Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2505/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Чельник О. І.
УХВАЛА

іменем України

07.10.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Франко В.А., Фомічова С.Є.,

при секретареві: Пітель Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивачів ОСОБА_2, подану
в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на
рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 23 липня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, третя особа: Служба у
справах дітей Олександрійської
районної державної адміністрації, про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и л а :

25 березня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися в суд з позовом до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання осіб
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що позивачам на праві
власності належить по ? частині
домоволодіння АДРЕСА_1. Відповідачі у
справі зареєстровані у вказаному
домоволодінні, однак фактично не
проживають за вказаною адресою з
жовтня 2012 року. Будь-яке майно, яке б
належало відповідачам у помешканні
відсутнє. Даним житловим приміщенням
відповідачі не користуються протягом
тривалого часу. Посилаючись на ці
обставини та на норми ст.319, ч.2 ст.405 ЦК
України просили визнати відповідачів
такими, що втратили право користування
житловим будинком АДРЕСА_1.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 23 липня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.
Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі представник
позивачів ОСОБА_8, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4
задовольнити.

Позивачі у судове засідання не
з'явились. Про час та місце слухання
справи повідомлені належним чином.
Представник позивачів за договором
направив до суду заяву, в якій просив
слухати справу у відсутності позивачів
та їх представника (а.с.116).

Представник третьої особи
направив до суду заяву про
неможливість забезпечити явку
представника у судове засідання, тому
просив провести судове засідання без
участі третьої особи (а.с.114).

ОСОБА_7 у судове засідання не
з'явились. Про час та місце слухання
справи повідомлена належним чином. Про
причини неявки суду не повідомила.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у
судове засідання з'явились. Просили суд
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Колегія суддів ухвалила слухати
справу при даній явці на підставі ч.2
ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача,
відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5,
дослідивши письмові докази по справі,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах, встановлених ст.303
ЦПК України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачі саме з поважних причин
понад один рік не проживають в
домоволодінні по АДРЕСА_1. З того часу
там фактично постійно проживають
тільки позивачі у справі. Тому підстав
для визнання їх такими, що втратили
право користування на підставі ст.405 ЦК
України у суду відсутні. Крім того,
ОСОБА_5 добровільно знялась з
реєстраційного обліку, погодившись з
тим, що з жовтня 2012 року ще до
розірвання шлюбу з позивачем залишила
спірне домоволодіння, має своє житло, в
якому з того часу проживає, проте
позивачі заяви про закриття
провадження по справі чи залишення
позовних вимог без розгляду до суду не
надали.

З висновком суду колегія суддів
погоджується, як з таким, що відповідає
фактичним обставинам справи та вимогам
закону.

Частиною 3 статті 9 ЖК України
передбачено, що ніхто не може бути
виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Відповідно до вимог ст.405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом
(ч.2 ст.405 ЦК).

У судовому засіданні встановлено,
що між позивачем ОСОБА_4 та
відповідачем ОСОБА_5 було укладено
шлюб, зареєстрований 19 грудня 1987 року
Войнівською сільською радою, актовий
запис №27. 08 лютого 2013 року шлюб було
розірвано рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області (а.с.10).

Відповідач ОСОБА_5 була вселена у
спірне домоволодіння у грудні 1987 року
за згодою власника житла - чоловіка та
батька позивачів відповідно - ОСОБА_9,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_6.

Позивачі прийняли спадщину як
спадкоємці першої черги за законом.
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 отримали свідоцтва
про право на спадщину за законом по ?
частині спірного домоволодіння
кожному 23.03.2010 року та 12.07.2012 року
відповідно (а.с.8, 9).

Відповідачі ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, як діти та онуки
позивачів, проживали та були
зареєстровані за місцем проживання
батьків у спірному домоволодінні. У
подальшому у ОСОБА_6 та ОСОБА_7
народилися діти - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_12,
ІНФОРМАЦІЯ_5, які проживали разом зі
своїми матерями за даною адресою. Ці
обставини підтверджуються довідкою
виконавчого комітету Войнівської
сільської ради Олександрійського
району Кіровоградської області від
14.03.2014 року №192 (а.с.11).

Як свідчить акт обстеження місця
проживання від 18.03.2014 року,
затверджений виконавчим комітетом
Войнівської сільської ради
Олександрійського району
Кіровоградської області 18.03.2014 року
№196, відповідачі не проживають за
зазначеною адресою з жовтня 2012 року
(а.с.12).

Частинами 1, 4 ст.156 ЖК України
встановлено, що члени сім'ї власника
жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. До членів сім'ї власника
будинку (квартири) належать особи,
зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу,
зокрема один з подружжя власника, їх
діти і батьки. Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

З наведеного вбачається, що
відповідачі по справі є членами сім'ї
позивача ОСОБА_4, а тому суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку про те, що правовідносини, що
виникли між сторонами регулюються ст.156
ЖК України та ст.405 ЦК України.

Судом першої інстанції
встановлено та не заперечувалось
сторонами про те, що відповідач ОСОБА_5
за даною адресою не проживає та
добровільно знялась з реєстраційного
обліку. Тому, судом першої інстанції
вірно відмовлено у позові до неї з тих
підстав, що спір між нею та позивачами
відсутній, але позивачі із заявою про
закриття провадження у справі або
залишення позовних вимог без розгляду
в цій частині до суду не звертались.

Відмовляючи у задоволенні позову
до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд першої
інстанції дійшов висновку, з яким
погоджується і колегія суддів, про те,
що відповідачі у справі не втратили
право користуватись житлом та не
втратили право зайняття ними житлового
приміщення - домоволодінням АДРЕСА_1, що
належить позивачам, оскільки змушені
були залишити житло з тих підстав, що
між сторонами виникли вкрай
неприязнені стосунки, що
унеможливлювало подальше проживання
відповідачів у вказаному
домоволодінні, тобто не проживають з
поважної причини.

Як пояснила у судовому засіданні
ОСОБА_6 вона не мала наміру залишати
дане домоволодіння, там залишаються її
речі та речі її дітей, які вона забрати
не може, оскільки позивачі
перешкоджають доступу до будинку, вона
разом із сестрою - ОСОБА_7 проживали та
були зареєстровані в цьому будинку від
дня народження, іншого житла не мають, і
разом з малолітніми дітьми вона
змушена проживати з матір'ю або
винаймати житло, а її сестра винаймає
житло.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що відповідачі саме з поважних причин
понад один рік не проживають в
домоволодінні по АДРЕСА_1, оскільки
позивачі перешкоджають їм у
користуванні житловим приміщенням.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

На думку колегії суддів сам факт
посилання судом на норми ст.ст.810, 825 ЦК
України та 71, 72 ЖК України на зміст
рішення суду не впливає, але посилання
на ст.ст. 810, 815 ЦК України та ст.ст.71, 72 ЖК
України в абзаці шостому сторінки
другої, на ст.ст.810, 815 ЦК України в
абзаці сьомому сторінки третьої та
абзац восьмий сторінки другої
мотивувальної частини рішення суду
мають бути виключені.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану
в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
відхилити.

Рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 23 липня 2014 року залишити
без змін.

Виключити з мотивувальної
частини рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 23 липня 2014 року в абзаці
шостому сторінки другої посилання на
ст.ст. 810, 815 ЦК України та ст.ст. 71, 72 ЖК
України, в абзаці сьомому сторінки
третьої посилання на ст.ст.810, 815 ЦК
України, абзац восьмий сторінки другої,
а саме «відповідно до вимог ст.ст.810, 825
ЦК України за договором найму житла
наймодавець надає наймачу своє житло
для проживання у ньому на певний строк
та за окрему плату. Наймач житла має
право відмовитись від договору найма,
попередивши наймодавця та звільнити
помешкання».

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: