справа № 208/6370/14-ц
№ провадження 2/208/2004/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

06 жовтня 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі:

головуючого, судді Нельги Д.В.

при секретарі Севастьяновій Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 «Про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини»,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що між нею та відповідачем
зареєстровано шлюб, від якого вони
мають неповнолітнього сина, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із нею
та знаходиться на її утриманні. Через
непорозуміння та різні погляди на
життя вони з відповідачем припинили
подружні стосунки, мешкають окремо,
спільного господарства не ведуть.
Подальше збереження родини, з
урахуванням їх з відповідачем
відносин, вважає неможливим, через що
просить суд шлюб розірвати. Враховуючи
те, що відповідач матеріальної
допомоги на утримання сина не надає,
обов'язок батька по утриманню сина не
виконує, просить стягувати з
відповідача на її користь аліменти на
утримання сина у розмірі 1/4 частини з
усіх видів доходів відповідача, але не
менше, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно до досягнення повноліття
дитини.

В судове засідання позивачка не
з'явилась, надала суду письмову заяву, у
якій зазначила, що підтримує позов, та
просить суд провести розгляд справи за
її відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений у
встановленому законом порядку, причину
неявки суду не повідомив, що дозволило
суду визнати його неявку в судове
засідання з неповажних причин та,
згідно заяви позивача, відповідно до
ст.224 ЦПК України провести заочний
розгляд справи у відсутності
відповідача, на підставі наявних у
справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги позивача є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду, з урахуванням
наданих суду доказів, було встановлено,
що згідно свідоцтва про шлюб, виданого
18.06.1994р. Відділом реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Заводської районної ради народних
депутатів м. Дніпродзержинська, 18.06.1994
року між позивачкою ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_4 зареєстровано
шлюб, актовий запис № 210, від якого
сторони, згідно свідоцтва про
народження, виданого Заводським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, мають неповнолітнього сина,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно Довідки ТОВ «Абонент ХХІ» №
000587988 про склад сім'ї від 14.07.2014р.,
неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, де
мешкає разом із матір'ю, позивачкою
ОСОБА_1.

Як вбачається з письмових пояснень
позивачки, сімейно шлюбні відносини з
відповідачем припинені через те, що,
вони з відповідачем мають різні
поняття та погляди на сімейне життя,
ведення сумісного господарства, у
зв'язку з чим подальше збереження шлюбу
вважає неможливим.

На момент розгляду справи домовленості
між батьками дитини щодо її утримання -
не досягнуто.

Стягнень на утримання інших дітей,
непрацездатної дружини, батьків, з
відповідача не провадиться.

Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується
на вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до
шлюбу не допускається.

Згідно ст.56 СК України кожен з подружжя
має право припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження - є порушенням права
дружини, чоловіка на особисту свободу і
може мати наслідки, встановлені
законом.

Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до ст. 110 СК України.

Відповідно до ст. 110 СК України позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини, дитини-інваліда та
інші обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.2 ст.181 СК України за
домовленістю між батьками дитини той
із них, хто проживає окремо від дитини,
може брати участь у її утриманні в
грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 17 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 3 від 15.05.2006р.
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України про розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3
ст.181 СК аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька або в твердій
грошовій сумі і виплачуються щомісяця.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Встановивши, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечить
інтересам одного з них; керуючись
ст.ст. 3-5, 10, 15, 60, 110, 180, 181, 182, 208, 209, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112 СК
України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4,
зареєстрований 18.06.1994 року відділом
реєстрації актів громадянського стану
виконкому Заводської районної Ради
народних депутатів м.
Дніпродзержинська, актовий запис № 210 -
розірвати.

Стягувати аліменти з ОСОБА_4
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1),
ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м.
Дніпродзержинськ Дніпропетровської
області, який зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання
сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4
частини з усіх видів його заробітку,
але не меньше ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно, починаючи з 24.07.2014 року до
повноліття дитини, на користь матері
дитини, ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_2), ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованої за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення
по справі в частині стягнення
аліментів в межах суми платежу за один
місяць допустити до негайного
виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь
держави:
- судовий збір у розмірі 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп.;

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі до Заводського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
Заводським районним судом м.
Дніпродзержинська за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Суддя
Нельга Д. В.