Справа № 265/5793/14-ц
Провадження № 2/265/2394/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 жовтня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Скоробогатько Г. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу за договором
позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із
позовом до відповідача про стягнення
суми боргу за договором позики,
посилаючись на те, що вона за договором
позики від 7 червня 2011 року передала
ОСОБА_2 гроші у розмірі 28 000 грн. з їх
поверненням за першою вимогою. На
підтвердження укладення договору
відповідачем була складена розписка
від 7 червня 2011 року. 30 травня 2014 року
позивачка надіслала письмову вимогу
ОСОБА_2 про необхідність повернення
отриманих грошей, однак останній
вимоги не виконав, отримавши вказаний
лист 9 липня 2014 року. На підставі
переліченого просила суд стягнути з
відповідача суму боргу за договором
позики в розмірі 28 000 грн. з урахуванням
індексу інфляції за весь час
прострочення та 3% річних від
простроченої суми, починаючи з 10 серпня
2014 року по момент ухвалення судового
рішення, стягнувши судові витрати.

Позивачка в судове засідання не
з'явилась, надавши заяву з проханням
вирішити справу у її відсутність за
присутності її представника,
наполягаючи при цьому на задоволенні
позову.

Представник позивачки, яка діє на
підставі договору, ОСОБА_3, в судове
засідання не з'явилась, надавши суду
заяву з проханням вирішити справу за її
відсутності, не заперечуючи при цьому
проти ухвалення заочного рішення та
підтримуючи заявлені позовні вимоги у
повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не
з'явився за невідомих суду причин
повторно, про час та місце слухання
справи був повідомлений належним
чином.

Зі згоди представника позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного вмотивування.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до розписки від 7 червня 2011
року вбачається, що ОСОБА_2 отримав у
борг в ОСОБА_1 28 000 грн., які зобов'язався
повернути позивачці за першою вимогою
(а. с. 6).

Спір про розмір отриманої відповідачем
суми не підлягає доказуванню, оскільки
сторони уклали угоду у письмовій формі,
що підтверджується розпискою від 7
червня 2011 року про отримання
відповідачем 28000 грн. від ОСОБА_1 із
зобов'язанням повернути вказану суму.

На підставі ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог, то
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцю позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначенні
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

За ч. 2 ст. 1049 ЦК України, якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом 30 (тридцяти днів) від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Таким чином суд вважає встановленим, що
ОСОБА_2 повинен повернути позивачці
отриману ним суму позики за розпискою
від 7 червня 2011 року, оскільки у
добровільному порядку за вимогою
ОСОБА_1 досі не повернув позивачці 28 000
грн.

За ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до ст. 625 ЦК України.

За ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно до повідомлення від 30 травня 2014
року вбачається, що ОСОБА_1 просила
ОСОБА_2 повернути протягом 30 днів з дня
отримання позивачем вказаної вимоги
грошову сумі в розмірі 28 000 грн. за
розпискою від 7 червня 2011 року (а. с. 7).

Відповідно до поштового повідомлення
вбачається, що 9 липня 2014 року
рекомендований лист від ОСОБА_1 за
місцем реєстрації відповідача
отримала мати ОСОБА_2

Натомість суд зазначає, що в судовому
засіданні не було доведено факт
належного повідомлення ОСОБА_2
позивачкою про необхідність повернути
отриману за розпискою від 7 червня 2011
року суму грошей, бо не зрозуміло, що
було 9 липня 2014 року рекомендованим
листом отримано матір'ю відповідача за
поштовим повідомленням.

Таким чином за відсутності доведеності
факту обізнаності відповідача про
необхідність сплатити борг позивачці,
починаючи з 9 липня 2014 року, суд
приходить до висновку про
безпідставність вимог ОСОБА_1 про
стягнення з відповідача 3 % річних та
інфляційних сум.

Натомість вимоги ОСОБА_1 про стягнення
з ОСОБА_2 28 000 грн. підлягають
задоволенню, оскільки будучи
повідомленим через судові виклики
належним чином про вимоги ОСОБА_1 щодо
повернення суми боргу в розмірі 28 000
грн., відповідач такої вимоги протягом
30 днів не виконав.

За таких підстав з відповідача, як
особи відповідальної за невиконання
зобов'язання за договором позики,
підлягає стягненню на користь
позивачки 28 000 грн.

На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивачки
підлягає стягненню витрати по сплаті
ОСОБА_1 судового збору в розмірі 280 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу за договором позики -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_1,
зареєстрованого АДРЕСА_1, на користь
ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої
АДРЕСА_2, заборгованість в сумі 28 000
(двадцять вісім тисяч) грн.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору в сумі
280 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто
Орджонікідзевським районним судом
міста Маріуполя Донецької області за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Позивачем рішення суду може бути
оскаржено до Апеляційного суду
Донецької області протягом десяти днів
з дня проголошення рішення шляхом
подачі апеляційної скарги через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя.

Суддя