22-ц/772/2747/2014Головуючий в суді першої
інстанції Вохмінова О. С.Категорія
34Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючого: Луценка В.В.,

суддів: Сала Т.Б., Зайцева А.Ю.,

при секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Перша»,
за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог, щодо предмета спору
- ОСОБА_4, про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 31 липня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулась в суд
з позовною заявою до ОСОБА_3, ПрАТ
«Страхова компанія «Перша», за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог, щодо предмета спору
- ОСОБА_4, про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди.

Свій позов ОСОБА_2 мотивувала тим, що
06.12.2012 року сталося ДТП за участю її
автомобіля «Volkswagen Tiguan», д/н НОМЕР_1, який
було припарковано по вул. Д.Нечая, а
саме, водії автомобілів: «Opel» під
керуванням ОСОБА_5; «DAF» під керуванням
ОСОБА_4; «ВАЗ-21101» під керуванням ОСОБА_6
допустили зіткнення з нерухомим
автомобілем позивачки ОСОБА_2

Внаслідок ДТП позивачці було завдано
матеріальну та моральну шкоду, яку вона
просила відшкодувати.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 31 липня 2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія
«Перша» на користь ОСОБА_2 25172 гривні 48
копійок у відшкодування матеріальної
шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 47
233 гривні 47 копійок у відшкодування
матеріальної шкоди та 1500 гривень у
відшкодування моральної шкоди.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду першої інстанції ОСОБА_3 оскаржує
його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі зазначає, що
рішення не відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
а тому просила його скасувати та
постановити нове рішення, яким
стягнути з неї на користь ОСОБА_2 4539
гривень 38 копійок матеріальної шкоди, а
в решті позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3
відмовити.

Заслухавши доповідача, пояснення і
заперечення сторін, дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної
скарги у межах вимог ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 05
квітня 2012 року між ФОП ОСОБА_3 та
фізичною особою ОСОБА_4 було укладено
безстроковий трудовий договір,
відповідно до якого останній був
прийнятий на посаду водія
автотранспортних засобів (т.1 а.с.211).
Зазначений договір було зареєстровано
у Лівобережному міжрайонному центрі
зайнятості.

З метою виконання обов'язків ОСОБА_3
передала ОСОБА_4 транспортний засіб, що
перебував в її користуванні на
підставі договору оренди з ОСОБА_7 -
автомобіль «DAF».

Відповідно до постанови Калинівського
районного суду Вінницької області від
01.02.2013 року, ОСОБА_4, 06.12.2012 року керуючи
автомобілем «DAF» по вул. Д.Нечая в м.
Вінниці, не вибрав безпечної швидкості
руху, не врахував дорожньої обстановки
та стану транспортного засобу та
здійснив зіткнення з автомобілем
«Volkswagen Tiguan», що призвело до пошкодження
транспортних засобів. ОСОБА_4 визнано
винним за ст.124 КУпАП та накладено
стягнення у виді штрафу в розмірі 340
гривень (т.1 а.с.10).

Відповідно до постанови Вінницького
міського суду Вінницької області від 22
січня 2013 року, ОСОБА_5, 06.12.2012 року
керуючи автомобілем «Opel» по вул.
Д.Нечая в м. Вінниці, не вибрав
безпечної швидкості руху, не врахував
дорожньої обстановки та стан
транспортного засобу, щоб мати змогу
постійно контролювати його рух та
безпечно керувати ним, допустив наїзд
на припаркований автомобіль «Volkswagen
Tiguan», внаслідок чого відбулося
пошкодження транспортних засобів.
ОСОБА_5 визнано винним за ст.124 КУпАП та
накладено стягнення у виді штрафу в
розмірі 340 гривень (т.1 а.с.156).

Відповідно до постанови Вінницького
міського суду Вінницької області від 09
січня 2013 року, ОСОБА_6, 06.12.2012 року
керуючи автомобілем «ВАЗ-21101» по вул.
Д.Нечая в м. Вінниці, не вибрав
безпечної швидкості руху, не врахував
дорожньої обстановки та стан
транспортного засобу, щоб мати змогу
постійно контролювати його рух та
безпечно керувати ним, допустив наїзд
на припаркований автомобіль «Volkswagen
Tiguan», внаслідок чого відбулося
пошкодження транспортних засобів.
ОСОБА_6 визнано винним за ст.124 КУпАП та
накладено стягнення у виді штрафу в
розмірі 340 гривень (т.1 а.с.157).

Внаслідок зазначених трьох ДТП
автомобіль позивачки «Volkswagen Tiguan»
зазнав пошкоджень.

Згідно з п.8 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01.03.2013 року шкода,
завдана кількома особами,
відшкодовується кожною з них у частці,
завданій нею (у порядку часткової
відповідальності). Особи, які спільно
завдали шкоди, тобто завдали
неподільної шкоди взаємопов'язаними,
сукупними діями, або діями з єдністю
наміру, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілими
(статті 543, 1190 ЦК).

Таким чином, враховуючи відсутність
неподільної шкоди, судом було вірно
визначено часткову відповідальність
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у
відшкодування матеріальної шкоди на
загальну суму 129574 гривні 43 копійки,
частка ОСОБА_4 складає 0,739%, ОСОБА_5 - 0,207%,
ОСОБА_6 - 0,054%.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Матеріальних претензій до водіїв
автомобілів «Opel» - ОСОБА_5 та «ВАЗ-21101» -
ОСОБА_6 у позивачки ОСОБА_2 не має,
оскільки останні в добровільному
порядку відшкодували збитки, які були
завдані внаслідок ДТП автомобілю
«Volkswagen Tiguan», відповідно до розміру
зазначеного у висновку
авто-товарознавчої експертизи.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Таким чином судом вірно було
встановлено, що саме ОСОБА_3 несе
відповідальність за пошкодження
належного ОСОБА_2 автомобіля «Volkswagen
Tiguan» внаслідок ДТП за участю водія
ОСОБА_4 під час керування останнім
автомобілем «DAF», який знаходився у
користуванні відповідача ОСОБА_3 на
підставі договору оренди
транспортного засобу.

При вирішенні розміру відшкодування
матеріальної шкоди, яка була завдана
внаслідок ДТП, суд виходив з висновку
експертного авто-товарознавчого
дослідження, складеного ВВ КНДІСЕ
№150/13-21 від 11.02.2013 року (т.1 а.с. 14-19)
відповідно до якого сума завданого
збитку автомобілю ОСОБА_2 «Volkswagen Tiguan»
складає 95880 гривень 93 копійки, а
величина втрати товарної вартості
складає 10447 гривні 99 копійок.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на те, що зазначена вище
авто-товарознавча експертиза була
проведена з численними порушеннями, а
тому не може бути доказом у справі,
проте судова колегія з таким доводом
погодись не може, у зв'язку з наступним.

Так при складенні висновку експертного
авто-товарознавчого дослідження,
складеного ВВ КНДІСЕ №150/13-21 від 11.02.2013
року, використовувалась методика
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України та Фонду державного
майна України від 24.11.2005 року №142/5/2092,
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України від 24.11.2005 за №1074/8395.

Крім того, під час розгляду справи у
суді першої інстанції двічі
призначалась авто-товарознавча
експертиза за клопотанням
представника відповідача, проте вона
не була проведена через ненадання для
огляду транспортного засобу і через
несплату відповідачем ОСОБА_3
експертних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно з висновком №150/13-21 експертного
авто-товарознавчого дослідження від
11.02.2013 року вартість матеріального
збитку завданого власнику автомобіля
«Volkswagen Tiguan» складає 95880 гривень 93
копійки.

Матеріалами справи встановлено, що
автомобіль «DAF» було застраховано в
ПрАТ «Страхова компанія «Перша», з
лімітом відповідальності у 50000 гривень,
розмір франшизи 510 гривень, що
підтверджується полісом №АВ/1828909
обов'язкового страхування
цивільно-правової від повільності
власників наземних транспортних
засобів.

Отже, враховуючи ст.979, 988 ЦК України та
ст.3, 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» судом було покладено
обов'язок відшкодування матеріальної
шкоди, завданої ОСОБА_2 на ПрАТ
«Страхова компанія «Перша», а в сумі що
перевищує ліміт відповідальності за
страховим полісом на ОСОБА_3

Загальна сума матеріального збитку що
підлягає стягненню з ОСОБА_3
вираховувалась таким чином
95880,93-49490+510+332,55(0,739% частки витрат на
транспортування транспортного засобу)=
47233 гривень 47 копійок.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно до п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995
року, під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п.22.3 ст.22 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції, що діяла на момент
ДТП) обов'язок відшкодування моральної
шкоди, завданої пошкодженням майна,
покладено на особу, яку визнано винною
у скоєнні ДТП. Проте, оскільки ОСОБА_4
керував автомобілем, що перебував у
володінні роботодавця ОСОБА_3 на
відповідній правовій підставі, завдану
його діями моральну шкоду зобов'язана
відшкодувати відповідач ОСОБА_3

Отже, судова колегія приходить до
висновку про те, доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують, рішення суду
ґрунтується на матеріалах справи,
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для скасування або зміни рішення
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 31 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі 20 днів.

Головуючий суддя: _______
Луценко В.В.

Судді: _______
Сало Т.Б.

_______
Зайцев А.Ю.