Провадження № 2/755/4892/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2014 р.
Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді
Галагана В.І.,

при секретарі
Дмитрієвій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Суб’єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_4 про
захист прав споживачів та стягнення
грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1, звертаючись з позовом
до суду, просить стягнути з відповідача
СПД ОСОБА_4 суму попередньої оплати за
басейн та комплектуючі у розмірі 702 000,00
грн.; суму штрафу за порушення умов
договірного зобов'язання у розмірі 35
100,00 грн.; суму процентів за
користування грошовими коштами у
розмірі 107 567,46 грн.; моральну шкоду у
розмірі 223 682,93 грн., мотивуючи свої
вимоги тим, що між позивачем та
відповідачем СПД ОСОБА_4 було укладено
усний договір щодо поставки та
обладнання басейну, на підставі якого
позивачем було передано відповідачу
грошові кошти в сумі 702 000,00 грн., а
відповідач зобов'язався здійснити
поставку басейну з відповідним
обладнанням до оселі позивача та
виконати монтаж за окрему плату. Факт
передачі грошових коштів, що є
передплатою за басейн та обладнання,
підтверджується розпискою відповідача
від 29.04.2011 року. У зв'язку із
невиконанням відповідачем
вищезазначеної усної домовленості,
29.05.2011 року позивач уклав з
відповідачем письмовий договір
поставки, відповідно до умов якого
відповідач зобов'язався передати у
власність та встановити басейн за
адресою: АДРЕСА_1, тобто за адресою
місця проживання позивача. Відповідно
до умов Договору, відповідач
зобов'язався поставити товар (басейн та
комплектуючі, відповідно до Додатку № 1
до Договору) не пізніше 53 робочих днів.
Позивач виконав свої зобов'язання за
Договором, оплативши повну вартість
робіт, що підлягають до виконання за
Договором, однак відповідач не вчинив
жодних дій щодо виконання договірних
зобов'язань перед позивачем, що є
підставою звернення останнього з даним
позовом до суду.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилась, про день, час та
місце судового розгляду справи
повідомлена належним чином, однак
надала до суду заяву, відповідно до
якої позовні вимоги підтримує в
повному обсязі, просить провести
розгляд справи за її відсутності.

Відповідач СПД ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце судового розгляду справи
повідомлений належним чином, про
поважні причини неявки суд не
повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, інших
відносин, крім випадків, коли розгляд
таких справ проводиться за правилами
іншого судочинства.

Згідно роз'яснень п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду цивільних справ за позовами
про захист прав споживачів» від 12.04.1996
року № 5 (із змінами), вирішуючи справи
про захист прав споживачів, суди мають
виходити з того, що відповідно до ст. 4
Закону України «Про захист прав
споживачів» держава: забезпечує
громадянам захист їх інтересів як
споживачів; надає можливість вільного
вибору товарів (робіт, послуг) та
набуття знань і кваліфікації,
необхідних для прийняття самостійних
рішень під час вибору й використання
товарів (робіт, послуг) відповідно до
їх потреб; гарантує придбання або
одержання іншими законними способами
товарів (робіт, послуг) в обсягах, що
забезпечують рівень споживання,
достатній для підтримання здоров'я та
життєдіяльності. Встановлений Законом
перелік прав, якими користуються
споживачі, не є вичерпним.
Законодавчими актами і договорами, які
не суперечать Закону, можуть бути
передбачені й інші права споживачів
та зобов'язання продавців,
виготівників, виконавців.

Згідно положення частини 1, 3 статті 626
Цивільного кодексу України, договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правам та обов'язками наділені
обидві сторони договору.

Принцип свободи договору як один із
загальних засад цивільного
законодавства декларується в ст. 3
Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. (ст. 627 Цивільного
кодексу України)

Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу
України, сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їхнього
змісту або із суті відносин між
сторонами.

Перш за все, необхідно зазначити, що
свобода договору означає право
громадян або юридичних осіб, та інших
суб'єктів цивільного права вступати чи
утримуватися від вступу у будь-які
договірні відносини. Свобода договору
проявляється також у можливості
наданій сторонам визначати умови
такого договору. Однак під час
укладання договору, визначаючи його
умови, сторони повинні дотримуватись
нормативно-правових актів.

Свобода договору передбачає
можливість укладати не лише ті
договори, які передбачені нормами
чинного цивільного законодавства, а й
ті, які законом не передбачені, але в
такому разі такий договір не повинен
суперечити законодавству. Також
принцип свободи договору полягає в
можливості особи вільно обирати
контрагента.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного
кодексу України, договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є ті умови,
без погодження яких договір взагалі не
вважається укладеним. Істотні умови
договору визначаються в законі, разом з
тим ними можуть ста ти будь-які умови,
на погодженні яких наполягає та чи інша
сторона. Істотні умови договору
відображають природу договору,
відсутність будь-якої з них не дає
змоги сторонам виконати їх обов?язки,
які покладаються на них за договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору, актів
цивільного законодавства.

Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Судом встановлено, що 29.05.2011 року між
СПД ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено Договір
поставки № 0529, відповідно до умов якого
продавець зобов'язується передати у
власність покупця та встановити
товар/басейн, а покупець зобов'язався
прийняти та оплатити вартість басейну
на умовах, встановлених даним
Договором.

Відповідно до п. 1.3. Договору, СПД ОСОБА_4
зобов'язався встановити басейн за
адресою: АДРЕСА_1. Установка товару
включає в себе: зборку, установку та
підключення товару до інженерних
систем; інструктаж персоналу по
експлуатації товару.

Згідно п. 2.1. Договору, загальна сума
Договору становить 780 000,00 грн., що
включає в себе вартість басейну 702 000,00
грн., та вартість установки товару 78 000,00
грн.

СПД ОСОБА_4 зобов'язався доставити
товар на об'єкт монтажу не пізніше 53
робочих днів, після виконання покупцем
прийнятих на себе за договором
зобов'язань, зазначених в п. 3.1.
Договору. (п. 4.1. Договору)

Відповідно до умов п. 9.2 Договору, у
випадку порушення строків поставки
товару більш як на 10 робочих днів, за
умови своєчасного покупцем прийнятих
на себе за Договором зобов'язань, СПД
ОСОБА_4 зобов'язаний сплатити покупцю
штраф у розмірі 5% від вартості
несвоєчасно поставленого обладнання,
за виключенням обставин, що не залежать
від продавця. (а.с. 4-8, 10-11)

Відповідачем ОСОБА_4 отримано від
ОСОБА_1 передоплату за басейн та
обладнання у розмірі 702 000,00 грн., про що
ОСОБА_4 власноручно написано розписку
від 29.04.2011 року. (а.с. 9)

Відповідно до положення статті 837
Цивільного кодексу України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Відповідно до ч. 2 ст. 857 Цивільного
кодексу України, виконана робота має
відповідати якості, визначеній у
договорі підряду, або вимогам, що
звичайно ставляться, на момент
передання її замовникові.

Відповідно до ч. 2 ст. 849 Цивільного
кодексу України, якщо підрядник
своєчасно не розпочав роботу або
виконує її настільки повільно, що
закінчення її у строк стає явно
неможливим, замовник має право
відмовитися від договору підряду та
вимагати відшкодування збитків.

Частина 2 статті 849 Цивільного кодексу
України надає право замовнику одразу
відмовитись від договору підряду та
вимагати відшкодування збитків у разі
порушення підрядником строків початку
та закінчення робіт. В останньому
випадку замовник має довести, що роботи
у визначений строк виконані не будуть.
Реалізація цього права буде цілком
слушною, якщо підрядник недотримується
встановлених договором проміжних
строків, що є об'єктивним
підтвердженням обґрунтованості
висновків замовника. Прострочення
підрядника стосовно строків початку та
закінчення робіт має бути істотною і
призводити до втрати інтересу
замовника у результаті або до сумнівів
у професіоналізмі та компетентності
підрядника. Мотиви з яких підрядник
порушує строки початку та закінчення
робіт значення не мають. Єдине
виключення - порушення обов'язку
замовника щодо своєчасності надання
матеріалів, проведення авансових
виплат.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України, крім договорів, цивільні права
та обов'язки виникають також з актів
цивільного законодавства.

За положеннями статті 10 Закону України
«Про захист прав споживачів», споживач
має право відмовитися від договору про
виконання робіт (надання послуг) і
вимагати відшкодування збитків, якщо
виконавець своєчасно не приступив до
виконання зобов'язань за договором або
виконує роботу так повільно, що
закінчити її у визначений строк стає
неможливим. Виконавець залежно від
характеру і специфіки виконаної роботи
(наданої послуги) зобов'язаний видати
споживачеві розрахунковий документ, що
засвідчує факт виконання роботи
(надання послуги).

Як убачається з матеріалів справи,
відповідачем не виконано умови
Договору № 0529 від 29.05.2011 року, в частині
своєчасного та належного виконання
зобов'язань по передачі та установці
басейну за адресою проживання
позивача, у зв'язку з чим позивачу
завдано матеріальні збитки, які
становлять суму сплаченої позивачем
передоплати за Договором, що становить
вартість басейну, у розмірі 702 000,00 грн.,
наслідком чого є відповідальність
відповідача щодо сплати неустойки
(штрафу) за порушення встановлених
договором строків виконання робіт у
розмірі 5% від вартості несвоєчасно
поставленого обладнання, що
передбачена п. 9.2. Договору, у розмірі 35
100,00 грн.

Як визначено в статті 57 Цивільного
процесуального кодексу України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи. (ч.1 ст.64 Цивільного
процесуального кодексу України)

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 статті 61 Цивільного
процесуального кодексу України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи
докази, керуючись нормами
законодавства, діючого на час
виникнення спірних правовідносин, суд
дійшов висновку щодо правомірності
звернення позивача з вимогами про
стягнення з відповідача СПД ОСОБА_4 на
його користь суми матеріальних збитків
у розмірі вартості товару/басейна в
сумі 702 000,00 грн., завданих позивачу у
зв'язку із порушенням відповідачем
строків виконання робіт, а саме:
поставки та монтажу басейна, за спірним
Договором № 0529 від 29.05.2011 року, початок
яких встановлено не пізніше 53 днів з
дня оплати позивачем вартості
товару/басейну, та даний факт оплати
позивачем вартості товару
підтверджено наявними в матеріалах
справи доказами, а саме власноручно
написаною розпискою відповідача про
отримання коштів у розмірі 702 000,00 грн. у
рахунок передоплати вартості басейну
та обладнання, а також підлягає до
відшкодування сума неустойки (штрафу)
за порушення встановлених договором
строків виконання робіт у розмірі 5% від
вартості несвоєчасно поставленого
обладнання, яка передбачена п. 9.2.
Договору, в сумі 35 100,00 грн. - оскільки в
матеріалах справи відсутні докази
своєчасності початку виконання робіт
та докази повного та своєчасного
виконання відповідачем, підрядником за
спірним Договором, робіт щодо поставки
та монтажу товару за адресою місця
проживання позивача, зазначеною у
Договорі.

Разом з тим, суд визнає безпідставними
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача на користь позивача суми
процентів за користування чужими
грошовими коштами, визначену позивачем
у розмірі 107 567,46 грн., оскільки
зазначений вид грошового зобов'язання
відповідача не передбачено умовами
досліджуваного Договору № 0529 від 29.05.2011
року, а також відсутнє правове
визначення такого зобов'язання нормами
чинного цивільного законодавства, які
регулюють питання неналежного
виконання зобов'язань безпосередньо за
договором підряду.

В частині позовних вимог про стягнення
з відповідача на користь позивача суми
моральної шкоди слід зазначити
наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного
кодексу України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав, в
тому числі, моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Відшкодування моральної (немайнової)
шкоди служить виключно меті захисту
немайнових прав, які є абсолютними,
невідчужуваними і не можуть бути
предметом зобов'язання.

Згідно діючого законодавства особа
несе відповідальність за заподіяну
моральну шкоду у випадках, коли право
на її відшкодування безпосередньо
передбачено нормами Конституції
України або у випадках, передбачених
статтями 280, 611, 1167, 1168 Цивільного
кодексу України, а також іншими нормами
законодавства, які встановлюють
відповідальність за заподіяння
моральної шкоди.

Отже, порушенням договірних
зобов'язань безпосередньо особисті
немайнові права не зачіпаються.

Враховуючи, що між сторонами у справі
виникли договірні зобов'язання, а
спірним договором не передбачено
відшкодування моральної шкоди, тому
дана правова норма не поширюється на
випадки, коли моральна шкода
завдається порушенням зобов'язання.

Таким чином, в частині заявлених
позивачем вимог щодо відшкодування
моральної шкоди в сумі 223 682,93 грн., позов
задоволенню не підлягає, оскільки дані
вимоги суперечать нормам чинного
цивільного законодавства, які
регулюють питання неналежного
виконання договірних зобов'язань та
безпосередньо договору підряду, факт
заподіяння моральної шкоди з інших
підстав позивачем не доведено.

Відповідно до частини третьої ст. 212
Цивільного процесуального кодексу
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до
Суб’єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_4 про захист прав споживачів та
стягнення грошових коштів підлягають
до часткового задоволення, та
присуджує до стягнення з Суб’єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_4 на
користь позивача ОСОБА_1 суму основної
заборгованості у розмірі 702 000,00 грн. та
штраф у розмірі 35 100,00 грн., в решті
частині позовні вимоги до задоволення
не підлягають.

Відповідно до ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України суд
присуджує до стягнення з відповідача
Суб’єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_4 на користь держави судовий збір
в сумі 3 654,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
526, 530, 553, 5625, 837, 875, 882, 883 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 10, 57, 58, 61, 88, 208-209,
212-215, 223, 294 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Суб’єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_4 про
захист прав споживачів та стягнення
грошових коштів - задовольнити
частково.

Стягнути з Суб’єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_4, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 грошові
кошти в сумі 737 100 (сімсот тридцять сім
тисяч сто) гривень 00 копійок.

Стягнути з Суб’єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_4, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь держави
судовий збір в сумі 3 654,00 грн.

В решті частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

С у д д я: