Справа №295/840/13- ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира
в складі:

головуючого - судді
Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з
Пискун М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі цивільну
справу

за позовом ОСОБА_2

до Комунальної установи «Центральна
міська лікарня № 2»

про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в січні 2013 року звернувся
до суду з вищезгаданим позовом та
уточнивши позовні вимоги, просив
стягнути 5000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні на
обґрунтування свої вимог позивач
посилався на те, що він працює на посаді
лікаря ортопеда-травматолога
поліклініки КУ ЦМЛ № 2, є членом
профспілкового комітету. 27.11.2012 року на
10 год. він був викликаний в судове
засідання по інший справі, а відтак
завчасно повідомив про це районного
травматолога та старшу медсестру
відділення, яка займається складанням
графіків роботи, для узгодження зміни
виходу на роботу. Однак, в цей же день
працівники адміністрації повідомили
його про те, що в нього є прогул без
поважних причин та у зв'язку з чим у
нього піднявся тиск, було відкрито
листок непрацездатності, призначено
лікування. Всупереч наявності листка
непрацездатності, 06.12.2012 року головний
лікар подав подання до первинної
профспілкової організації про його
звільнення за прогул без поважних
причин. 10.12.2012 року на засіданні
комітету профспілки всі одноголосно
надали згоду на звільнення за прогул
без поважних причин, сподіваючись при
цьому про можливе написання заяви на
звільнення за власним бажанням.

Неправомірними діями
відповідача, що виразилися в порушенні
його прав та КЗпП України, йому
заподіяна моральна шкода, яку оцінює в
5000 грн, оскільки порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків та вимагали від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, оскільки як наслідок
захворів, змушений був звертатися до
лікарів, дії адміністрації стали
причиною розвитку гіпертонічного
кризу. В зв'язку з допущеними
порушеннями трудового законодавства,
просив позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача
Комунальної установи «Центральна
міська лікарня № 2» позовні вимоги не
визнала, просила в позові відмовити. На
спростування доводів позивача
зазначила, що доказів щодо заподіяння
будь-якої шкоди позивачем не надано,
також відсутній причинний зв'язок між
хворобою позивача та діями
відповідача.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, регулюються ст. 237-1 КЗпП
України.

Заслухавши пояснення сторін,
допитаних свідків та дослідивши
письмові докази у справі, оцінюючи їх
за своїм внутрішнім переконанням, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працює на
посаді лікаря ортопеда-травматолога
поліклініки КУ ЦМЛ № 2, є членом
профспілкового комітету.

Як вбачається із витягу протокола № 178
засідання первинної профспілкової
організації КУ ЦМЛ № 2 від 10.12.2012 року,
де розглядалося подання адміністрації
на звільнення позивача за прогул без
поважних причин, всі одноголосно
надали згоду на звільнення ОСОБА_2 за
прогул без поважних причин./ а.с.23-25/. Не
дивлячись на таке рішення первинної
профспілкової організації КУ ЦМЛ № 2,
питання щодо звільнення позивача не
було предметом розгляду
адміністрацією в подальшому.

Вирішуючи питання про наявність
підстав та доказів для відшкодування
моральної шкоди, суд прийшов до
висновку, що відповідно до ст. 10 ЦПК
України, позивач не надав допустимих,
належних та достовірних доказів на
підтвердження факту перенесення ним
моральних страждань, погіршення його
стану здоров'я у зв'язку з будь-якими
діям відповідача, встановленого
діагнозу захворювання та наявності
послідовного зв'язку між будь-якою
шкодою, перенесеними моральними
стражданнями та діями відповідача.

При таких обставинах, оцінюючи
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до висновку про недоведеність позовних
вимог щодо задоволення позову про
відшкодування моральної шкоди, а
відтак відмовляє за недоведеністю,
оскільки позивачем не надано доказів
на підтвердження факту перенесення ним
моральних страждань, хвилювань,
захворювань та наявність послідовного
зв'язку між неправомірними діями
відповідача. Вимоги щодо відшкодування
моральної шкоди необґрунтовані і
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212 - 215, 218, ЦПК України,
ст. 237-1 КзпП України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Комунальної установи «Центральна
міська лікарня № 2» про відшкодування
моральної шкоди в сумі 5000 грн.
відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
м. Житомира шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не було скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Н.Ф.Слюсарчук