АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7485/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Озерянська Ж. М. Доповідач - Деркач
Н.М. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого - судді Деркач
Н.М.,

суддів: Глущенко Н.Г., Пищиди М.М.,

при секретарі Жалдак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 07 липня 2014 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

в с т а н о в и л а:

22 липня 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк"
звернулось до суду із зазначеним
позовом до ОСОБА_2 (а.с. 2 - 5).

Позов неодноразово уточнювався і в
остаточній редакції (а.с. 154 - 156) банк
просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його
користь заборгованість за кредитним
договором № DNU0GA00001552 від 08 листопада 2007
року у загальній сумі 59253 доларів США,
що за курсом 11,82, відповідно до
службового розпорядження НБУ від 18
червня 2014 року (а.с. 165), становить 700370,64
грн.

В обґрунтування позову позивач
посилався на те, що 08 листопада 2007 року
між ним та відповідачем було укладено
кредитний договір, за умовами якого
останній отримав кредит у розмірі 25000
доларів США, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 11,04 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом, з кінцевим терміном
повернення 08 листопада 2014 року.
Відповідно до умов кредитного договору
ОСОБА_2 зобов'язався щомісячно, в період
сплати, надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не виконує
своїх зобов'язань, які передбачені
кредитним договором, у зв'язку із чим
станом на 18 червня 2014 року утворилась
вищезазначена заборгованість, позивач
просив позов задовольнити.

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 07
липня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ
"ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задоволені в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
"ПриватБанк" заборгованість за
кредитним договором № DNU0GA00001552 від 08
листопада 2007 року у загальній сумі 59253
доларів США, що за курсом 11,82,
відповідно до службового
розпорядження НБУ від 18 червня 2014 року
(а.с. 165), становить 700370,64 грн. і
складається з заборгованості за
кредитом в сумі 18957,54 доларів США,
заборгованості по процентам за
користування кредитом в розмірі 5722,11
доларів США, заборгованості по комісії
за користування кредитом в сумі 2650
доларів США, пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань кредитним
договором в розмірі 29101,78 доларів США,
штрафу (процентна складова) в сумі 2821,57
доларів США.

Вирішено питання щодо судових витрат
по справі.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
та його представник ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просять скасувати оскаржуване
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог (а.с. 179 - 182).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 листопада 2007
року між позивачем та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір № DNU0GA00001552,
за умовами якого банк надав, а ОСОБА_2
отримав, кредит в сумі 25000 доларів США,
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення 08
листопада 2014 року, при цьому ОСОБА_2
зобов'язався повернути отриманий
кредит і сплатити відсотки за його
користування у строки, встановлені
договором (а.с. 21 - 24).

Попри взяті на себе зобов'язання
відповідач ОСОБА_2 не виконував умови
кредитного договору стосовного
своєчасного повернення отриманого
кредиту та своєчасної сплати
нарахованих за користування
кредитними коштами відсотків, комісії,
пені, штрафу (процентна складова) у
встановлений договором строк, у зв'язку
з чим за кредитним договором виникла
заборгованість.

Так, станом на 18 червня 2014 року
заборгованість ОСОБА_2 за кредитним
договором становить 59253 доларів США, що
за курсом 11,82, відповідно до службового
розпорядження НБУ від 18 червня 2014 року
(а.с. 165), становить 700370,64 грн. і
складається з заборгованості за
кредитом в сумі 18957,54 доларів США,
заборгованості по процентом за
користування кредитом в розмірі 5722,11
доларів США, заборгованості по комісії
за користування кредитом в сумі 2650
доларів США, пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань кредитним
договором в розмірі 29101,78 доларів США,
штрафу (процентна складова) в сумі 2821,57
доларів США (а.с. 203 - 209).

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої
інстанції згідно умов кредитного
договору № DNU0GA00001552 від 08 листопада 2007
року та ст. ст. 259, 525, 526, 530, 551, 624, 625, 629, 1054
ЦК України, дійшов до правильного
висновку про те, що у зв'язку з
невиконанням відповідачем умов
договору щодо повного та своєчасного
повернення кредитних коштів позивачу,
позов ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає
задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до укладеного між сторонами
кредитного договору, кредитні кошти
ОСОБА_2 надавалися в іноземній валюті. В
іноземній валюті, зокрема, доларах США,
відповідачем здійснювалися часткове
погашення заборгованості за кредитом
та сплата відсотків за його
користування.

Наданий позивачем розрахунок
заборгованості, проведений правильно,
у відповідності з умовами кредитного
договору та діючим матеріальним
законом. Відповідач не спростував
наданий розрахунок, не навів доказів,
які б свідчили про неправильність
розрахунку заборгованості.

Отже, доводи апеляційної скарги в
частині того, що позивачем надано
неналежні докази на підтвердження
заборгованості відповідача перед
банком, є необґрунтованими і колегією
суддів не приймаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України,
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Сторони досягли згоди та уклали
кредитний договір, в якому передбачили,
що позовна давність, установлена
законом, збільшена за домовленістю
сторін до п'яти років, відповідно до п.
4.5. кредитного договору.

Крім того, відповідно до правового
висновку Верховного Суду України,
викладеного в постанові від 21
листопада 2012 року при розгляді справи
№ 6-101 цс 12, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою нею до
винесення рішення судом першої
інстанції.

При розгляді справи місцевим судом
ОСОБА_2 та його представником ОСОБА_3 не
заявлялося клопотання про
застосування строку позовної давності
щодо вимог про стягнення неустойки.

Таким чином, колегія суддів вважає
помилковим посилання відповідачів в
апеляційній на безпідставність
стягнення судом з ОСОБА_2 суми штрафу за
невиконання умов кредитного договору.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
місцевого суду, оскільки не мають
правового значення для вирішення
справи.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права і обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами. Суд оцінив
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, обґрунтовані
висновки щодо яких виклав в
мотивувальній частині судового
рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає вимогам
матеріального та процесуального
закону. Підстав для його скасування з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 303, 307, 308 Цивільного
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 07
липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: Н.М. Деркач М.М. Пищида Н.Г.
Глущенко

/підпис/
/підпис/ /підпис/