Апеляційний суд
Житомирської області
Справа № 295/619/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області

в складі: головуючої судді
Косигіної Л.М.

суддів: Талько
О.Б., Григорусь Н.Й.

при секретарі
Трохимчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
територіальної громади в особі
Житомирської міської ради про визнання
права власності на 5/6 частин нерухомого
майна в порядку спадкування за
заповітом

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Житомирської міської ради про визнання
права власності на ? частину нерухомого
майна в порядку спадкування за законом

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Богунського районного суду
м. Житомира від 17 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом, в якому просив
визнати за ним право власності на 5/6
ідеальних частин житлового будинку
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
заповітом після смерті матері -ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В
обґрунтування позову посилався на те,
що нотаріусом було відмовлено йому у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом у зв'язку із неналежним
оформленням одного з
правовстановлюючих документів -
свідоцтва про право власності від
26.09.1977 року, яке видано державним
нотаріусом Другої Житомирської
державної нотаріальної контори.

У травні 2014 року ОСОБА_2 подала
зустрічний позов, в якому просила
визнати за нею право власності на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті матері. Зазначила, що складений
матір'ю 06.03.2012 року заповіт не
відповідає вимогам закону, оскільки в
ньому не зазначено конкретний розмір
частки, який переходить до спадкоємця
за заповітом. Крім того нотаріусом
відмовлено позивачу у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом, а
відтак він не отримав майно у спадщину,
у зв'язку з чим вона має право на
спадкування за законом на підставі
ст.ст. 1223, 1245, 1261 ЦК України.

Рішенням Богунського районного
суду м. Житомира від 17 липня 2014 року
первісний позов задоволено, визнано за
ОСОБА_1 право власності на 5/6 ідеальних
частин житлового будинку АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року. У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та їх
неповне дослідження, просила рішення
скасувати, ухвалити нове, яким визнати
за нею право власності на ? ідеальну
частину житлового будинку АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті матері.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1233, ч.ч. 1,2 ст. 1236 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.
Заповідач має право охопити заповітом
права та обов'язки, які йому належать на
момент складення заповіту, а також ті
права та обов'язки, які можуть йому
належати у майбутньому. Заповідач має
право скласти заповіт щодо усієї
спадщини або її частини.

Судом встановлено, що житловий будинок
АДРЕСА_1 належав на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4
(батьки сторін) в рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер,
спадщину після нього прийняли ОСОБА_3
(дружина), ОСОБА_1 (син), ОСОБА_2 (дочка) в
рівних частках - по 1/6 ідеальній частині
житлового будинку кожний. Наведене
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за законом від 26.09.1977 року,
реєстраційними написами БТІ від 07.12.1977
року.

Крім того, 26.09.1977 року ОСОБА_3 було
видано свідоцтво про право власності
на ? частину вищевказаного будинку, як
на частку у спільному майні подружжя.

24.02.1989 року ОСОБА_1 подарував своїй
матері ОСОБА_3 1/6 частину будинку
АДРЕСА_1, яка належала йому на праві
власності на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом.

Згідно довідки КП Житомирське обласне
міжміське бюро технічної
інвентаризації Житомирської обласної
ради від 03.12.2013 року за № 7788 за ОСОБА_3
зареєстровано право власності на 5/6
ідеальних частин вищевказаного
будинку на підставі договору дарування
від 24.02.1989 року, свідоцтва про право
власності від 26.09.1977 року, свідоцтва про
право на спадщину за законом від 26.09.1977
року.

Отже, на час складання заповіту, тобто
станом на 06.03.2012 року ОСОБА_3 належало 5/6
ідеальних частин житлового будинку
АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 - 1/6 вищевказаного
будинку.

06.03.2012 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким
заповіла сину ОСОБА_1 належну їй на
праві власності частину житлового
будинку та земельну ділянку за адресою:
АДРЕСА_1. Заповіт прочитано
спадкодавцем вголос та підписано нею
особисто.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, заяви
про прийняття спадщини до нотаріальної
контори подали ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Постановою приватного нотаріуса від
02.04.2013 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_3, у
зв'язку з відсутністю у свідоцтві про
право власності від 26.09.1977 року печатки
юридичної установи, яка видала
документ.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що ОСОБА_3 на час смерті
належало 5/6 ідеальних частин
вищевказаного будинку, які згідно
заповіту від 06.03.2012 року успадкував
позивач, оскільки заповіт містить
чітке та однозначне особисте
розпорядження заповідача щодо
спадкового майна. За таких обставин,
суд правильно задовольнив позовні
вимоги ОСОБА_1 та відмовив у
задоволенні зустрічного позову.

Доводи апелянта про те, що заповіт від
06.03.2012 року не відповідає вимогам
закону, є безпідставними, оскільки
розпорядження заповідача не викликає
незрозумілостей чи суперечок після
відкриття спадщини.

Також, не заслуговують на увагу доводи
ОСОБА_2 про те, що суд не може приймати
до уваги свідоцтво про право власності
на ? частину будинку, яке було видано
26.09.1977 року на ім'я ОСОБА_3, оскільки на
ньому відсутня печатка установи, яка
його видала. Суд першої інстанції
правильно врахував, що ? частина
будинку належала спадкодавцю як частка
у спільному майні подружжя. Право
власності на вказану частину
зареєстровано за ОСОБА_3 в органах БТІ.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, підстав для
скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 17 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча Судді