Справа № 2-5225/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2013 року Солом`янський
районний суд м.Києва Лозинська М.І.,
розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до
Солом`янського районного суду з
позовом про розірвання шлюбу до
громадянина Канади ОСОБА_3.

Розглянувши подані матеріали ,
суд виходить із наступного.

Спори за позовами громадян України до
осіб, які проживають за кордоном,суди
розглядають за правилами
альтернативної підсудності,
передбаченої статтею 110 ЦПК України, а
також виключної підсудності,
передбаченої статтею 114 ЦПК та статтею
77 Закону України « Про міжнародне
приватне право.

Так,відповідно до правил
альтернативної підсудності,
визначених ст.110 ЦПК України, позивач
наділений правом на звернення до суду
за своїм зареєстрованим місцем
проживання чи перебування також у разі,
якщо на його утриманні є малолітні або
неповнолітні діти або якщо він не може
за станом здоров`я чи з інших поважних
причин виїхати до місця проживання
відповідача.

Позивач в заяві вказує на
відсутність у подружжя спільних дітей,
що дає суду підстави вважати, про
відсутність на утриманні позивачки
дітей та спільних дітей від шлюбу.
Інших підстав для можливості
альтернативної підсудності для
розгляду даної справи, позивач не
наводить.

Таким чином, враховуючи
наведене,суд вважає, що підстави для
розгляду справи за правилами
альтернативної підсудності відсутні.

При цьому, згідно з приписами
Закону України « Про міжнародне
приватне право», зокрема ст.ст.63,63,
передбачено, що справи про визнання
шлюбу недійсним, про розірвання шлюбу
між одним з подружжя- громадянином
України та другим із подружжя
незалежно від його громадянства, які
проживають за межами України, підсудні
судам України.

Проте, як вбачається з позову,
позивач постійно проживає в місті
Києві, в той час відповідач не проживає
на території України, адресу його
проживання на території України
позивач не вказує, посилаючись на те, що
відповідач виїхав на постійне місце
проживання до Канади.

Таким чином, зважаючи на те, що
позивач постійно проживає на території
України, підстави для подання позову за
своїм зареєстрованим місцем
проживання у позивача відсутні, що
виключає можливість застосування ст.110
ЦПК України , суд вважає, що даний позов
підлягає пред`явленню за загальними
правилами підсудності, визначеної ст.109
ЦПК України відповідно до якої позови
до фізичної особи пред`являються в суд
за зареєстрованим у встановленому
порядку місцем ії проживання або за
зареєстрованим у встановленому
порядку місцем ії перебування.

Відповідно до ст.115,121 ЦПК України
якщо суддя, вирішуючи питання про
відкриття провадження у справі,
встановить, що справа не підсудна цьому
суду, заява повертається позивачеві
для подання до належного суду, про що
постановляється ухвала.

Враховуючи те, що дана справа не є
підсудною Солом`янському районному
суду м. Києва з підстав ,що наведені
вище, суд вважає, що позовну заяву з
додатками слід повернути позивачці для
подання до належного суду за постійним
місцем проживання або перебування
відповідача.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.110,115,121,210,293 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про розірвання шлюбу про розірвання
шлюбу повернути позивачу для подання
до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом п`яти днів з дня
отримання ії копії.

Суддя: