АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

09 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
скаргою ОСОБА_1 на дії відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві в особі начальника
Ярушевської І.І. та старшого
державного виконавця Ковтун В.В., за
участю стягувача ОСОБА_3, про визнання
дій протиправними та скасування
постанови про накладення штрафу, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Дарницького районного суду м. Києва від
02 вересня 2014 року,-

встановила:

07 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вказаною скаргою, в якій просила
визнати, що дії державних виконавців
в процесі виконавчого провадження
№36466534 проведені з порушенням
процесуальних строків та порядку, а
також з порушенням права на
інформацію. Також просила визнати дії
та постанови про накладення штрафу
від 08.07.2014 р. та інших фінансових
санкцій з виділенням їх в окреме
провадження незаконними та скасувати.

Скаргу обґрунтовувала тим, що
начальник та державні виконавці
видають процесуальні документи з
грубим порушенням порядку,
послідовності та строків проведення
примусових дій. Постанова про
накладення штрафу від 28.07.2014 р.
винесена з грубими порушеннями
чинного законодавства України.

Ухвалою Дарницького районного суду
м. Києва від 02 вересня 2014 року у
задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить скасувати ухвалу Дарницького
районного суду м. Києва від 02 вересня
2014 року та постановити нову про
задоволення скарги.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом
ігноровано ту обставину, що правових
підстав для поновлення виконавчого
провадження станом на 17.09.2013 р. не
існувало, а тому до цього часу ВП
№36466534 законним способом не
поновлено. У зв'язку з цим
процесуальні документи державних
виконавців, постановлені з 17.09.2013 р. по
21.08.2014 р. є незаконними. Витяг з даних
ЄДРВП фіксує недостатність внесення
інформації до Реєстру з боку
державних виконавців, дані в Реєстрі
підмінювались в часі і процесуальній
дії. В Реєстрі відсутні дані про
передачу процесуальних повноважень
і матеріалів виконавчого провадження
від одного державного виконавця до
іншого, чим порушено її право на
інформацію.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу
підтримав та просить її задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі,
в судове засідання не з'явились, про
час та місце розгляду справи
повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Скарга має відповідати загальним
вимогам щодо форми та змісту позовної
заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та
містити відомості, зазначені в пунктах
3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про
виконавче провадження, зокрема зміст
оскаржуваних рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби та норму закону, яку
порушено, а також обставини, якими
заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не
відповідає таким вимогам, то
застосовуються положення статті 121 ЦПК
України.

Як вбачається зі змісту поданої
скарги, остання не містить чітких
посилань на те, які саме дії
(бездіяльність) державного виконавця
чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення оскаржуються. Також
не зазначено обставин, якими
обґрунтовуються вимоги скарги.

З'ясування цього питання має
значення також для вирішення питання
дотримання скаржником строків для
звернення зі скаргою.

Так, згідно зі ст. 385 ЦПК України скаргу
може бути подано до суду: у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод; у
триденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод, у разі
оскарження постанови про відкладення
провадження виконавчих дій. Пропущений
з поважних причин строк для подання
скарги може бути поновлено судом.

Право на вчинення процесуальної дії
втрачається із закінченням строку,
встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення
процесуальних строків, залишаються без
розгляду, якщо суд за клопотанням
особи, що їх подала, не знайде підстав
для поновлення або продовження строку
(ст. 72 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 73 ЦПК України
суд поновлює або продовжує строк,
встановлений відповідно законом або
судом, за клопотанням сторони або іншої
особи у разі його пропущення з поважних
причин.

Питання про поновлення чи продовження
пропущеного строку вирішує суд, у якому
належало вчинити процесуальну дію або
до якого потрібно було подати документ
чи доказ. Про місце і час розгляду цього
питання повідомляються особи, які
беруть участь у справі. Присутність цих
осіб не є обов'язковою.

Одночасно з клопотанням про поновлення
чи продовження строку належить вчинити
ту дію або подати той документ чи доказ,
стосовно якого заявлено клопотання.

Розглядаючи скаргу на дії та
бездіяльність державних виконавців в
період з 2013 р. по 2014 р. суд першої
інстанції не з'ясував, чи не
пропущено скаржником строк
звернення до суду для оскарження
таких дій.

Крім цього, як вбачається з матеріалів
справи, одним з предметів оскарження є
постанова старшого державного
виконавця Ковтуна В.В. від 28.07.2014 р.
про накладення штрафу у розмірі 340 грн.
за невиконання рішення суду.

Відповідно до статей 28, 41, 89 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі невиконання боржником рішення
самостійно державний виконавець може
виносити постанови про стягнення
виконавчого збору, про накладення
штрафу та про стягнення витрат,
пов'язаних із організацією та
проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої
статті 17 Закону про виконавче
провадження постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат на проведення виконавчих
дій та накладення штрафу є окремими
виконавчими документами. У зв'язку із
цим справи щодо оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
стосовно примусового виконання
судового рішення у цивільній справі,
належать до компетенції
адміністративних судів.

Виходячи з наведеного колегія суддів
дійшла висновку про те, що спір з
приводу законності винесення
постанови про накладення штрафу
відноситься до адміністративної
юрисдикції, а тому в цій частині
справа підлягає вирішенню в порядку
адміністративного, а не цивільного
судочинства.

Суд першої інстанцій на зазначене
уваги не звернув і розглянув справу в
порядку, визначеному цивільним
процесуальним законодавством.

Враховуючи викладене, оскаржувана
ухвала в частині оскарження
постанови державного виконавця від
28.07.2014 р. про накладення штрафу
підлягає скасуванню з закриттям
провадження у справі відповідно до п. 1
ст. 205 ЦПК України.

У зв'язку з неповним з'ясуванням
судом обставин, що мають значення для
справи, порушенням норм
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання,
оскаржувана ухвала суду в іншій
частині підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 02 вересня 2014 року скасувати.

Провадження у справі в частині
оскарження постанови державного
виконавця від 28.07.2014 р. про накладення
штрафу закрити.

В іншій частині направити справу на
новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, в частині
закриття провадження по справі може
бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/12349/2014

Головуючий у суді 1 інстанції -Леонтюк
Л.К.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції - Кирилюк Г.М.