Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №287/175/13-ц
інст. Стратович О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Галацевич О.М.

суддів
Борисюка Р.М., Широкової Л.В.,

з участю секретаря судового засідання
Ходаківської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства
"Білокоровицьке лісове господарство",
третя особа - ОСОБА_2, про відшкодування
шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_1,

на рішення Олевського районного суду
Житомирської області від 13 травня 2014
року, -

встановила:

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, в якому, з урахуванням
уточнень від 15.01.2014 року (а.с. 105-108),
зазначив, що 30.03.2012 року з вини ОСОБА_2,
який працює водієм на Державному
підприємстві «Білокоровицьке лісове
господарство» (далі ДП «Білокоровицьке
лісове господарство») сталася
дорожньо-транспортна пригода (далі
ДТП), внаслідок якої було пошкоджено
його автомобіль марки БМВ 530, державний
номерний знак НОМЕР_3, чим завдано йому
матеріального збитку в розмірі 126417,33
грн. та моральної шкоди в розмірі 5000,00
грн. Оскільки страховою компанією ПАТ
"Страхова група "ТАС" йому відшкодовано
49490,00 грн., а ним реалізовано залишки
автомобіля на суму 12000,00 грн., просив
стягнути з відповідача 64927,33 грн.
матеріальної шкоди з урахуванням
франшизи в сумі 510 грн. та витрат на
проведення звіту по оцінці завданого
збитку в сумі 950 грн., а також 5000,00 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Олевського районного суду
Житомирської області від 13 травня 2014
року у задоволенні позову відмовлено
за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_1, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову. На його думку, суд
першої інстанції безпідставно визнав
недопустимим доказом звіт ТОВ
"Незалежна Експертно-Асистуюча
Компанія" №441, яким визначено вартість
завданого внаслідок ДТП збитку, та
дійшов необґрунтованого висновку про
не доведення спричинення йому
відповідачем матеріальної та
моральної шкоди.

Заслухавши доводи осіб, які з'явились в
судове засідання, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив із того, що позивач
не надав суду належних та допустимих
доказів завдання відповідачем
позивачеві матеріальної та моральної
шкоди. Зокрема, зазначив, що звіт №441
ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча
компанія» про визначення вартості
матеріального збитку є недопустимим
доказом в розумінні ч. 1 ст.59 ЦПК
України, а передача 24.03.2013 року
пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля
іншій особі для продажу по запасним
частинам унеможливила проведення
автотоварознавчої експертизи та
позбавила відповідача права отримати
пошкоджені деталі у разі задоволення
позову.

Колегія суддів не може погодитись з
такими висновками суду, враховуючи
наступне.

Згідно з ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки, у
відповідності до положень ст. 1188 ЦК
України відшкодовується на загальних
підставах. Зокрема шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

За змістом положень ч. 1 ст. 1172 ЦК
України шкода, завдана внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди з вини
водія, який на відповідній правовій
підставі керував автомобілем, що
належить роботодавцю, відшкодовується
власником цього джерела підвищеної
небезпеки, а не безпосередньо винним
водієм.

Судом встановлено, що 30.03.2012 року
близько 9 години 40 хвилин на автодорозі
Київ-Ковель на 225 кілометрі + 912 метрів
(Олевський район Житомирської області)
сталася дорожньо-транспортна пригода
(далі ДТП) за участю автомобілів марки
ЗІЛ-131 державний реєстраційний номер
НОМЕР_4, який належить ДП
«Білокоровицьке лісове господарство»,
під керуванням водія ОСОБА_2, та
автомобіля марки ВМW 530 номерний знак
НОМЕР_3, який належить громадянину
Німеччини ОСОБА_1. Внаслідок ДТП
автомобілі отримали механічні
пошкодження. Винним у ДТП визнано водія
ДП «Білокоровицьке лісове
господарство» ОСОБА_2 ( а.с. 11).

Доводи апелянта щодо безпідставного
посилання суду у рішенні на ненадання
ним доказів на підтвердження позовних
вимог є обґрунтованими з огляду на
положення ч. 2 ст. 1166 ЦК України, у
відповідності до якої особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Оскільки таких обставин відповідачем
суду не доведено, а вина водія ДП
«Білокоровицьке лісове господарство»
ОСОБА_2 встановлена постановою про
притягнення його до адміністративної
відповідальності, суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про відсутність підстав для
відповідальності підприємства.

Цивільно-правову відповідальність ДП
«Білокоровицьке лісове господарство»,
як власника наземного транспортного
засобу - автомобіля марки ЗІЛ-131
державний реєстраційний номер НОМЕР_4,
було застраховано згідно полісу від 04
листопада 2011 року № АА/7702752 з лімітом
відповідальності заподіяної шкоди
майну третьої особи в розмірі 50000,00 грн.,
франшиза 510 грн. (а.с. 45).

Страховою компанією 04.10.2012 року ОСОБА_1
виплачено страхове відшкодування в
сумі 49495 грн. без урахування франшизи 510
грн. (а.с. 48). Крім цього, позивач отримав
кошти в сумі 12000,00 грн. від реалізації
запчастин пошкодженого автомобіля (а.с.
48,75,84).

Відповідно до висновку судової
автотоварознавчої експертизи від
15.09.2014 року № 609/14-25, яка була проведена
за ухвалою апеляційного суду, сума
матеріального збитку заподіяна
власнику автомобіля марки ВМW 530і
номерний знак НОМЕР_3 на момент
пошкодження транспортного засобу
становить 80246 грн. (7570 євро х 10,5999 грн. -
курс евро станом на 30.03.2012 року згідно
даних НБУ).

Експерт при цьому врахував, що
автомобіль не зареєстровано в Україні,
в'їзд його здійснено власником для
тимчасового перебування, а тому
визначив його вартість за цінами
продажу в країні придбання або в
провідних країнах - експортерах, якою є
Німеччина, у грошовій одиниці - євро.
Експертом також зазначено, що ринкова
вартість автомобіля дорівнює вартості
матеріального збитку.

Враховуючи положення ст. 1192 ЦК України,
згідно з якою розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи, колегія суддів вважає,
що з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню розмір
матеріального збитку по курсу євро на
час ухвалення рішення, що становить
((16,3365х7570,43)-12000,00-49490,00+510=62694,32 грн.

Виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості;
враховуючи порушення нормальних
життєвих зв'язків позивача,
необхідність ним прикладати додаткові
зусилля для організації свого життя, з
урахуванням характеру правопорушення,
статей 23, 1167 ЦК України, роз'яснень
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 31.03.1995 року №4 (з наступними
змінами) "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", колегія судів
вважає, що позов в частині
відшкодування моральної шкоди
підлягає частковому задоволенню в сумі
2000,00 грн.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову - стягнення з ДП
"Білокоровицьке лісове господарство"
на користь ОСОБА_1 62694,33 грн.
матеріальної шкоди, 2000,00 грн. моральної
шкоди та 1176,91 грн. судового збору
(626,94+114,70+121,8+ (626,94:2)).

Колегія суддів відмовляє у задоволенні
вимог про стягнення 950,00 грн. витрат за
проведення звіту про визначення
вартості матеріального збитку,
оскільки в основу рішення покладені
висновки судової автотоварознавчої
експертизи, витрати по якій поніс
відповідач.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Олевського районного суду
Житомирської області від 13 травня 2014
року скасувати, ухваливши нове рішення
про часткове задоволення позову.

Стягнути з Державного підприємства
"Білокоровицьке лісове господарство"
() на користь
громадянина Німеччини ОСОБА_1 (РНОКПП
НОМЕР_2) 62694,33 грн. матеріальної шкоди,
2000,00 грн. моральної шкоди та 1176,91 грн.
судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: