Справа № 495/2882/14-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

15 вересня 2014 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

у складі головуючого - одноособово
судді Шевчук Ю.В.

при секретарі - Мамончик К.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білгород -
Дністровському цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області про визнання
батьківства та зобов'язання внести
зміни до актового запису про
народження дитини даних про батька,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області про визнання
батьківства та зобов'язання внести
зміни до актового запису про
народження дитини даних про батька, в
якому просить визнати ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,
уродженця м. Тинда, Амурської області,
який проживає за адресою: АДРЕСА_1 -
батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
громадянина України; зобов'язати
відділ державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області внести зміни до
актового запису про народження ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4 за № 40 від 08.08.2005 року,
свідоцтво видано відділом реєстрації
актів цивільного стану по
Білгород-Дністровському району
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області де в графі «відомості
про батька» записати: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,
уродженця м. Тинда, Амурської області,
який проживає за адресою: АДРЕСА_1;
свідоцтво про народження ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України,
видане відділом державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області 15.02.2006 року серії
НОМЕР_1 - анулювати.

Позивач - ОСОБА_1 у судове засідання
не з'явився, згідно заяви позовні
вимоги підтримав та просив
задовольнити.

Відповідач - представник відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області у судове засідання не
з'явився, згідно заяви просили справу
розглядати за їх відсутністю.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснив, що знає позивача довгий час,
та підтверджує що ОСОБА_4 проживала з
ним, вела спільне господарство та в них
народився син ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснила, що вона являється матір'ю
ОСОБА_4, яка померла та підтверджує, що
її донька проживала разом з ОСОБА_1,
вела спільне господарство та в них
народився син ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснила, що вона являється родичкою
ОСОБА_4 та підтверджує що ОСОБА_4
проживала з ОСОБА_1, вела спільне
господарство та в них народився син
ОСОБА_1

Вивчивши матеріали справи,
дослідивши надані докази, суд вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року, про
що свідчить свідоцтво про народження
серії НОМЕР_1 від 15.02.2006 року, видане
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області.

Згідно із свідоцтвом про народження
серії НОМЕР_1 від 15.02.2006 року, батьком
ОСОБА_2 записаний ОСОБА_1, зі слів
матері, матір'ю - ОСОБА_4.

В свою чергу, ОСОБА_1 вказує, що саме
він є біологічним батьком ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Між тим, при реєстрації народження
батьком ОСОБА_2, був записаний ОСОБА_1 зі
слів матері - ОСОБА_4, оскільки шлюб між
батьками дитини не був укладений.

За твердженням ОСОБА_1, з 2003 року по 2013
рік він та ОСОБА_4 постійно проживали
разом, вели спільне господарство, були
пов'язані спільним побутом, спільно
виховували дитину, що підтверджується
актом № 6 від 22.07.2013 року.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2 виданим 07.03.2013 року
виконавчим комітетом Старокозацької
сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області, відповідний актовий
запис № 11.

15.04.2014 року комісією у складі
секретаря виконавчого комітету
Старокозацької сільської ради, фахівця
по соціальній роботі, здійснено
обстеження житлово-побутових умов
проживання ОСОБА_1, за результатами
якого складено відповідний акт, згідно
із яким мати дитини, ОСОБА_2 - ОСОБА_4,
померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, біологічний
батько дитини, ОСОБА_1 здійснює нагляд
за дитиною. Під час обстеження будинку
по Білгород-Дністровський район, с.
Старокозаче вул.. Чкалова, 104 було
встановлено, що будинок відповідає
санітарним нормам, дитина має власну
кімнату, місце для навчання, письмові
приладдя та навчальні посібники, місце
для власних речей. Біологічний батько
здійснює належний догляд за дитиною та
замається її вихованням і утриманням.

Відповідно до характеристики
наданої Старокозацькою сільською
радою на ОСОБА_1 встановлено, що за час
проживання на території
Старокозацької сільської ради проявив
себе з позитивної сторони, працює по
найму, скарг від сусідів не надходило.

Факт того, що ОСОБА_1 є справжнім
(біологічним, фактичним) батьком також
підтверджується наданими в судовому
засіданні поясненнями свідків: ОСОБА_3,
ОСОБА_7, бабусею ОСОБА_6

Згідно із ч.1 ст.61 Цивільного
процесуального кодексу України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.125 Сімейного
кодексу України, якщо мати та батько
дитини не перебувають у шлюбі між
собою, походження дитини від матері
визначається на підставі документа
закладу охорони здоров'я про
народження нею дитини. Якщо мати та
батько дитини не перебувають у шлюбі
між собою, походження дитини від батька
визначається: за заявою матері та
батька дитини; за рішенням суду.

Згідно із ч.1 ст.52 Конституції
України, діти рівні у своїх правах
незалежно від походження, а також від
того, народжені вони у шлюбі чи поза
ним. Власне на реалізацію положення
Конституції і передбачено визначення
походження дитини, батьки якої не
перебувають у шлюбі між собою, оскільки
гарантується дитині батьківство,
незалежно від того, в шлюбі перебувають
її батьки чи ні.

Правовій аналіз ст.125 Сімейного
кодексу України дає змогу дійти
висновку про існування двох способів
визначення походження дитини, батьки
якої не перебувають у шлюбі між собою:
добровільний та судовий. Добровільний
спосіб полягає у двосторонньому
волевиявленні матері та батька, яке
полягає у зверненні до державного
органу реєстрації актів цивільного
стану із відповідною заявою, або ж у
зверненні особи, яка вважає себе
батьком дитини. Іншими словами
добровільний спосіб можливо назвати
реєстраційним або позасудовим. Суть
судового способу визначення
походження дитини, батьки якої не
перебувають у шлюбі між собою полягає у
зверненні одного з подружжя до суду,
який в результаті розгляду цивільної
справи по суті встановлює батьківство
судовим рішенням, яке є обов'язковим
для виконання.

Відповідно до ст.128 Сімейного
кодексу України, за відсутності заяв,
право на подання яких встановлено
статтями 126 і 127 цього кодексу,
батьківство щодо дитини може бути
визнане за рішенням суду. Підставою для
визнання батьківства є будь-які
відомості, що засвідчують походження
дитини від певної особи, зібрані
відповідно до Цивільного
процесуального кодексу України. Позов
про визнання батьківства може бути
пред'явлений матір'ю, опікуном,
піклувальником дитини, особою, яка
утримує та виховує дитину, а також
самою дитиною, яка досягла повноліття.
Позов про визнання батьківства може
бути пред'явлений особою, яка вважає
себе батьком дитини. Позов про визнання
батьківства приймається судом, якщо
запис про батька дитини у Книзі
реєстрації народжень вчинено
відповідно до частини першої статті 135
цього Кодексу.

Дана стаття регламентує судовий
спосіб захисту сімейних прав та
інтересів у сфері батьківства.
Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Причому таке право
може бути реалізоване як в порядку
позовного провадження за наявності
спору про право (визнання батьківства
за рішенням суду), так і в окремому
провадженні (встановлення факту
батьківства). Дана стаття регулює
відносини щодо реалізації права на
батьківство в порядку позовного
провадження.

Підставою для визнання батьківства
є будь-які відомості, що засвідчують
походження дитини від певної особи,
зібрані відповідно до Цивільного
процесуального кодексу України.
Відповідно до ст.57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Тобто при вирішенні спору про визнання
батьківства мають враховуватись усі
вище перераховані докази в сукупності.
Причому кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень (ч.1 ст.60 Цивільного
процесуального кодексу України).

Згідно із ч.1 ст.129 Сімейного кодексу
України, особа, яка вважає себе батьком
дитини, народженої жінкою, яка в момент
зачаття або народження дитини
перебувала у шлюбі з іншим чоловіком,
має право пред'явити до її чоловіка,
якщо він записаний батьком дитини,
позов про визнання свого батьківства.

У тих випадках, коли батьком дитини
записано конкретну особу, вимоги про
визнання батьківства мають
розглядатись одночасно з вимогами про
виключення відомостей про цю особу як
батька з актового запису про
народження дитини (п.6 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
15.05.2006 року «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»).

Відповідно до статей 213, 215
Цивільного процесуального кодексу
України, рішення щодо визнання
батьківства має ґрунтуватися на
всебічно перевірених судом даних, що
підтверджують або спростовують
заявлені вимоги чи заперечення проти
них, а його резолютивна частина -
містити всі відомості, необхідні для
реєстрації батьківства (материнства) в
органах РАЦС (прізвище, ім'я та по
батькові матері й батька, число, місяць
і рік їх народження, громадянство, а
також номер актового запису про
народження дитини, коли та яким органом
його вчинено).

Згідно із ст.3 «Конвенції про права
дитини», прийнятої 44-ю сесією
Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада
1989 року (набрала чинності для України 27
вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється як найкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст.134 Сімейного кодексу
України, на підставі заяв осіб,
зазначених у статті 126 цього Кодексу,
або рішення суду орган державної
реєстрації актів цивільного стану
вносить відповідні зміни до актового
запису про народження, складеного
органами державної реєстрації актів
цивільного стану України, та видає нове
Свідоцтво про народження.

Як встановлено матеріалами справи
та було вище зазначено, справжнім
(біологічним, фактичним) батьком
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, є ОСОБА_1.

Враховуючи вищевикладені обставини
та норми чинного законодавства, суд
вважає обґрунтованими, правомірними та
законними позовні вимоги ОСОБА_1, у
зв'язку з чим позовна заява ОСОБА_1 до
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області про визнання
батьківства та зобов'язання внести
зміни до актового запису про
народження дитини даних про батька
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 125, 128, 129, 134
Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11,
57-60, 79, 84, 88, 157, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И
Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області про визнання
батьківства та зобов'язання внести
зміни до актового запису про
народження дитини даних про батька -
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України, уродженця м.
Тинда, Амурської області, який проживає
за адресою: АДРЕСА_1 - батьком ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України;

Зобов'язати відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області внести зміни до
актового запису за № 40 від 08.08.2005 року
про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
складений відділом реєстрації актів
цивільного стану по
Білгород-Дністровському району
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області де в графі «відомості
про батька» записати: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України,
уродженець м. Тинда, Амурської області,
який проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Змінити прізвище дитини з «ОСОБА_2»
на «ОСОБА_2», по-батькові вказати
«ОСОБА_2».

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя