Справа № 128/4152/14-ц
УХВАЛА

25 серпня 2014 року

місто Вінниця

Суддя Вінницького районного суду
Вінницької області Мотрук М.І
розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про спростування
недостовірної інформації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, про спростування недостовірної
інформації.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 119 ЦПК
України, позовна заява повинна містити
найменування суду, до якого подається
заява; ім'я (найменування) позивача і
відповідача, а також ім'я представника
позивача, якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання або
місцезнаходження, поштовий індекс,
номер засобів зв'язку, якщо такий
відомий; зміст позовних вимог; ціну
позову щодо вимог майнового характеру;
виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги; зазначення
доказів, що підтверджують кожну
обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування; перелік
документів, що додаються до заяви.

В позовній заяві фактично не
викладено обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги. Згідно ч. 1 ст.
15 ЦПК України, суди розглядають в
порядку цивільного судочинства справи
про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства. Згідно вимог ст. 16 ЦК
України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом. Суд може відмовити у
захисті цивільного права та інтересу
особи в разі порушення нею положень
частин другої - п'ятої статті 13
Цивільного Кодексу України. Згідно ч. 1,
3 ст. 13 ЦК України, цивільні права
особа здійснює у межах, наданих їй
договором або актами цивільного
законодавства. Не допускаються дії
особи, що вчиняються з наміром завдати
шкоди іншій особі, а також зловживання
правом в інших формах. Позивачем в
позовній заяві не зазначено
порушення з боку відповідача його
прав, свобод чи інтересів, що, як
наслідок, є підставою для звернення
ним за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Наявність порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів позивача, крім
того, не вбачається виходячи із
зазначення обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги. Зазначені
факти дають підстави для сумніву у
добросовісності позивача в
реалізації свого права на звернення
до суду.

Таким чином в позовній заяві відсутні
докази, що підтверджують кожну
обставину або наявність підстав для
звільнення від доказування. Згідно ст.
57 ЦПК України, доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема
звуко- і відеозаписів, висновків
експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК
України, належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень.Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування. Як передбачено ст. 59 ЦПК
України, суд не бере до уваги докази,
які одержані з порушенням порядку,
встановленого законом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України, докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, позивачем не надано жодних
доказів на підтвердження відсутності
можливості врегулювання спору
інакше, як в судовому порядку.

Таким чином, при подачі заяви ОСОБА_1
не додержано вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК
України.

Згідно ч. 1. ст. 121 ЦПУ України суддя,
встановивши, що заяву подано без
додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 ЦПК України,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання позивачем
ухвали.

Оскільки, при зверненні до суду
ОСОБА_1 не додержав вимоги ст. 119, ст.
120 ЦПК України заяву згідно вимог ч. 1
ст. 121 ЦПК слід залишити без руху,
надавши строк для усунення недоліків:

-          зазначення вимог, у
формулюванні, що передбачає
можливість їх реального виконання у
разі задоволення судом;

-          зазначення обставин, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги;

-           зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину, та
подачу письмових доказів в оригіналі,
або завірених згідно вимог
передбачених чинним законодавством
України.

-          зазначення наявності
підстав для звільнення від
доказування, який не може
перевищувати п'яти днів з дня
отримання скаржником ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали у
встановлений судом строк не усуне
вказані недоліки, позовна заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві.

Керуючись ст. ст. 119, 120, 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
спростування недостовірної інформації
– залишити без руху та надати позивачу
строк для усунення недоліків, який не
може перевищувати п'яти днів з дня
отримання позивачем даної ухвали,
роз’яснивши, що в іншому випадку
позовна заява буде вважатись неподаною
і буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не
підлягає відповідно до ст.293 ЦПК
України.

Суддя: