АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції - Лазаренко В.В.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Рубан С.М.,
Іванченка М.М.

при секретарі Мившук В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 на рішення
Солом`янського районного суду м. Києва
від 26 серпня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дітей та на
утримання дружини, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачка звернулась до суду з позовом
до відповідача про стягнення аліментів
на утримання дітей та на її утримання
до досягнення молодшою дитиною 3-х
років. Свої позовні вимоги
обґрунтовувала тим, що з червня 2014 року
відповідач не надає жодної допомоги на
утримання двох дітей, 2012 та
ІНФОРМАЦІЯ_1, а також на її утримання,
так як вона перебуває у відпустці по
догляду за дітьми.

Рішенням Солом`янського районного суду
м. Києва від 25.08.2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання двох малолітніх
дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 13 частини від
усіх доходів відповідача щомісячно,
але не менше 30% від прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
на кожну дитину, починаючи з 29 липня 2014
року і до досягнення старшою дитиною
повноліття.

Стягнуто з відповідача аліменти на
утримання позивачки в розмірі 16
частини від усіх доходів відповідача
щомісячно, починаючи з 29 липня 2014 року і
до досягнення молодшою дитиною трьох
років., тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Не погодившись з таким рішенням
відповідач через свого представника
подав апеляційну скаргу, в якій просив
відмовити в задоволенні позову про
стягнення аліментів на утримання
дружини на підставі ч.5 ст. 75 СК України,
так як позивачка не гідно поводиться в
сім`ї, викрала старшу дитину, примусово
без його згоди утримує її в Україні та
вчиняє йому перешкоди у спілкуванні з
нею.

В судовому засіданні апеляцінйого суду
представник відповідач доводи скарги
підтримав.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина, інші обставини, що
мають істотне значення.

У Постанові Пленуму Верховного Суду
України від 15.05.2006 року № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» зазначено, що
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до вимог ст. 84 СК України,
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною
трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а
також дружина, з якою проживає дитина,
має незалежно від того, чи вона працює
та не залежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом, що сторони
перебувають в зареєстрованому шлюбі,
від якого мають неповнолітніх дітей :
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується відповідними
свідоцтвами, копії яких долучені до
справи.

На час розгляду справи неповнолітні
діти проживали з матір`ю, що не
заперечувалось представником
відповідача.

З лютого по серпень 2014 року відповідач
добровільно на утримання дітей
направляв кошти в сумі 145 Євро
щомісячно.

З матеріалів справи вбачається, що на
даний час сторони не дійшли згоди, щодо
місця проживання дітей та форм участі
батька у їх вихованні.

Враховуючи вимоги СК України, а також
наявність можливості у відповідача
надавати допомогу на утримання дітей
та дружини до досягнення молодшою
дитиною трьох років, суд визначив
розмір аліментів на дітей 1/3 частину
всіх доходів на дружину 1/6 частину
доходів щомісячно.

Вищенаведені обставини, які суд вважав
встановленими є доведеними.

Висновок суду про наявність правових
підстав для задоволення позову
відповідає цим обставинам та вимогам
Закону.

Доводи апеляційної скарги з приводу
негідного поводження позивачки в сім`ї,
колегія суддів не приймає, тому, що
вказані доводи не мають правового
значення для вирішення спору.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються спеціальною
нормою ст.84 СК України, яка не містить
жодних винятків, щодо права отримувати
аліменти на своє утримання жінок, до
досягнення дітьми трьохрічного віку,
які були б пов`язані з їх поводженням.

Норма на яку посилається відповідач, а
саме ст. 75 СК України, регулює права
одного з подружжя на утримання,
пов`язане з непрацездатністю.

Доводи представника відповідача про
те, що після ухвалення рішення в даній
справі печерським районним судом було
ухвалене рішення про повернення
старшого сина до Німеччини за місцем
проживання батька, колегія не може
врахувати, тому, що вказані обставини
не існували на дату ухвалення рішення
про стягнення аліментів.

Крім того, як пояснив представник
відповідача рішення ще не набрало
законної сили та не виконано, дитина
проживає з матір`ю а Україні.

Інші доводи апеляційної скарги на
правильність рішення не впливають.

Апеляційна скарга не містить доводів з
приводу невірного визначення розміру
присуджених аліментів.

Також, колегія суддів роз'яснює, що
відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного
кодексу України розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом`янського районного суду
м. Києва від 26 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: