Справа № 513/1233/14-ц
Провадження № 2/513/496/14
Саратський районний суд Одеської
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року Саратський районний
суд Одеської області у складі: судді
Бучацької А.І., при секретарі Златіній
О.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Сарата
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Плахтіївської сільської ради
Саратського району Одеської області,
третя особа, яка не заявляє
самостійник вимог щодо предмета
спору - ОСОБА_2, про визнання права
власності в порядку спадкування,

В С Т
А Н О В И В:

позивач у серпні 2014 року звернувся з
позовом до відповідача, в якому просить
визнати за ним право власності в
порядку спадкування за заповітом на
житловий будинок, розташований по
АДРЕСА_1, що належав на праві приватної
власності його батькові ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Свої вимоги він обґрунтував тим, що в
установлений законом строк звернувся
до нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини, отримав свідоцтва про право
на спадщину на належні
спадкодавцеві дві земельні частки
(паї), майновий пай та грошовий вклад. У
видачі свідоцтва про право на спадщину
на житловий будинок нотаріус йому
відмовив у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів.

Позивач та представник позивача
ОСОБА_4, належним чином повідомлені про
день та час розгляду справи до суду не
з'явились, надали до суду заяву, в якій
позов підтримали та просили його
задовольнити.

Третя особа ОСОБА_2, належним чином
повідомлена про день та час розгляду
справи, до суду не з'явилась, надала
заяву про визнання позову та просила
розглядати справу за її відсутності.

Представник Плахтіївської сільської
ради, якого належним чином повідомили
про дату, час та місце розгляду справи,
до суду не з'явися, від нього надійшла
заява про розгляд справи за його
відсутності, позов визнав, не
заперечував проти задоволення позову.

Дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку про задоволення
позову з таких підстав.

Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих
та перехідних положень діючого ЦК
України цей кодекс застосовується до
цивільних правовідносин, що виникли
після набрання ним чинності, тобто
після 1 січня 2004 року.

Згідно до статті 2 Закону України від 1
липня 2004 року № 1952-IV "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до статті 3 зазначеного
Закону право власності та інші речові
права на нерухоме майно, набуті згідно
з діючими нормативно-правовими актами
до набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Тобто право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме
майно набувається в порядку, який
існував на час його спорудження, а не
виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого прав, а не підставою
його виникнення.

Таким чином, час і підстави виникнення
права власності на житловий будинок у
спадкодавця визначаються відповідно
до законодавства України, чинного на
час виникнення права власності, а
підстави спадкування зазначеного
майна визначаються законом, який діяв
на час відкриття спадщини, тобто
згідно з положеннями ЦК України ( в
редакції 18 липня 1963 року).

Належність правовстановлюючих
документів встановлюється судом
відповідно до законодавства, яке було
чинним на час набуття спадкодавцем
права власності на житловий будинок.

Інструкція про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затверджена наказом Міністерства
юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975
р. N 45/5, яка діяла на час виникнення
правовідносин щодо права власності на
спірний будинок, та втратила чинність
згідно з наказом Міністерства юстиції
України від 14 червня 1994 року N 18/5),
визначала, що підтвердженням
належності житлового будинку (частки
будинку) відчужувачу, розмір будинку та
земельної ділянки, на який він
розташований, можуть бути відповідні
довідки виконавчого комітету
сільської, селищної сільської ради
народних депутатів.

Спірний будинок був збудований в 1961
році до введення в дію діючого ЦК
України, що підтверджено його
технічним паспортом ( а.с.9-14). Згідно
довідки Плахтіївської сільської ради
Саратського району Одеської області,
власником житлового будинку по АДРЕСА_1
є ОСОБА_3, будинок відповідає
технічним та санітарним нормам
(а.с.21).

Дійсна вартість будинку в даний час
складає 47308 гривень.

Відповідно до ст.4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України ( в
редакції 16 січня 2003 року) Цивільний
кодекс України застосовується до
цивільних відносин, що виникли після
набрання ним чинності. Щодо цивільних
відносин, які виникли до набрання
чинності Цивільним кодексом України,
положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Правовідносини між сторонами виникли
до набрання чинності ЦК України (в
редакції 16 січня 2003 року) та пов'язані з
визнанням права власності на спадкове
майно в порядку спадкування за
заповітом, тому при вирішенні даного
спору слід керуватись ст.ст.524-526, 534 548,
549 ЦК України ( в редакції 18 липня 1963
року).

Згідно ст.524 ЦК України спадкоємство
здійснюється за законом і за заповітом.
Спадкоємство за законом має місце, коли
і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
часом відкриття спадщини визнається
день смерті спадкодавця. Місцем
відкриття спадщини визнається
останнє постійне місце проживання
спадкодавця (ст.17 цього Кодексу).

Ч.1 ст. 534 ЦК України визначає, що
кожний громадянин може залишити за
заповітом усе своє майно або
частину його ( не включаючи предметів
звичайної домашньої обстановки і
вжитку) одній або кільком особам, як
тим, що входять, так і тим, що не
входять до кола спадкоємців за
законом, а також державі або окремим
державним, кооперативним та іншим
громадським організаціям.

З копії свідоцтва про народження
позивача вбачається, що він є сином
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 склав заповіт,
посвідчений секретарем Плахтіївської
сільської ради Саратського району
Одеської області за реєстровим № 120,
згідно з яким позивача призначено
спадкоємцем усього майна, яке належало
спадкодавцеві на момент смерті. Даний
заповіт не змінено та не відмінено
(а.с.7).

ОСОБА_3 до дня своєї смерті проживав в
АДРЕСА_1, та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Вказані обставини підтверджуються
довідкою Плахтіївської сільської ради
та копією свідоцтва про смерть (а.с. 6, 20).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина на належне йому майно, в тому
числі: на дві земельні частки (паї),
майновий пай в складі майна КСП
"Родина", грошовий вклад у відділенні
Ощадбанку, а також на належний йому
житловий будинок під АДРЕСА_1 (а.с.9-14).

Позивач, як спадкоємець за заповітом
у встановлений законом строк подав
нотаріусу заяву про прийняття спадщини
та отримав свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на: право на
земельні частки (паї), які належали
спадкодавцеві на підставі
сертифікатів серії ОД № 0202796 та серії
ОД № 0209224; майновий пай в складі майна
КСП "Родина", який належав
спадкодавцеві на підставі сертифікату
№ 09123-1153; грошовий вкладу відділенні
Ощадбанку на рахунку № НОМЕР_1.

Вказані обставини підтверджуються
свідоцтвом про право на спадщину за
заповітом, виданим державним
нотаріусом Саратської державної
нотаріальної контори Одеської області
06 грудня 2002 року за реєстровим номером
№ 5888 (а.с. 8).

З відповіді нотаріуса вбачається, що
він відмовив позивачу у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
житловий будинок, розташований в
АДРЕСА_1 через відсутність
правовстановлюючих документів (а.с.19).

Ст.548 ЦК України встановлює, що для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Згідно ст.549 ЦК України визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; 2) якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Оскільки позивач, як спадкоємець за
заповітом, прийняв спадщину, що
відкрилась після смерті його батька
ОСОБА_3, тому суд вважає необхідним
позов задовольнити, визнавши за
позивачем право власності на належний
спадкодавцеві житловий будинок з
господарськими будівлями.

Керуючись ст.ст.3-8, 10, 11,ч.1-2 ст.209, ст. ст.
212-215 ЦПК України, ст. ст. 524-526,534, 548, 549 ЦК
України ( в редакції 18 липня 1963 року),
суд

В И Р
І Ш И В:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1
право власності в порядку спадкування
за заповітом на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
під номером сорок два, розташований по
АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через Саратський районний суд Одеської
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів після
проголошення рішення, а особами, які не
були присутніми під час проголошення
рішення протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя
А. І. Бучацька