Справа № 500/4879/14-ц
Провадження № 6/500/282/14
УХВАЛА

24 вересня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області в
складі:

головуючого судді - Пащенко Т.П.

при секретарі - Топтигіної О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу
за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа
відділ державної виконавчої служби
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції, про скасування
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з заявою, зацікавлена особа відділ
державної виконавчої служби
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції, про скасування
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України, посилаючись на те, що
ухвалою Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 27.10.2011 року
йому тимчасово заборонено виїзд з
України у зв'язку з тим, що на виконанні
ВДВС Ізмаїльського МУЮ перебувало
виконавче провадження про примусове
стягнення кредитної заборгованості.
27.06.2012 року постановою державного
виконавця повернуто виконавчі
документи стягувачеві - ПАТ «ОТП Банк»
на підставі п.2 ч.1 ст. 47,50 Закону України
«Про виконавче провадження» та
провадження закрито. Він є людиною
похилого віку, має проблеми зі
здоров'ям тому йому необхідно якісне
лікування яке може отримати за межами
території України, наміру
переховування від органів державної
виконавчої служби не має, оскільки має
постійне місце проживання. Крім того,
аби заробити собі на прожиття купує
дешеві речі в Придністровській
молдавській республіці та продає в
Україні. Однак обмеження щодо виїзду за
кордон унеможливлює його єдиний
заробіток.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився,
в заяві просив розглянути справу в його
відсутність, судові повістки
направлялися судом за адресою
зазначеною в заяві, однак повернулися з
відмітною пошти «не проживає». Так як
ОСОБА_1 не повідомив суд про зміну свого
місця проживання, у відповідності до
ст. 77 ЦПК України повістка вважається
доставленою.

Представник відділу державної
виконавчої служби Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції в
судове засідання не з'явився,
повідомлений належним чином про час та
місце розгляду справи. В попередньому
судовому засіданні надав заперечення,
в яких вказував, що ЦПК України не
передбачено розгляд заяв судом першої
інстанції щодо скасування тимчасового
обмеження боржнику у праві виїзду за
межі України. Частиною 2 ст. 292 ЦПК
України зазначено: «ухвала суду першої
інстанції оскаржується в апеляційному
порядку окремо від рішення суду у
випадках, передбачених ст. 293 цього
кодексу». В свою чергу у п. 24 -1 ч.1 ст. 293
передбачено можливість оскарження в
апеляційному порядку окремо від
рішення суду ухвали суду щодо
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України. Пунктом 11.4 Інструкції
з організації примусового виконання
рішень передбачено,що у разі виконання
боржником відповідних зобов'язань, у
тому числі зі сплати аліментів, а також
у зв'язку із закінченням виконавчого
провадження державний виконавець
виносить відповідну постанову, копія
якої підлягає обов'язковому
направленню до Адміністрації
Державної прикордонної служби України
для своєчасного зняття особи (боржника)
з контролю. Тобто надсилається копія
постанови про закінчення виконавчого
провадження на підставі ч.1 п.8 ч.1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження». В зв'язку з чим, боржнику
ОСОБА_1, для зняття даного обмеження
необхідно погасити заборгованість. А в
разі незгоди з рішенням суду подати у
встановленому порядку апеляційну
скаргу.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що необхідно
відмовити в задоволенні заяви, з
наступних підстав.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Згідно з п.2 ст.6 вищевказаного Закону
підставою для тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон є наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

Порядок вирішення судом питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України передбачено ст.377-1 ЦПК
України, у відповідності з якою питання
про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Діючим ЦПК України
не передбачено порядок та вирішення
питання про скасування тимчасового
обмеження у праві виїзду за кордон.

У разі врегулювання боргових
зобов'язань державний виконавець
виносить відповідну постанову про
скасування тимчасового обмеження в
праві виїзду особи з України, у якій
вказуються номер та дата винесення
судового рішення про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду з
України, копія якої підлягає
обов'язковому направленню до
Адміністрації ДПС для своєчасного
зняття особи (боржника) з контролю.

Отже, тимчасове обмеження громадянина
України у праві виїзду за межі України
законом покладено на суд, а скасування
обмеження виїзду у зв'язку з виконанням
обов'язку за рішенням, що перебувало на
виконанні, покладено на державного
виконавця .

Зазначене повністю відповідає вимогам
спільного наказу Міністерства
внутрішніх справ України, Міністерства
юстиції України № № 288/5/102 від 07.02.2014
"Про затвердження Порядку взаємодії
органів державної виконавчої служби та
органів Державної прикордонної служби
України під час здійснення виконавчого
провадження", де п.3,4 розділу ІІІ
передбачено, що інформація про
встановлення тимчасового обмеження
права особи виїзду з України
вилучається ГЦОСІ з бази даних на
підставі отриманої, засвідченої судом
копії судового рішення, що набрало
законної сили, про скасування
тимчасового обмеження особи у праві
виїзду з України або постанови
державного виконавця про повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
(яка) його видав(ла), про закінчення
виконавчого провадження або про
скасування тимчасового обмеження в
праві виїзду особи з України, у якій
вказуються номер та дата винесення
судового рішення про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду з
України. У разі надходження до органу
державної виконавчої служби рішення
суду про скасування обмеження особи у
праві виїзду за межі України державний
виконавець не пізніше наступного дня
пересилає зазначене рішення до ГЦОСІ.
Особа, стосовно якої діє тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України, знімається з контролю ГЦОСІ в
разі винесення постанови про: -
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який (яка) його видав(ла), на
підставі частини першої статті 48
Закону України "Про виконавче
провадження" (далі - Закон); - закінчення
виконавчого провадження на підставі
пунктів 1 - 6, 8 - 9, 11 - 14 частини першої
статті 49 Закону; - скасування
тимчасового обмеження у праві виїзду
особи з України - у разі належного
виконання особою зобов'язань щодо
сплати періодичних платежів. Постанова
затверджується начальником відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, і протягом трьох
робочих днів надсилається державним
виконавцем до ГЦОСІ.

Як слідує із змісту поданої ОСОБА_1
заяви, доданих до неї документів,
постанова державним виконавцем про
скасування тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон щодо останнього
не виносилась і у визначеному законом
порядку до ГЦОСІ не направлялась. Крім
того, суду не надано доказів належного
виконання ОСОБА_1 боргових зобов'язань.

Виходячи з наведеного вище, вважаю, що
відсутні правові підстави для
задоволення заяви щодо скасування
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон, а тому у задоволенні заяви
ОСОБА_1 про скасування тимчасового
обмеження у праві виїзду за кордон
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 210, 377-1 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1,
зацікавлена особа відділ державної
виконавчої служби Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції, про
скасування тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5-ти денний
строк з дня проголошення ухвали
апеляційної скарги.

Суддя
Т.П.Пащенко