Справа №1813/5563/2012 Головуючий у суді у 1
інстанції - Плотникова Н. Б.Номер
провадження 22-ц/788/1800/14 Суддя-доповідач -
Криворотенко В. І. Категорія - 48
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Лузан Л. В. , Сибільової Л. О. ,

з участю секретаря судового засідання -
Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 16 січня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
третя особа - ОСОБА_7, про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без укладення шлюбу,
визнання права власності на частку в
житловому будинку та на частку в іншому
майні, розподіл спільного майна,

та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання частково
недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно та
державних актів про право приватної
власності на землю,-

в с т а
н о в и л а:

Звертаючись з позовом ОСОБА_6 просив
суд виселити ОСОБА_5 з належного йому
приватного будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, без надання іншого
житла; зобов'язати Охтирський МВ УМВС
України в Сумській області зняти
ОСОБА_5 з реєстрації з належного йому
приватного житлового будинку за
вказаною адресою.

Звертаючись з зустрічним позовом
ОСОБА_5 просила встановити факт
проживання її однією сім'єю з ОСОБА_6
починаючи з липня 1996 р. до листопада 2012
р.; визнати за нею право спільної
сумісної власності на 1/2 частину
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1; визнати за нею право
спільної сумісної власності на 1/2
частину легкового автомобіля ВАЗ - 21063
державний номерний знак НОМЕР_1, 1987 р.в.,
зареєстрованого за ОСОБА_6; визнати за
нею право спільної сумісної власності
на 1/2 частину причепа ПГА 1, 2005 р.в.
державний номерний знак НОМЕР_4 до
легкового автомобіля; поділити майно,
що є їх спільною сумісною власністю:
виділити легковий автомобіль ВАЗ - 21063
державний номерний знак НОМЕР_1, 1987 р.в.,
вартістю 13000 грн. ОСОБА_6, зобов'язавши
його компенсувати половину його
вартості у розмірі 6500 грн.; виділити
причеп ПГА 1, 2005 р.в. державний номерний
знак НОМЕР_4 до легкового автомобіля
вартістю 2000 грн. ОСОБА_6, зобов'язавши
його компенсувати їй половину його
вартості у розмірі 1000 грн.; визнати за
нею право спільної сумісної власності
на 1/2 частину майна домашнього вжитку,
придбаного за спільні кошти, поділивши
його, виділивши їй у власність наступне
майно: мотоблок вартістю 5000 грн.,
корморізку вартістю 300 грн., млин
(молоти зерно) вартістю 300 грн.,
умивальник вартістю 800 грн., газову
плиту «Дружківка» вартістю 200 грн.,
м'яку частину в передпокій вартістю 3000
грн., холодильник вартістю 1300 грн.,
двері дерев'яні вартістю 200 грн., корову
«Зірочка» вартістю 10000 грн., пральну
машину вартістю 2000 грн., всього майна на
загальну суму 23100 грн.; ОСОБА_6 виділити
у власність наступне майно: мотокосу
вартістю 800 грн., електричну пилу
вартістю 500 грн., зварювальний апарат
вартістю 550 грн., електричний точильний
станок вартістю 240 грн., ударну дрель
вартістю 250 грн., оприскувач вартістю 100
грн., крісло розкладне вартістю 700 грн.,
телевізор «Самсунг» вартістю 800 грн.,
спальню вартістю 1500 грн., кухню «Мрія»
вартістю 3000 грн., куточок на кухню
вартістю 900 грн., сівалку (для буряків)
вартістю 150 грн., вулики з бджолами
кількістю 7 штук вартістю 14000 грн.,
електролобзик вартістю 200 грн., всього
майна на загальну суму 23690 грн.

Ухвалою Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 10.12.2012 р.
вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу, визнання права
власності на частку в житловому
будинку та на частку в іншому майні, та
про розподіл спільного майна, об'єднано
в одне провадження з первісним позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про виселення з
приватного житлового будинку та зняття
з реєстраційного обліку.

Ухвалою Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 09.09.2013 року
позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про
виселення з приватного житлового
будинку та зняття з реєстраційного
обліку за письмовою заявою ОСОБА_6
залишено без розгляду.

14.10.2013 року третя особа - ОСОБА_7
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6
та ОСОБА_5 про визнання частково
недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, а саме
житловий будинок, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, видане виконкомом
Чернеччинської сільської ради на ім'я
ОСОБА_6; про визнання за ним право
власності на 48/100 частин житлового
будинку (який незавершений
будівництвом), за зазначеною вище
адресою, а саме приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 та
1/2 частину огорожі; про визнаня
частково недійсним державного акту
серії ЯМ №093713 виданого 07.02.2012 року
Чернеччинською сільською радою
Охтирського району Сумської області на
ім'я ОСОБА_6; про право власності на
земельну ділянку загальною площею 0,0595
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд; про визнання за ним
права власності на 1/2 частину вказаної
вище земельної ділянки для будівництва
та обслуговування жилого будинку та
господарських будов.

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 16 січня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені
частково.

Встановлено факт спільного проживання
ОСОБА_5 однією сім'єю з ОСОБА_6 з липня 1996
року по листопад 2012 року.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на
13/100 частини житлового будинку з
господарськими спорудами,
розташованого за адресою АДРЕСА_1
загальною площею 124,7 кв.м., житловою
площею 66,9 кв.м.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на
39/100 частини житлового будинку з
господарськими спорудами,
розташованого за адресою АДРЕСА_1,
загальною площею 124,7 кв.м., житловою
площею 66,9 кв.м.

Поділено майно, що є спільною сумісною
власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_6, виділивши у
приватну власність ОСОБА_5 наступне
майно: корову «Зірочка» вартістю 10000
грн., пральну машину вартістю 2000 грн.,
мотоблок вартістю 5000 грн., корморізку
вартістю 300 грн., м'яку частину в
передпокій вартістю 3000 грн.,
холодильник вартістю 1300 грн., газову
плиту «Дружківка» вартістю 200 грн.,
умивальник вартістю 800 грн., всього на
загальну суму 22600 грн.

ОСОБА_6 виділено у приватну власність
наступне майно: легковий автомобіль
ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1, 1987 року випуску
вартістю 10177,95 грн., причіп до
автомобіля ПГА 1 д.н.з. НОМЕР_4, 2005 року
випуску вартістю 2000 грн., кухню «Мрія»
вартістю 3000 грн., спальню вартістю 1500
грн., куточок на кухню вартістю 900 грн.,
телевізор «Самсунг» вартістю 800 грн.,
крісло вартістю 700 грн., мотокосу
вартістю 800 грн., зварювальний апарат
вартістю 550 грн., електричну пилу
вартістю 500 грн., двері вартістю 200 грн.,
електричний точильний станок вартістю
240 грн., ударну дрель вартістю 250 грн.,
електролобзик вартістю 200 грн., млин
вартістю 300 грн., сівалку (для буряків)
вартістю 150 грн., оприскувач вартістю 100
грн., всього на загальну суму 22367,95 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6
компенсацію вартості частки в майні в
розмірі 116,50 грн.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_5
залишено без задоволення.

Позовні вимоги ОСОБА_7 задоволені
частково.

Визнано частково недійсним свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
від 24.02.2010 р. на житловий будинок з
господарчими спорудами, розташований
за адресою АДРЕСА_1, видане на ім'я
ОСОБА_6 на підставі рішення виконкому
Чернеччинської сільської ради від
16.02.2010 р. № 11.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на
48/100 частини житлового будинку,
розташованого за адресою АДРЕСА_1, яка
складається з приміщень 2-1 площею 9,8
кв.м., 2-2 площею 14,1 кв.м., 2-3 площею 5,7 кв.м.,
2-4 площею 17,2 кв.м.

Визнано недійсним державний акт серії
ЯМ № 093713 про право власності на
земельну ділянку, виданий на ім'я
ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,0595
га для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, розташовану в АДРЕСА_1.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_7
залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення суду першої інстанції
в частині встановлення факту спільного
проживання ОСОБА_5 однією сім'єю з
ОСОБА_6 з липня 1996 року по 1 січня 2004 року
та в частині визнання за ОСОБА_5 права
власності на 13/100 частини житлового
будинку з господарськими спорудами, за
адресою АДРЕСА_1 - скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову в зазначеній частині.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_8,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи,
перевіривши рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи з 14.06.1989 року ОСОБА_5
та ОСОБА_6 перебували в шлюбі.

За час шлюбу сторони за спільні кошти
побудували житловий будинок по АДРЕСА_1
з процентом готовності 61%, що
підтверджується рішенням Охтирського
міськрайонного суду від 02.12.1993 року,
матеріалами інвентаризаційної справи
на домоволодіння (а.с.4
інвентаризаційної справи).

29.01.1992 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6
було розірвано.

Рішенням Охтирського районного суду
від 02.12.1993 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання
права власності на 1/2 частину
домоволодіння та його реальний
розподіл та за зустрічним позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про реальний розподіл
домоволодіння на 2/3 та 1/3 частини,
визнано право власності за ОСОБА_5 на
48/100 частин домоволодіння,
розташованого по АДРЕСА_1, та виділено
їй у користування наступні приміщення:
1-6 площею 10 кв.м., 1-2 площею 19,7 кв.м., 1-5
площею 17,10 кв.м. Визнано за ОСОБА_6 право
власності на 52/100 частин житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1, та
виділено йому в користування
приміщення: 1-1 площею 13,2 кв.м., 1-3 площею
10,3 кв.м., 1-4 площею 25,7 кв.м.

01.09.1995 року позивач ОСОБА_5 продала свої
48/100 частини будинку по АДРЕСА_1, брату
відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7, що
підтверджується договором
купівлі-продажу від 01.09.1995 року 48/100
частини незакінченого будівництвом
житлового будинку, готовність якого
складала 61%.

Також встановлено, що 24.02.2010 р. на ім'я
ОСОБА_6 виконавчим комітетом
Чернеччинської сільської ради на
підставі рішення виконкому
Чернеччинської сільської ради від
16.02.2010 р. № 11 було видано свідоцтво про
право власності на нерухоме майно -
житловий будинок з прибудовами літ.
«А,а,а1», та господарськими спорудами
сарай-гараж літ. «Б», погріб літ. «пг»,
навіс літ. «б, с», прибудова літ. «б1»,
вбиральня літ. «В», огорожа № 1,2. Дане
свідоцтво було зареєстровано в КП
«Охтрське МБТІ» в реєстрі прав
власності від 24.02.2010 р.

11.10.2011 року ОСОБА_6 на підставі рішення
Чернечинської сільської ради отримав
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серія ЯМ № 093713 на
земельну ділянку площею 0,0595 га по
АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд та
державний акт на право власності на
земельну ділянку серія ЯМ № 093714 на
земельну ділянку площею 0,0671 га за
зазначеною адресою для ведення
особистого селянського господарства.

Судом встановлено, що з червня 1996 року
позивач ОСОБА_5 стала проживати однією
сім'єю спільно зі своїм колишнім
чоловіком ОСОБА_6, як чоловік та жінка
без реєстрації шлюбу, і проживала з ним
спільно до листопада 2012 р., мали
спільний побут, взаємні права та
обов'язки, між ними склались усталені
відносини, які притаманні подружжю.

Це також підтверджується показами
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 які в судовому
засіданні пояснили, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5
з 1996 року проживали спільно однією
сім'єю, спочатку проживали у матері
відповідача, а подальшому проживали в
будинку по АДРЕСА_1. Вони спільно вели
домашнє господарство, тримали багато
домашньої худоби, вели спільний побут,
придбали майно: купили кухню, пральну
машину, м'який куточок у кухню,
холодильник, купили автомобіль ВАЗ з
причепом, мотоблок, інше майно, та
проживали як чоловік та дружина, разом
святкували свята, разом ходили в гості.
У жовтні 2012 році відповідач залишив
позивачку і пішов жити до іншої жінки.
Після того, як у 1996 році позивачка
приїхала з Німеччини та стала спільно
проживати з відповідачем, вони відразу
ж почали строїтись, у 1996 році разом
побудували прибудову до будинку
(кухню). Потім вони збудували сарай,
гараж, погріб і стали тримати корову,
свиней, птицю. Станом на 1998 рік всі
господарські споруди вже були
сторонами збудовані. Потім разом стали
добудовувати частину будинку:
поштукатурили її, поклеїли шпалери,
помазали стелю, послали лінолеум. Років
п'ять сторони жили без газу - топили
вугіллям, а потім провели газ і воду.

Як вбачається з довідки Чернеччинської
сільської ради від 30.11.2013 року № 02-13/886,
згідно якої ОСОБА_5 з 22.03.2001 року
зареєстрована в домоволодінні за
адресою по АДРЕСА_1 та проживає в ньому
на даний час.

Також судом встановлено, що за час
спільного проживання однією сім'єю
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу,
в домоволодінні за адресою по АДРЕСА_1
за спільні грошові кошти та внаслідок
спільних трудових витрат в період 1996
року збудували прибудову до житлового
будинку літ. «а», а в період часу з 1997 по
1998 роки збудували прибудову до
житлового будинку літ. «а1» та
господарські споруди (сарай-гараж «Б»;
погріб «пг»; навіс «б»; сарай-прибудова
«б-1»; убиральня «В», ворота №1; огорожа
№2). Крім того, за час спільного
проживання сторонами за спільні кошти
протягом 1998-2012 років було проведено
реконструкцію 52/100 частини будинку, яка
належить на праві власності
відповідачу ОСОБА_6 (побудована стеля,
побілена стеля, поштукатурені стіни,
побудовані поли, поклеєні шпалери,
проведено водяне опалення, проведено
та підключено до газопостачання,
проведені роботи пов'язані з
підключення будинку до електромережі,
роботи по проведенню та підключенню до
водогону, встановлені вікна,
встановлені металопластикові вікна,
покрашені короба, вікна, водяне
опалення, покрашені стіни мідним
купоросом під шпалери - внутрішні
роботи (окрім кімнати 1-3 площею 24,4 кв.м,
в якій не проводились облаштувальні
роботи), збудували цегляну огорожу.
Дані факти також підтверджуються
показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18

Крім того, з матеріалів інвентарної
справи на домоволодіння по АДРЕСА_1
вбачається, що при проведенні основної
інвентаризації домоволодіння 20.08.1995
року було збудовано один житловий
будинок літ. «А» площею 9,10 х 13,20 кв.м.,
який має наступні приміщення 1-1 площею
13,4 кв.м., 1-2 площею 5,7 кв.м., 1-3 площею 11,2
кв.м., 1-4 площею 24,4 кв.м., 2-1 площею 9,8 кв.м.,
2-2 площею 14,7 кв.м., 2-3 площею 17,2 кв.м.,
даний житловий будинок незавершений
будівництвом готовністю 61% (а.с.4
інвентаризаційної справи на
домоволодіння). При проведенні
поточної інвентаризації 05.09.1996 року
встановлено, що до житлового будинку
добудовано прибудову літ. а площею 4,18 х
6,85 кв.м. При проведенні поточної
інвентаризації 20.03.2009 року встановлено,
що до житлового будинку добудовано
прибудову літ. «а1», збудовано
гараж-сарай літ. «Б», сарай-прибудову
літ. «б1», навіс літ. «б», погріб літ.
«пг», огорожа літ. «№ 1,2» (а.с. 8
інвентаризаційної справи на
домоволодіння).

Це також підтверджується висновком
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи № 1512
від 12.12.2013 р., згідно якого ринкова
вартість 52/100 частини житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1, яка
складається із кімнат: 1-1 площею 13,4 кв.
м, 1-2 площею 11,20 кв. м, 1- 3 площею 24,40 кв. м.,
з урахуванням збудованих прибудов - «а»
та «а-1», проведеної реконструкції
даної 52/100 частини будинку (побудова
стелі, побілка стелі, штукатурка стін,
побудова полів, клейка шпалер,
проведення водяного опалення,
проведення та підключення до
газопостачання, роботи пов'язані з
підключення будинку до електромережі,
роботи по проведенню та підключення до
водогону, встановлення вікон,
встановлення металопластикових вікон,
окраска коробів, вікон, водяного
опалення, окраска стін мідним
купоросом під шпалери - внутрішні
роботи (окрім кімнати 1-3 площею 24,4 кв.м,
в якій не проводились облаштувальні
роботи) , а також з урахуванням
збудованих господарських споруд
(сарай-гараж «Б»; погріб «пг»; навіс «б»;
сарай-прибудова «б-1»; убиральня «В»,
ворота №1; огорожа №2) - станом на дату
складання висновку становить 150300 грн.

Ринкова вартість 52/100 частини жилого
будинку готовністю 61%, розташованого по
АДРЕСА_1, яка складається із кімнат: 1-1
площею 13,4 кв.м, 1-2 площею 11,20 кв.м, 1- 3
площею 24,40 кв.м., в стані, що був до
поліпшення ( до будівництва прибудов,
до ремонтних робіт у вищенаведеній
частині будинку, до будівництва
господарських споруд (сараю-гаража «Б»;
погреба «пг»; навісу «б»;
сараю-прибудови «б-1»; убиральні «В»,
воріт №1; огорожі №2) - станом на дату
складання висновку становить 80100 грн.

24.02.2010 р. на ім'я ОСОБА_6 виконавчим
комітетом Чернеччинської сільської
ради на підставі рішення виконкому
Чернеччинської сільської ради від
16.02.2010 р. № 11 було видано свідоцтво про
право власності на нерухоме майно -
житловий будинок з прибудовами літ.
«А,а,а1», та господарськими спорудами
сарай-гараж «літ.Б», погріб літ. «пг»,
навіс літ. «б», сарай - прибудова літ.
«б1», убиральня літ. «В», огорожа «№ 1,2».
Дане свідоцтво було зареєстровано в КП
«Охтрське МБТІ» в реєстрі прав
власності 24.02.2010 р., що свідчить про
завершення будівництва вказаного
житлового будинку та прийняття його в
експлуатацію.

Вказані факти з достатньою повнотою
встановлені судом першої інстанції на
підставі належним чином зібраних,
досліджених та оцінених доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно з'ясував
спірні правовідносини, всебічно
встановив обставини, що мають значення
для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212
ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Згідно із частиною першою Прикінцевих
положень Сімейного кодексу України цей
Кодекс набрав чинності одночасно з
набранням чинності Цивільним кодексом
України, тобто з 1 січня 2004 року.

Відповідно до статей 16, 17 Закону
України «Про власність», статті 22 КпШС
України, який був чинним до 1 січня 2004
року, спільною сумісною власністю
визнавалось майно, нажите подружжям за
час шлюбу (майно, придбане внаслідок
спільної праці членів сім'ї, чи майно,
що є у власності осіб, які ведуть
селянське (фермерське) господарство,
якщо письмовою угодою відповідно між
членами сім'ї чи членами селянського
(фермерського) господарства не
передбачено інше, або майно, придбане
внаслідок спільної праці громадян, що
об'єдналися для спільної діяльності,
коли укладеною між ними письмовою
угодою визначено, що воно є спільною
сумісною власністю).

В інших випадках спільна власність
громадян визнавалась частковою. Якщо
розмір часток у такій власності не було
визначено й учасники спільної
власності при придбанні майна не
виходили з рівності їхніх часток,
розмір частки кожного з них визначався
ступенем його участі працею й коштами у
створенні спільної власності.

Відповідно до статей 128, частини
третьої статті 240 ЦК УРСР 1963 року, який
був чинним до 1 січня 2004 року,
визначалось, що право власності в
набувача майна за договором виникає з
моменту передачі речі, якщо інше не
передбачено законом або договором.

Отже, майно, набуте під час спільного
проживання особами, які не перебувають
у зареєстрованому шлюбі між собою, є
об'єктом їхньої спільної сумісної
власності, якщо: 1) майно придбане
внаслідок спільної праці таких осіб, як
сім'ї (при цьому спільною працею осіб
слід вважати їхні спільні або
індивідуальні трудові зусилля,
унаслідок яких вони одержали спільні
або особисті доходи, об'єднані в
майбутньому для набуття спільного
майна, ведення ними спільного
господарства, побуту та бюджету); 2) інше
не встановлено письмовою угодою між
ними.

Задовольняючи позов в оскаржуваній
частині, місцевий суд виходив з того, що
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з липня 1996 року до
листопада 2012 року проживали однією
сім'єю, як чоловік та жінка, без
реєстрації шлюбу. Між ними склалися
усталені відносини, що притаманні
подружжю, так як наявний факт їх
спільного проживання, ведення ними
спільного господарства, тобто
прийняття участі у спільних витратах,
спрямованих на забезпечення
життєдіяльності сім'ї, а тому спірне
будинковолодіння, набуте ними за
спільні кошти та яке в подальшому було
ними добудоване та благоустроєне, отже
є об'єктом спільної сумісної власності
сторін і підлягає поділу на частки між
ними.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 не
заперечував, що з червня 1996 року він
разом з ОСОБА_5 знову стали проживати
однією сім'єю, як чоловік та дружина,
але без реєстрації шлюбу. Та спільно
почали розбудовувати належну йому
частину будинку.

Колегія суддів цілком погоджується з
даним висновком суду, оскільки він
зроблений з врахуванням наявних
доказів в даній справі і на підставі
норм матеріального та процесуального
права. З висновком суду в цій частині
погодився і сам ОСОБА_6, так як рішення
суду не оскаржував.

Доводи апеляційної скарги даний
висновок не спростовують і зводяться
до переоцінки доказів в повній мірі
досліджених судом.

У випадку порушення прав, свобод чи
інтересів, згідно зі ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Однак доводи апеляційної скарги в
оскаржуваній частині не спростовують
висновків суду першої інстанції,
обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення, а тому підстав для зміни чи
скасування рішення суду, виходячи з
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів не вбачає. Чоловік апелента
ОСОБА_7 погодився з визнанням за ОСОБА_5
права власності на 13/100 частини будинку
з господарськими спорудами і таке
рішення суду не оскаржував.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у
х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 16 січня 2014
року в даній справі в оскаржуваній
частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 16 січня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
третя особа - ОСОБА_7, про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без укладення шлюбу,
визнання права власності на частку в
житловому будинку та на частку в іншому
майні, розподіл спільного майна,

та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання частково
недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно та
державних актів про право приватної
власності на землю,-

в с т а н о в и л а:

Звертаючись з позовом ОСОБА_6 просив
суд виселити ОСОБА_5 з належного йому
приватного будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, без надання іншого
житла; зобов'язати Охтирський МВ УМВС
України в Сумській області зняти
ОСОБА_5 з реєстрації з належного йому
приватного житлового будинку за
вказаною адресою.

Звертаючись з зустрічним позовом
ОСОБА_5 просила встановити факт
проживання її однією сім'єю з ОСОБА_6
починаючи з липня 1996 р. до листопада 2012
р.; визнати за нею право спільної
сумісної власності на 1/2 частину
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1; визнати за нею право
спільної сумісної власності на 1/2
частину легкового автомобіля ВАЗ - 21063
державний номерний знак НОМЕР_1, 1987 р.в.,
зареєстрованого за ОСОБА_6; визнати за
нею право спільної сумісної власності
на 1/2 частину причепа ПГА 1, 2005 р.в.
державний номерний знак НОМЕР_4 до
легкового автомобіля; поділити майно,
що є їх спільною сумісною власністю:
виділити легковий автомобіль ВАЗ - 21063
державний номерний знак НОМЕР_1, 1987 р.в.,
вартістю 13000 грн. ОСОБА_6, зобов'язавши
його компенсувати половину його
вартості у розмірі 6500 грн.; виділити
причеп ПГА 1, 2005 р.в. державний номерний
знак НОМЕР_4 до легкового автомобіля
вартістю 2000 грн. ОСОБА_6, зобов'язавши
його компенсувати їй половину його
вартості у розмірі 1000 грн.; визнати за
нею право спільної сумісної власності
на 1/2 частину майна домашнього вжитку,
придбаного за спільні кошти, поділивши
його, виділивши їй у власність наступне
майно: мотоблок вартістю 5000 грн.,
корморізку вартістю 300 грн., млин
(молоти зерно) вартістю 300 грн.,
умивальник вартістю 800 грн., газову
плиту «Дружківка» вартістю 200 грн.,
м'яку частину в передпокій вартістю 3000
грн., холодильник вартістю 1300 грн.,
двері дерев'яні вартістю 200 грн., корову
«Зірочка» вартістю 10000 грн., пральну
машину вартістю 2000 грн., всього майна на
загальну суму 23100 грн.; ОСОБА_6 виділити
у власність наступне майно: мотокосу
вартістю 800 грн., електричну пилу
вартістю 500 грн., зварювальний апарат
вартістю 550 грн., електричний точильний
станок вартістю 240 грн., ударну дрель
вартістю 250 грн., оприскувач вартістю 100
грн., крісло розкладне вартістю 700 грн.,
телевізор «Самсунг» вартістю 800 грн.,
спальню вартістю 1500 грн., кухню «Мрія»
вартістю 3000 грн., куточок на кухню
вартістю 900 грн., сівалку (для буряків)
вартістю 150 грн., вулики з бджолами
кількістю 7 штук вартістю 14000 грн.,
електролобзик вартістю 200 грн., всього
майна на загальну суму 23690 грн.

Ухвалою Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 10.12.2012 р.
вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу, визнання права
власності на частку в житловому
будинку та на частку в іншому майні, та
про розподіл спільного майна, об'єднано
в одне провадження з первісним позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про виселення з
приватного житлового будинку та зняття
з реєстраційного обліку.

Ухвалою Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 09.09.2013 року
позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про
виселення з приватного житлового
будинку та зняття з реєстраційного
обліку за письмовою заявою ОСОБА_6
залишено без розгляду.

14.10.2013 року третя особа - ОСОБА_7
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6
та ОСОБА_5 про визнання частково
недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, а саме
житловий будинок, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, видане виконкомом
Чернеччинської сільської ради на ім'я
ОСОБА_6; про визнання за ним право
власності на 48/100 частин житлового
будинку (який незавершений
будівництвом), за зазначеною вище
адресою, а саме приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 та
1/2 частину огорожі; про визнаня
частково недійсним державного акту
серії ЯМ №093713 виданого 07.02.2012 року
Чернеччинською сільською радою
Охтирського району Сумської області на
ім'я ОСОБА_6; про право власності на
земельну ділянку загальною площею 0,0595
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд; про визнання за ним
права власності на 1/2 частину вказаної
вище земельної ділянки для будівництва
та обслуговування жилого будинку та
господарських будов.

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 16 січня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені
частково.

Встановлено факт спільного проживання
ОСОБА_5 однією сім'єю з ОСОБА_6 з липня 1996
року по листопад 2012 року.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на
13/100 частини житлового будинку з
господарськими спорудами,
розташованого за адресою АДРЕСА_1
загальною площею 124,7 кв.м., житловою
площею 66,9 кв.м.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на
39/100 частини житлового будинку з
господарськими спорудами,
розташованого за адресою АДРЕСА_1,
загальною площею 124,7 кв.м., житловою
площею 66,9 кв.м.

Поділено майно, що є спільною сумісною
власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_6, виділивши у
приватну власність ОСОБА_5 наступне
майно: корову «Зірочка» вартістю 10000
грн., пральну машину вартістю 2000 грн.,
мотоблок вартістю 5000 грн., корморізку
вартістю 300 грн., м'яку частину в
передпокій вартістю 3000 грн.,
холодильник вартістю 1300 грн., газову
плиту «Дружківка» вартістю 200 грн.,
умивальник вартістю 800 грн., всього на
загальну суму 22600 грн.

ОСОБА_6 виділено у приватну власність
наступне майно: легковий автомобіль
ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1, 1987 року випуску
вартістю 10177,95 грн., причіп до
автомобіля ПГА 1 д.н.з. НОМЕР_4, 2005 року
випуску вартістю 2000 грн., кухню «Мрія»
вартістю 3000 грн., спальню вартістю 1500
грн., куточок на кухню вартістю 900 грн.,
телевізор «Самсунг» вартістю 800 грн.,
крісло вартістю 700 грн., мотокосу
вартістю 800 грн., зварювальний апарат
вартістю 550 грн., електричну пилу
вартістю 500 грн., двері вартістю 200 грн.,
електричний точильний станок вартістю
240 грн., ударну дрель вартістю 250 грн.,
електролобзик вартістю 200 грн., млин
вартістю 300 грн., сівалку (для буряків)
вартістю 150 грн., оприскувач вартістю 100
грн., всього на загальну суму 22367,95 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6
компенсацію вартості частки в майні в
розмірі 116,50 грн.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_5
залишено без задоволення.

Позовні вимоги ОСОБА_7 задоволені
частково.

Визнано частково недійсним свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
від 24.02.2010 р. на житловий будинок з
господарчими спорудами, розташований
за адресою АДРЕСА_1, видане на ім'я
ОСОБА_6 на підставі рішення виконкому
Чернеччинської сільської ради від
16.02.2010 р. № 11.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на
48/100 частини житлового будинку,
розташованого за адресою АДРЕСА_1, яка
складається з приміщень 2-1 площею 9,8
кв.м., 2-2 площею 14,1 кв.м., 2-3 площею 5,7 кв.м.,
2-4 площею 17,2 кв.м.

Визнано недійсним державний акт серії
ЯМ № 093713 про право власності на
земельну ділянку, виданий на ім'я
ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,0595
га для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, розташовану в АДРЕСА_1.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_7
залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення суду першої інстанції
в частині встановлення факту спільного
проживання ОСОБА_5 однією сім'єю з
ОСОБА_6 з липня 1996 року по 1 січня 2004 року
та в частині визнання за ОСОБА_5 права
власності на 13/100 частини житлового
будинку з господарськими спорудами, за
адресою АДРЕСА_1 - скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову в зазначеній частині.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_8,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи,
перевіривши рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи з 14.06.1989 року ОСОБА_5
та ОСОБА_6 перебували в шлюбі.

За час шлюбу сторони за спільні кошти
побудували житловий будинок по АДРЕСА_1
з процентом готовності 61%, що
підтверджується рішенням Охтирського
міськрайонного суду від 02.12.1993 року,
матеріалами інвентаризаційної справи
на домоволодіння (а.с.4
інвентаризаційної справи).

29.01.1992 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6
було розірвано.

Рішенням Охтирського районного суду
від 02.12.1993 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання
права власності на 1/2 частину
домоволодіння та його реальний
розподіл та за зустрічним позовом
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про реальний розподіл
домоволодіння на 2/3 та 1/3 частини,
визнано право власності за ОСОБА_5 на
48/100 частин домоволодіння,
розташованого по АДРЕСА_1, та виділено
їй у користування наступні приміщення:
1-6 площею 10 кв.м., 1-2 площею 19,7 кв.м., 1-5
площею 17,10 кв.м. Визнано за ОСОБА_6 право
власності на 52/100 частин житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1, та
виділено йому в користування
приміщення: 1-1 площею 13,2 кв.м., 1-3 площею
10,3 кв.м., 1-4 площею 25,7 кв.м.

01.09.1995 року позивач ОСОБА_5 продала свої
48/100 частини будинку по АДРЕСА_1, брату
відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7, що
підтверджується договором
купівлі-продажу від 01.09.1995 року 48/100
частини незакінченого будівництвом
житлового будинку, готовність якого
складала 61%.

Також встановлено, що 24.02.2010 р. на ім'я
ОСОБА_6 виконавчим комітетом
Чернеччинської сільської ради на
підставі рішення виконкому
Чернеччинської сільської ради від
16.02.2010 р. № 11 було видано свідоцтво про
право власності на нерухоме майно -
житловий будинок з прибудовами літ.
«А,а,а1», та господарськими спорудами
сарай-гараж літ. «Б», погріб літ. «пг»,
навіс літ. «б, с», прибудова літ. «б1»,
вбиральня літ. «В», огорожа № 1,2. Дане
свідоцтво було зареєстровано в КП
«Охтрське МБТІ» в реєстрі прав
власності від 24.02.2010 р.

11.10.2011 року ОСОБА_6 на підставі рішення
Чернечинської сільської ради отримав
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серія ЯМ № 093713 на
земельну ділянку площею 0,0595 га по
АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд та
державний акт на право власності на
земельну ділянку серія ЯМ № 093714 на
земельну ділянку площею 0,0671 га за
зазначеною адресою для ведення
особистого селянського господарства.

Судом встановлено, що з червня 1996 року
позивач ОСОБА_5 стала проживати однією
сім'єю спільно зі своїм колишнім
чоловіком ОСОБА_6, як чоловік та жінка
без реєстрації шлюбу, і проживала з ним
спільно до листопада 2012 р., мали
спільний побут, взаємні права та
обов'язки, між ними склались усталені
відносини, які притаманні подружжю.

Це також підтверджується показами
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 які в судовому
засіданні пояснили, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5
з 1996 року проживали спільно однією
сім'єю, спочатку проживали у матері
відповідача, а подальшому проживали в
будинку по АДРЕСА_1. Вони спільно вели
домашнє господарство, тримали багато
домашньої худоби, вели спільний побут,
придбали майно: купили кухню, пральну
машину, м'який куточок у кухню,
холодильник, купили автомобіль ВАЗ з
причепом, мотоблок, інше майно, та
проживали як чоловік та дружина, разом
святкували свята, разом ходили в гості.
У жовтні 2012 році відповідач залишив
позивачку і пішов жити до іншої жінки.
Після того, як у 1996 році позивачка
приїхала з Німеччини та стала спільно
проживати з відповідачем, вони відразу
ж почали строїтись, у 1996 році разом
побудували прибудову до будинку
(кухню). Потім вони збудували сарай,
гараж, погріб і стали тримати корову,
свиней, птицю. Станом на 1998 рік всі
господарські споруди вже були
сторонами збудовані. Потім разом стали
добудовувати частину будинку:
поштукатурили її, поклеїли шпалери,
помазали стелю, послали лінолеум. Років
п'ять сторони жили без газу - топили
вугіллям, а потім провели газ і воду.

Як вбачається з довідки Чернеччинської
сільської ради від 30.11.2013 року № 02-13/886,
згідно якої ОСОБА_5 з 22.03.2001 року
зареєстрована в домоволодінні за
адресою по АДРЕСА_1 та проживає в ньому
на даний час.

Також судом встановлено, що за час
спільного проживання однією сім'єю
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу,
в домоволодінні за адресою по АДРЕСА_1
за спільні грошові кошти та внаслідок
спільних трудових витрат в період 1996
року збудували прибудову до житлового
будинку літ. «а», а в період часу з 1997 по
1998 роки збудували прибудову до
житлового будинку літ. «а1» та
господарські споруди (сарай-гараж «Б»;
погріб «пг»; навіс «б»; сарай-прибудова
«б-1»; убиральня «В», ворота №1; огорожа
№2). Крім того, за час спільного
проживання сторонами за спільні кошти
протягом 1998-2012 років було проведено
реконструкцію 52/100 частини будинку, яка
належить на праві власності
відповідачу ОСОБА_6 (побудована стеля,
побілена стеля, поштукатурені стіни,
побудовані поли, поклеєні шпалери,
проведено водяне опалення, проведено
та підключено до газопостачання,
проведені роботи пов'язані з
підключення будинку до електромережі,
роботи по проведенню та підключенню до
водогону, встановлені вікна,
встановлені металопластикові вікна,
покрашені короба, вікна, водяне
опалення, покрашені стіни мідним
купоросом під шпалери - внутрішні
роботи (окрім кімнати 1-3 площею 24,4 кв.м,
в якій не проводились облаштувальні
роботи), збудували цегляну огорожу.
Дані факти також підтверджуються
показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18

Крім того, з матеріалів інвентарної
справи на домоволодіння по АДРЕСА_1
вбачається, що при проведенні основної
інвентаризації домоволодіння 20.08.1995
року було збудовано один житловий
будинок літ. «А» площею 9,10 х 13,20 кв.м.,
який має наступні приміщення 1-1 площею
13,4 кв.м., 1-2 площею 5,7 кв.м., 1-3 площею 11,2
кв.м., 1-4 площею 24,4 кв.м., 2-1 площею 9,8 кв.м.,
2-2 площею 14,7 кв.м., 2-3 площею 17,2 кв.м.,
даний житловий будинок незавершений
будівництвом готовністю 61% (а.с.4
інвентаризаційної справи на
домоволодіння). При проведенні
поточної інвентаризації 05.09.1996 року
встановлено, що до житлового будинку
добудовано прибудову літ. а площею 4,18 х
6,85 кв.м. При проведенні поточної
інвентаризації 20.03.2009 року встановлено,
що до житлового будинку добудовано
прибудову літ. «а1», збудовано
гараж-сарай літ. «Б», сарай-прибудову
літ. «б1», навіс літ. «б», погріб літ.
«пг», огорожа літ. «№ 1,2» (а.с. 8
інвентаризаційної справи на
домоволодіння).

Це також підтверджується висновком
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи № 1512
від 12.12.2013 р., згідно якого ринкова
вартість 52/100 частини житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1, яка
складається із кімнат: 1-1 площею 13,4 кв.
м, 1-2 площею 11,20 кв. м, 1- 3 площею 24,40 кв. м.,
з урахуванням збудованих прибудов - «а»
та «а-1», проведеної реконструкції
даної 52/100 частини будинку (побудова
стелі, побілка стелі, штукатурка стін,
побудова полів, клейка шпалер,
проведення водяного опалення,
проведення та підключення до
газопостачання, роботи пов'язані з
підключення будинку до електромережі,
роботи по проведенню та підключення до
водогону, встановлення вікон,
встановлення металопластикових вікон,
окраска коробів, вікон, водяного
опалення, окраска стін мідним
купоросом під шпалери - внутрішні
роботи (окрім кімнати 1-3 площею 24,4 кв.м,
в якій не проводились облаштувальні
роботи) , а також з урахуванням
збудованих господарських споруд
(сарай-гараж «Б»; погріб «пг»; навіс «б»;
сарай-прибудова «б-1»; убиральня «В»,
ворота №1; огорожа №2) - станом на дату
складання висновку становить 150300 грн.

Ринкова вартість 52/100 частини жилого
будинку готовністю 61%, розташованого по
АДРЕСА_1, яка складається із кімнат: 1-1
площею 13,4 кв.м, 1-2 площею 11,20 кв.м, 1- 3
площею 24,40 кв.м., в стані, що був до
поліпшення ( до будівництва прибудов,
до ремонтних робіт у вищенаведеній
частині будинку, до будівництва
господарських споруд (сараю-гаража «Б»;
погреба «пг»; навісу «б»;
сараю-прибудови «б-1»; убиральні «В»,
воріт №1; огорожі №2) - станом на дату
складання висновку становить 80100 грн.

24.02.2010 р. на ім'я ОСОБА_6 виконавчим
комітетом Чернеччинської сільської
ради на підставі рішення виконкому
Чернеччинської сільської ради від
16.02.2010 р. № 11 було видано свідоцтво про
право власності на нерухоме майно -
житловий будинок з прибудовами літ.
«А,а,а1», та господарськими спорудами
сарай-гараж «літ.Б», погріб літ. «пг»,
навіс літ. «б», с.-прибудова літ. «б1»,
убиральня літ. «В», огорожа «№ 1,2». Дане
свідоцтво було зареєстровано в КП
«Охтрське МБТІ» в реєстрі прав
власності 24.02.2010 р., що свідчить про
завершення будівництва вказаного
житлового будинку та прийняття його в
експлуатацію.

Вказані факти з достатньою повнотою
встановлені судом першої інстанції на
підставі належним чином зібраних,
досліджених та оцінених доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно з'ясував
спірні правовідносини, всебічно
встановив обставини, що мають значення
для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212
ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Згідно із частиною першою Прикінцевих
положень Сімейного кодексу України цей
Кодекс набрав чинності одночасно з
набранням чинності Цивільним кодексом
України, тобто з 1 січня 2004 року.

Відповідно до статей 16, 17 Закону
України «Про власність», статті 22 КпШС
України, який був чинним до 1 січня 2004
року, спільною сумісною власністю
визнавалось майно, нажите подружжям за
час шлюбу (майно, придбане внаслідок
спільної праці членів сім'ї, чи майно,
що є у власності осіб, які ведуть
селянське (фермерське) господарство,
якщо письмовою угодою відповідно між
членами сім'ї чи членами селянського
(фермерського) господарства не
передбачено інше, або майно, придбане
внаслідок спільної праці громадян, що
об'єдналися для спільної діяльності,
коли укладеною між ними письмовою
угодою визначено, що воно є спільною
сумісною власністю).

В інших випадках спільна власність
громадян визнавалась частковою. Якщо
розмір часток у такій власності не було
визначено й учасники спільної
власності при придбанні майна не
виходили з рівності їхніх часток,
розмір частки кожного з них визначався
ступенем його участі працею й коштами у
створенні спільної власності.

Відповідно до статей 128, частини
третьої статті 240 ЦК УРСР 1963 року, який
був чинним до 1 січня 2004 року,
визначалось, що право власності в
набувача майна за договором виникає з
моменту передачі речі, якщо інше не
передбачено законом або договором.

Отже, майно, набуте під час спільного
проживання особами, які не перебувають
у зареєстрованому шлюбі між собою, є
об'єктом їхньої спільної сумісної
власності, якщо: 1) майно придбане
внаслідок спільної праці таких осіб, як
сім'ї (при цьому спільною працею осіб
слід вважати їхні спільні або
індивідуальні трудові зусилля,
унаслідок яких вони одержали спільні
або особисті доходи, об'єднані в
майбутньому для набуття спільного
майна, ведення ними спільного
господарства, побуту та бюджету); 2) інше
не встановлено письмовою угодою між
ними.

Задовольняючи позов в оскаржуваній
частині, місцевий суд виходив з того, що
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з 1996 року по листопад
2012 року проживали однією сім'єю, як
чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу.
Між ними склалися усталені відносини,
що притаманні подружжю, так як наявний
факт їх спільного проживання, ведення
ними спільного господарства, тобто
прийняття участі у спільних витратах,
спрямованих на забезпечення
життєдіяльності сім'ї, а тому спірне
будинковолодіння, набуте ними за
спільні кошти та яке в подальшому було
ними добудоване та благоустроєне, отже
є об'єктом спільної сумісної власності
сторін і підлягає поділу на частки між
ними.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 не
заперечував, що з червня 1996 року він
разом з ОСОБА_5 знову стали проживати
однією сім'єю, як чоловік та дружина,
але без реєстрації шлюбу. Та спільно
почали розбудовувати належну йому
частину будинку.

Колегія суддів цілком погоджується з
даним висновком суду, оскільки він
зроблений з врахуванням наявних
доказів в даній справі і на підставі
норм матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги даний
висновок не спростовують і зводяться
до переоцінки доказів в повній мірі
досліджених судом.

У випадку порушення прав, свобод чи
інтересів, згідно зі ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Однак доводи апеляційної скарги в
оскаржуваній частині не спростовують
висновків суду першої інстанції,
обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення, а тому підстав для зміни чи
скасування рішення суду, виходячи з
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 16 січня 2014
року в даній справі в оскаржуваній
частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -