Справа № 371/1000/14-ц Головуючий у І
інстанції Капшук Л.О.Провадження №
22-ц/780/5471/14 Доповідач у 2
інстанції КашперськаКатегорія 38
УХВАЛА

Іменем України

30 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді: Кашперської
Т.Ц.,

суддів: Фінагєєва
В.О., Яворського М.А.,

при секретарі Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Миронівського районного суду
Київської області від 11 серпня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Піївської
сільської ради Миронівського району
Київської області, треті особи ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини,

заслухавши доповідь судді, перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини, мотивуючи свої
вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його
батько ОСОБА_4, після його смерті
відкрилася спадщина на майно у вигляді
земельної ділянки пл. 2,8079 га. для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва на
території Піївської сільської ради
Миронівського району Київської
області, поле № 13, пай 268, і належала на
підставі державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№ 648983, виданого 07 серпня 2008 року. Після
смерті батька серед його речей
державного акта на право власності на
земельну ділянку не було, а тому він не
знав про існування спадкового майна.
Вказував, що його дружина ОСОБА_5 тяжко
хворіла після проведеної повторної
операції в Київському обласному
онкологічному диспансері, він був
вимушений постійно доглядати за
дружиною, крім того фінансовий стан
його родини був вкрай тяжким, а тому він
не мав коштів для подачі заяви про
вступ у спадщину, крім того, у 2011 році
його син ОСОБА_6 захворів на цукровий
діабет. У жовтні 2013 року він дізнався,
що його батько був власником земельної
ділянки, та звернувся до нотаріальної
контори за отриманням свідоцтва про
право на спадщину, однак нотаріус
відмовила йому у видачі свідоцтва із
посиланням на пропуск шестимісячного
строку для прийняття спадщини. Просив
визначити йому додатковий
двохмісячний строк для подання заяви
про прийняття спадщини після смерті
батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Миронівського районного суду
Київської області від 11 серпня 2014 року
в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Позивач ОСОБА_1, не погоджуючись із
рішенням суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1 про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини, суд першої інстанції виходив
із того, що причин, пов'язаних з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємця на вчинення
дій, що свідчать про прийняття
спадщини, позивачем не зазначено та
судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками суду першої
інстанції, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4,
свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1,
видане 22 жовтня 2009 року Піївською
сільською радою Миронівського району
Київської області.

За життя ОСОБА_4 набув права власності
на земельну ділянку пл. 2,8079 га.,
призначену для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташовану на території Піївської
сільської ради Миронівського району
Київської області на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯД № 648983,
виданого Миронівською районною
державною адміністрацією 07 серпня 2008
року.

Позивач є спадкоємцем ОСОБА_4 за
законом першої черги як його син.

За прийняттям спадщини ніхто із
спадкоємців не звертався, спадкова
справа після смерті ОСОБА_4 не
заводилась, що підтверджується
інформаційною довідкою зі спадкового
реєстру № 35760141 від 15 листопада 2013 року,
що свідчить про відсутність
спадкоємців, які у встановленому
законом порядку прийняли спадщину.

ОСОБА_1 звертався щодо видачі свідоцтва
про право на спадщину; згідно листа
приватного нотаріуса ОСОБА_7 № 512/01-16
від 15 листопада 2013 року (а. с. 11),
оскільки ОСОБА_1 пропустив
шестимісячний строк, наданий законом,
для прийняття спадщини, йому необхідно
звернутися до суду із позовом про
надання додаткового строку або для
встановлення факту, що він проживав
разом зі спадкоємцем до дня його
смерті.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК
України для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Згідно до ст. 1269 ч.1 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи і це
не заперечується сторонами по справі,
позивач не проживав разом з
спадкоємцем на день відкриття
спадщини, а тому відповідно до вимог ч. 1
ст. 1268, ч. 1 1269 ЦК України повинен був
подати у шестимісячний строк до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини після смерті батька
ОСОБА_4; вказаних дій позивач у
зазначений строк не вчинив.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Колегія суддів враховує, що першою із
підстав пропущення строку для
прийняття спадщини позивач вказував
необізнаність про існування
спадкового майна у вигляді земельної
ділянки.

Відповідно до п. 207 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, при прийнятті
заяви про прийняття спадщини нотаріус
не перевіряє наявність спадкового
майна та його належність спадкодавцю.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» судам роз'яснено, що
вирішуючи питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть
бути застосовані, якщо у спадкоємця
були перешкоди для подання такої заяви
і ці обставини визнані судом поважними.
Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а
він не скористався правом на прийняття
спадщини через відсутність інформації
про спадкову масу, то положення ч. 3 ст.
1272 ЦК України не застосовуються.

Вище вказаний висновок викладений у
постанові Верховного Суду України від
26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, яка
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Крім того, апелянт вказував на важкий
матеріальний стан сім'ї, який не дав
змоги використати право на прийняття
спадщини, однак як під час розгляду
справи в суді першої інстанції, так і
під час розгляду апеляційної скарги
доказів на підтвердження цих обставин
не надав, а тому суд першої інстанції
правомірно не прийняв їх до уваги.

Колегія суддів не може погодитись із
поважністю пропуску строку
апеляційного оскарження з підстав
важкої хвороби дружини позивача та
його сина, на що посилається апелянт.

Згідно довідки Обухівської ЦРЛ № 59 від
17 грудня 2013 року, ОСОБА_5 перебуває на
диспансерному обліку в жіночій
консультації, жінка прооперована, по
місцю проживання проходить курс
реабілітації та лікування в умовах
денного стаціонару.

Також в матеріалах справи є виписка з
медичної карти стаціонарного хворого
на злоякісне утворення від 28 травня 2008
року, яка містить інформацію про дату
оперативного втручання 20 травня 2008
року.

Правильними є висновки суду першої
інстанції, що даними медичними
документами не підтверджується та
обставина, що ОСОБА_5 потребувала
постійного стороннього догляду в
період строку, визначеного законом для
прийняття спадщини, і що такий догляд
здійснювався позивачем.

В даний період часу також не хворів син
позивача ОСОБА_6, оскільки діагноз
«цукровий діабет» йому поставлено лише
в 2011 році.

Інші доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на доказах та законі і не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

За таких обставин, оскільки позивач не
надав суду достатніх та допустимих
доказів того, що з моменту смерті
ОСОБА_4 і відкриття спадщини
ІНФОРМАЦІЯ_1 він з поважних причин у
встановлений законом строк не
звернувся із заявою для прийняття
спадщини після смерті батька, суд
першої інстанції правомірно відмовив
йому в задоволенні позову про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Миронівського районного суду
Київської області від 11 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Кашперська Т.Ц.

Судді :
Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.