АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8192/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Залімська Н. В. Доповідач - Петренко
І.О. Категорія 39
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Романюк М.М. , Макаров М.О.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Дніпропетровської
міської ради на рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
23 травня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до Дніпропетровської міськради,
третя особа Управління
Держземагенства у м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області, Друга
Дніпропетровська держнотконтора про
встановлення юридичного факту,
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
заповітом,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду та просив
ухвалити рішення, яким встановити
юридичний факт належності земельної
ділянки розташованої в садовому
товаристві АДРЕСА_1 ОСОБА_4, померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1. на підставі Державного
акту про право власності на землю від 17
грудня 1998р. за № 019365 , виданого рішенням
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради від 19
листопада 1998р. за № 2301.2р.

Визнати за нею , позивачкою, право
власності на вищевказаний земельну
ділянку в порядку спадкування за
заповітом після смерті батька, ОСОБА_5.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка посилалася на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1. померла ОСОБА_4, після її
смерті відкрилась спадщина на земельну
ділянку розташовану в садовому
товаристві АДРЕСА_1. Спадщину після її
смерті прийняв чоловік - ОСОБА_5,
оскільки був зареєстрований і проживав
зі спадкодавцем на момент її смерті.
ІНФОРМАЦІЯ_2. помер ОСОБА_5, залишивши
заповіт на користь позивачки. Після
його смерті відкрилася спадщина на
вищевказану земельну ділянку. Позивач
звернулась до Другої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва на право власності на
земельну ділянку після смерті ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2., однак їй було
відмовлено у зв'язку з ненаданням
оригіналу правовстановлюючого
документу - Державного акту на земельну
ділянку на ім'я ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 23 травня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково. Визнано за ОСОБА_3 право
власності на земельну ділянку пл. 0,0566
га (кадастровий номер ,08,740,0163), що
розташована за адресою АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
смерті батька, ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2.

В апеляційній скарзі Дніпропетровська
міська рада просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до довідки, наданої з
Управління Держкомзему у м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області від 12 квітня 2012р. за вих. № 10/10-439
земельна ділянка площею 0,0566 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1
належить ОСОБА_4 на підставі рішення
Дніпропетровської міської ради від 19
листопада 1998р. за № 2301, згідно
Державного акту на право власності на
землю від 17 грудня 1998р. за № 019365 (а.с.17).
Відповідний державний акт було
втрачено, а відновити його не має
можливості.

ІНФОРМАЦІЯ_1. померла ОСОБА_4 (а.с.7).
Після її смерті відкрилася спадщина на
вищезазначену земельну ділянку. Єдиним
спадкоємцем першої черги за законом
був її чоловік ОСОБА_5, що
підтверджується копією свідоцтва про
одруження (а.с.9).

У відповідності зі ст. 1261 ЦК України, у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу,
він не заявив про відмову від неї.

Виходячи з правової норми ч.3 ст.1268 ЦК
України ОСОБА_5 прийняв спадщину,
оскільки був зареєстрований і проживав
зі спадкодавцем на момент її смерті, що
підтверджується довідкою № 7532 від 23
грудня 2013р., виданої Комунальним
житлово-експлуатаційним підприємством
№ 34 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_2. помер ОСОБА_5 (а.с.8). Після
його смерті відкрилась спадщина на
земельну ділянку площею 0,0566 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1
(кадастровий № :08:740:0163).

Встановлено, що ОСОБА_5 залишив заповіт,
яким все майно, де б воно не знаходилося
та , з чого б воно не складалося, і
взагалі все те, що буде йому належати на
день смерті і , на що він за законом
матиме право, заповідав ОСОБА_3, що
підтверджується копією заповіту серії
ВЕІ № 667244 від 30.11.2006р., посвідченого Л.Д.
Фаст державним нотаріусом Першої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори за № 4-4548 (а.с.12).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 06 вересня 2013р.
визнано поважною причиною пропуску
ОСОБА_3 строку подання заяви про
прийняття спадщини за законом після
смерті батька ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спадкоємець звернулася до нотаріуса з
заявою про прийняття спадщини, але
постановою державного нотаріуса
Другої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Є.Л. Циганко
позивачці було відмовлено їй було
відмовлено у вчиненні нотаріальних
дій, у зв'язку з ненаданням оригіналів
правовстановлюючих документів на
землю (а.с.21).

Як встановлено судом першої інстанції
Державний акт на право власності на
землю від 17 грудня 1998р. за № 019365 (а.с.17)
було втрачено, а можливості відновити
його немає у зв'язку з пожежею 2008 року у
ЦДЗК.

Посилаючись на положення ст. ст.. 1216, 1217,
1218, 1235, 1236, 1270,1223 ЦК України, суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку,
що оскільки існують умови, які
унеможливлюють одержання ОСОБА_3 в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом іншим
порядком, крім судового, неможливо
захистити спадкові права позивачки,
позовні вимоги щодо визнання за
позивачкою права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування є
законними та обґрунтованими.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі
права та обов'язки сторін, обставини по
справі, перевіривши доводи сторін та
давши їм правову оцінку, суд постановив
рішення, що відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що
спадкодавець ОСОБА_4 за життя не
зареєструвала своє право власності на
спірну земельну ділянку , а тому у неї
не виникло право власності на неї у
відповідності до положень ст. 331 ЦК
України , а тому право на спадщину
після її смерті не виникло , визнати
обгрунтованими не можна.

Як було встановлено і по суті не
заперечується сторонами , земельна
ділянка розташована в садовому
товаристві АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4, на
підставі Державного акту про право
власності на землю від 17 грудня 1998р. за
№ 019365 , виданого на підставі рішення
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради від 19
листопада 1998р. за № 2301.2р.

Тобто на час отримання ОСОБА_4 права
власності на земельну ділянку за
діючим на той час цивільним
законодавством реєстрація цього права
не вимагалась.

Відповідно до положень ст. 2 ЗУ «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» , який
було прийнято 1 липня 2004 року і , який у
відповідності до положень ст. 5 ЦК
України ( в редакції 2003 року ) зворотної
дії у часі не має , - державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень - це офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням до
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Тобто реєстрація права власності - це
не виникнення самого права, а визнання
і підтвердження такого права.
Реєстрація права власності є похідною
від встановленого факту виникнення,
переходу або припинення права.

Решта доводів апеляційної скарги
суттєвого значення для вирішення
спору не має.

Таким чином, порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування рішення суду
судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
міської ради - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 23 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
- І.О. Петренко

судді
- М.М. Романюк

- М.О.Макаров