022 року, з виплатою 12 % річних на
умовах погашення заборгованості по
кредиту рівними частинами в сумі 135
доларів США, щомісячно. Позивачка
зазначала, що вона належним чином
виконувала зобов'язання за кредитним
договором № 12206-153/06Р від 11.10.2006 року, так
станом на 22.11.2011 року на 60,8% було
здійснено дострокове погашення
кредитних зобов'язань, проте
відповідач звернувся до суду з позовом
про дострокове стягнення, вважав її
винною у невиконанні кредитних
зобов'язань, забажав розірвати
кредитний договір у односторонньому
порядку, нарахувавши штрафи, пеню,
збільшивши відсотки. Позивачка
зазначала, що боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором,
але вона виконала взяті на себе
зобов'язання на 80 %, тоді як кінцевий
строк повного погашення обумовлений
договором 11.10.2022 року. Банк, зловживаючи
правом, звернувся до суду із позовом
про дострокове стягнення із позивачки
залишкової суми кредиту у повному
обсязі за 132 місяці до закінчення
строку дії кредитного договору,
обумовленого п. 1.2, а також нарахував
пеню, неустойку, порушуючи п. 7.1.7
договору та не направив листа із
викладанням причин, підстав і дати
розірвання кредитного договору в
односторонньому порядку, і цим завдав,
на думку позивачки, суттєвої
матеріальної та моральної шкоди.
Позивачка зазначала, що нею виконано
договірні обов'язки шляхом
дострокового здійснення платежів на
рахунок банку. В той же час банк
порушуючи свої обов'язки, встановлені
кредитним договором, висуває
звинувачення у заборгованості, не
виконує обов'язкову умову договору та
не надсилає листа із викладенням
мотивів, причин і дати одностороннього
розірвання договору, а звернувся до
суду з позовом про стягнення
неіснуючої заборгованості. Позивачка
зазначала, що відстоюючи свої порушені
права вона змушена була нести
матеріальні витрати, а саме: оплату за
договір поруки 10 000 грн., оплату за
консультативно-правову допомогу 30 000
грн. за тридцять місяців з дня подачі
позову відповідачем, судовий збір,
витрати на кореспонденцію, у зв'язку з
чим загальна сума збитків становить 40
287 грн. 14 коп.. Позивачка посилалася на
те, що їй було завдано моральну шкоду,
оскільки, на її думку, через
неправомірні дії Банку були зіпсовані
стосунки із поручителем, а також
протягом тридцяти місяців її
супроводжували неврози, безпорадність,
погрози банку притягнути до
кримінальної відповідальності, через
що виникали суперечки в сім'ї. У зв'язку
з чим ОСОБА_2 оцінила моральну шкоду в
розмірі 20 000 грн.. Позивачка зазначала,
що Банк, подавши позовну заву від 22.11.2011
року до неї та поручителя про
дострокове, позадоговірне стягнення
заборгованості в повному обсязі до
закінчення терміну дії договору,
скористався своїм правом та прийняв
рішення про одностороннє розірвання
кредитного договору. Розірвання
кредитного договору потягло за собою
недійсність договору іпотеки, який
укладено для забезпечення виконання
умов основного кредитного договору.

Позивач просила визнати кредитний
договір № 12206-153/06Р від 11.10.2006 року таким,
що розірваний відповідачем в
односторонньому порядку, у зв'язку з
порушенням умов договору, визнати
недійсним договір іпотеки № 12206-153/06Р
від 12.10.2006 року, стягнути з відповідача
на відшкодування майнової шкоди 40 287
грн. 16 коп., та на відшкодування
моральної шкоди 60 000 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду
міста Харкова від 20 червня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог. Посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи. Вказує, що суд не проаналізував,
що банк не виконав умови кредитного
договору про зміну або доповнення умов
договору, не направив їй відповідного
листа.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає за
необхідне в її задоволенні відмовити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

За змістом ст. 651 ЦК України, зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. У разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право
на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Відповідно до ст.652 ЦК України
розірвання договору у зв'язку з
істотною зміною обставин допускається
за наявності чотирьох обов'язкових
умов: у момент укладення договору
сторони виходили з того, що така зміна
обставин не настане; зміна обставин
зумовлена причинами, які
заінтересована сторона не могла
усунути після її виникнення при всій
турботливості і обачності, які від неї
вимагалися; виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладанні договору;
із суті договору або звичаїв ділового
обороту не впливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Судом встановлено, що 11.10.2006 року
укладено кредитний договір № 12206-153/06Р
між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2,
відповідно до умов якого Банк надав
кредит в сумі 26 000 доларів США до 11.10.2022
року, із сплатою 12 % річних.

Забезпеченням виконання позичальником
зобов'язань за даним договором
виступає іпотека - трикімнатна
квартира за адресою: АДРЕСА_1, згідно
договору іпотеки №12206-153/06Р від 12.10.2006
року.

11.10.2006 року між ОСОБА_3 та АКБ
«Правекс-Банк» укладено договір поруки
№12206-153/06Р, відповідно до умов якого
поручитель у порядку та на умовах,
передбачених договором зобов'язується
нести солідарну майнову
відповідальність перед кредитором за
виконання в повному обсязі зобов'язань
ОСОБА_2

Заочним рішенням Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 15.11.2013
року були задоволені позовні вимоги
ПАТ КБ «Правекс Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором та стягнуто з них
солідарно на користь Банку
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 50148,28 коп., судові витрати в
ромізі 250 грн. 74 коп. з кожного. Рішення
набрало законної сили.

Відповідно до п.7.1.7 укладеного
кредитного договору № 12206-153/06Р від
11.10.2006 року, Банк має право без згоди
позичальника в односторонньому
порядку змінити або доповнити умови
даного договору, в односторонньому
порядку розірвати його та направити на
адресу позичальника листа про
розірвання договору з викладенням змін
та доповнень. Даний договір вважається
розірваним з моменту прийняття
відповідного рішення органом Банку, до
компетенції якого відповідно до
законодавства та внутрішніми
документам Банка входить прийняття
такого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач має заборгованість перед
відповідачем за кредитним договором.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що незгода
позивача з розміром заборгованості,
порядком її нарахування та стягнення
заборгованості в судовому порядку не є
підставою для розірвання кредитного
договору.

Підстав, передбачених ст. 651, ст. 652 ЦК
України для розірвання кредитного
договору судом не встановлено.

Частина 1 ст. 215 Цивільного кодексу
України зазначає, що підставою
недійсності правочину недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частиною першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

ОСОБА_2 не надано жодного доказу
недотримання відповідачем під час
укладення договору іпотеки вимог,
передбачених ст.203 ЦК України.

Матеріали справи не містять також і
доказів спричинення майнової та
моральної шкоди позивачу винними діями
відповідача.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, надані сторонами докази, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія
судової палати,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду
міста Харкова від 20 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -