Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2416/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Бугайченко Т.А.
Доповідач Чельник О. І.
РІШЕННЯ

іменем України

14.10.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Фомічова С.Є., Франко В.А.,

при секретареві: Пітель Г.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Маловисківського районного суду
Кіровоградської області від 04 липня 2014
року по цивільній справі за його
позовом до ОСОБА_3 та приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія», третя
особа: ОСОБА_4, про відшкодування шкоди,
заподіяної дорожньо-транспортною
пригодою, -

ВСТАНОВИЛА:

21 листопада 2013 року позивач звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_3 та приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» (далі по
тексту ПАТ «УПСК»), третя особа: ОСОБА_4,
про відшкодування шкоди, заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою (далі
по тексту ДТП), мотивуючи його тим, що
26.12.2012 року на 696 км автодороги
Стрій-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка
водій автотранспортного засобу Пежо 406,
державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3,
виконуючи поворот ліворуч на головну
дорогу, не надав перевагу у русі
автомобілю ДЕУ, який належить
позивачеві, державний номер НОМЕР_2.
Вказані обставини підтверджуються
довідкою ДАІ МВС. Дана пригода сталась
внаслідок порушення відповідачем
Правил дорожнього руху, внаслідок чого
його автомобіль отримав технічні
пошкодження. Постановою Кіровського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_3
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.124
КУАП України, та притягнуто до
адміністративної відповідальності.
Згідно висновку експертного
автотоварознавчого дослідження по
визначенню матеріального збитку в
результаті ДТП, вартість матеріального
збитку, завданого йому пошкодженням
автомобіля, становить 29066,21 грн. ПАТ
«УПСК» частково відшкодувало збитки на
суму 21421 грн. 08 коп. Решту збитків
відшкодовувати відмовляється. Крім
того, неправомірними діями відповідач
ОСОБА_3 завдав йому і моральної шкоди,
яка виражається в душевних
стражданнях, спричинених в результаті
пошкодження автомобіля, неможливості
ним користуватись і вести звичний
спосіб життя, необхідності докладати
додаткових зусиль для ремонту машини.
Моральну шкоду позивач оцінив в
розмірі 5000,00 грн. Просив суд стягнути з
ОСОБА_3 510 грн. франшизи, 100 грн. за
послуги евакуатора, 200 грн. в рахунок
оплати робіт по виготовленню
калькуляції завданих збитків, моральну
шкоду у сумі 5000,00 грн., судові витрати,
які складаються із сплаченого судового
збору у сумі 229 грн. 40 коп. та 250 грн.
витрат на правову допомогу. З ПАТ
«УПСК» просив стягнути вартість
матеріального збитку у сумі 7645 грн.,
витрати по роботі експерта в сумі 850
грн. та 962 грн. витрат, понесених на
стаціонарне лікування.

Рішенням Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 04
липня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 500 грн. франшизи,
моральну шкоду у сумі 1000,00 грн., судові
витрати, які складаються із сплаченого
судового збору у сумі 229 грн. 40 коп. та 250
грн. витрат на правову допомогу. У
задоволенні вимог до ПАТ «УПСК» у
позові відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2
11.07.2014 року подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду першої
інстанції скасувати, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю. Посилається на
те, що судом безпідставно відмовлено у
стягненні з ПАТ «УПСК» витрат на
лікування, решту збитків, необхідних
для проведення відновлювальних робіт
по ремонту автомобіля у сумі 7645 грн.,
витрат за проведення експертизи у сумі
850 грн. Також вважає, що в рішенні суду
відсутнє обґрунтування розміру
моральної шкоди, з яким він не
погоджується.

ПАТ «УПСК» свого представника у судове
засідання не направило. Про час та
місце слухання справи повідомлено
належним чином. У наданих до суду
запереченнях та заяві просило
апеляційну скаргу відхилити. Рішення
суду першої інстанції залишити без
змін (т.2 а.с.5-46, 57).

Третя особа у судове засідання не
з'явилася. Про час та місце слухання
справи повідомлена належним чином.

Колегія суддів ухвалила слухати справу
при даній явці на підставі ч.2 ст.305 ЦПК
України.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
дослідивши письмові докази по справі,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду у межах,
встановлених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про відшкодування витрат на лікування
та на виготовлення калькуляції, та
зміні в частині відшкодування
моральної шкоди, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції
26.12.2012 року на 696 км автодороги
Стрій-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка
водій автотранспортного засобу Пежо 406,
державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3,
виконуючи поворот ліворуч на головну
дорогу, не надав перевагу у русі
автомобілю ДЕУ, який належить ОСОБА_2,
державний номер НОМЕР_2. Вказані
обставини підтверджуються довідкою
ДАІ УМВС у Кіровоградській області від
03.01.2013 року №9133302 (т.1 а.с.185). Дана пригода
сталась внаслідок порушення
відповідачем Правил дорожнього руху,
внаслідок чого автомобіль позивача
отримав технічні пошкодження.
Постановою Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ст.124 КУАП України, та
притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу у
розмірі 340 грн. (т.1 а.с.10, 186).

Відповідно до ст.22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Пункт 1
частини 2 вказаної статті визначає, що
збитками є витрати, яких особа зазнала
у зв'язку із знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Статтею 1166 ЦК України визначено, що
майнова шкода завдана неправомірними
рішеннями, дією чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Згідно звіту №08/13 про оцінку
автомобіля DAEWOO Lanos TF69Y, реєстраційний
НОМЕР_2, складеного 25.01.2013 року суб'єктом
оціночної діяльності ОСОБА_6 на
підставі замовлення КФ ПАТ «УПСК», сума
матеріального збитку складає 26431,54 грн.
(т.1 а.с.187-205).

Як свідчить копія платіжного доручення
№244 від 23.04.2013 року ПАТ «УПСК» ОСОБА_2
було виплачено страхове відшкодування
за вирахуванням франшизи, що складає
згідно договору 500 грн., та без
урахування ПДВ, у сумі 21526,28 грн. на
підставі рішення про визнання
страховиком даної події страховим
випадком, про що позивач у судовому
засіданні не заперечував (т.1 а.с.211).

Тобто, страхова компанія виконала свій
обов'язок по визначенню вартості
матеріального збитку пошкодженого
автомобіля, замовила звіт про оцінку
пошкодженого автотранспортного засобу
відповідно до вимог ст.22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі по тексту Закон №1961-15).

Той факт, що позивач самостійно замовив
звіт про оцінку автотранспортного
засобу, виконаний ФОП ОСОБА_7 18.01.2013
року, та яким встановлено суму
матеріального збитку у розмірі 29066 грн.
21 коп., за виготовлення якого позивачем
було сплачено 850 грн. (т.1 а.с.48-49) не є
підставою для стягнення цієї суми із
страхової компанії. В цій частині
рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим та
відповідає обставинам справи.

На думку позивача різниця між
встановленням матеріального збитку
ФОП ОСОБА_7 (29066 грн. 21 коп.) та виплаченою
страховою компанією сумою (21421 грн. 08
коп.) у сумі 7645 грн. має бути виплачена
страховою компанією.

Суд дійшов вірного висновку про
безпідставність даної вимоги з огляду
на те, що страхова компанія виконала
вимоги вказаного Закону №1961-15,
визначила вартість матеріального
збитку у передбачені законодавством
строки, підстави для стягнення такої
різниці у суду були відсутні.

Разом з тим, суд вірно застосував
положення ст.1194 ЦК України та роз'яснив
позивачеві право на стягнення різниці
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням) з особи, якою завдана
шкода, та цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
тобто у даній справі - відповідача
ОСОБА_3

Проте, позивач позовні вимоги до ОСОБА_3
про відшкодування матеріальних
збитків, завданих відповідачем його
транспортному засобу, не звертався.

Доводами апеляційної скарги є також те,
що суд безпідставно не стягнув зі
страхової компанії витрати на
лікування, вважаючи, що матеріалами
справи не доведено причинного зв'язку
між ДТП та отриманою травмою.

Колегія суддів погоджується з доводами
апеляційної скарги в цій частині.

Як свідчить копія епікризу за №342
позивач перебував на лікуванні у
Маловисківській ЦРЛ з діагнозом
закрита черепно-мозкова травма (26.12.2012
року) у вигляді струсу головного мозку
з 10.01.2013 по 28.01.2013 року. Звернувся до
медичного закладу у зв'язку з
погіршенням здоров'я та його було
направлено на стаціонарне лікування в
неврологічне відділення (т.1 а.с.11).
Згідно з довідкою Маловисківської ЦРЛ
позивачеві було проведено лікування та
використано ряд препаратів, вказаних у
довідці (т.2 а.а.50) Як свідчить рахунок
№38 від 10.01.2013 року позивач придбав
вказані у довідці препарати на
загальну суму 962 грн. 70 коп. (т.2 а.с.49)

З вказаних документів убачається, що
позивач лікувався у неврологічному
відділенні Маловисківської ЦРЛ з 10.01.2013
по 28.01.2013 року саме у зв'язку з отриманою
у ДТП травмою, і даний факт сумнівів у
колегії суддів не викликає.

У подальшому позивач знаходився на
стаціонарному лікуванні у
неврологічному відділенні МВ ЦРЛ з
06.12.2013 року по 20.12.2013 року з діагнозом:
наслідки перенесеної ЧМТ (ДТП 26.12.2012
року). Посттравматична енцефалопатія.
Різко виражений
лікворо-гіпертензивний синдром.
Стійкий цефалічний і
вестибулоатактичний синдром.
Порушення когнітивних функцій, що
підтверджується епікризом №7625 (т.1
а.с.151). Згідно із довідкою лікарні та
товарним чеком №000035 від 06.12.2013 року
позивач придбав ліки на суму 1512 грн. 81
коп. (т.1 а.с.152-153). Проте, позовних вимог
не збільшив і вказану суму стягнути не
просив.

Відповідно до ст.23 Закону №1961-15
шкодою, заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов'язана з лікуванням
потерпілого;

шкода, пов'язана з тимчасовою
втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов'язана із стійкою
втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
потерпілий - фізична особа зазнав у
зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я;

шкода, пов'язана із смертю
потерпілого.

Статтею 24 Закону №1961-15
передбачено, що у зв'язку з лікуванням
потерпілого відшкодовуються
обґрунтовані витрати, пов'язані з
доставкою, розміщенням, утриманням,
діагностикою, лікуванням,
протезуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним
піклуванням, лікуванням у домашніх
умовах та придбанням лікарських
засобів. Витрати, пов'язані з
лікуванням потерпілого в іноземній
державі, відшкодовуються, якщо
лікування було узгоджено з особою, яка
має здійснити страхове відшкодування
(регламентну виплату). Зазначені в
цьому пункті витрати та необхідність
їх здійснення мають бути підтверджені
документально відповідним закладом
охорони здоров'я (п.24.1).

Колегія суддів вважає, що позивач надав
належні та допустимі докази як його
хвороби, пов'язаної з ДТП, так і витрат,
пов'язаних з лікуванням цієї хвороби.
Тому, висновок суду першої інстанції
про відмову у стягненні зі страхової
компанії витрат на лікування у зв'язку
з відсутністю причинного зв'язку між
ДТП та отриманою травмою не
ґрунтується на наявних у матеріалах
справи доказах.

Також колегія суддів не погоджується з
відмовою суду у задоволенні витрат на
виготовлення калькуляції у сумі 200 грн.
з тих підстав, що страхова компанія
здійснила усі необхідні заходи щодо
встановлення збитків самостійно.

Як свідчить акт виконаних робіт
№ЗА-0006670 від 04.02.2013 року (т.1 а.с.40) на
замовлення позивача 27.12.2012 року ПАТ
«Кіровоград-Авто» виготовило
калькуляцію вартості робіт по
відновленню ушкодженого автомобіля
№КА-0000325 від 22.01.2013 року, з якої
убачається, що вартість робіт по
відновленню автомобіля складає 30099,40
грн., у т.ч. ПДВ (т.1 а.с.43-44). Згідно із
вказаним актом вартість виготовлення
калькуляції складає 200 грн., які
позивачем було сплачено, про що
свідчить квитанція від 04.02.2013 року (т.1
а.с.42). Вказану суму позивач просив
стягнути з ОСОБА_3

Колегія суддів вважає, що вказана
вимога має бути задоволена, оскільки
вона підтверджена документально,
виготовлення калькуляції було
необхідно позивачеві для ремонту
автомобіля і до визначення страховою
компанією матеріальних збитків
жодного відношення не має.

Що стосується моральної шкоди слід
зазначити, що відповідно до п.3 ч.2 ст.23
ЦК України моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Частинами 3, 4
вказаної статті передбачено, що
моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що пошкодження автомобіля
стались через неправомірні дії
відповідача, якими позивачу завдано
матеріальних збитків та моральну
шкоду. Як убачається зі змісту позову
вона полягає в душевних стражданнях,
спричинених в результаті пошкодження
автомобіля, неможливості ним
користуватись і вести звичний спосіб
життя, необхідності докладати
додаткових зусиль для ремонту машини,
проходити декілька курсів лікування у
зв'язку з отриманням позивачем
черепно-мозкової травми, а тому колегія
суддів вважає, що стягнення моральної
шкоди у розмірі 3000 грн. було б
співмірним з заподіяними позивачеві
душевними стражданнями, завданими
внаслідок пошкодження його майна, тому
в цій частині рішення суду підлягає
зміні в частині стягнення моральної
шкоди з 1000 грн. до 3000 грн.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції має бути скасованим в
частині відмови у задоволенні позову
про відшкодування витрат на лікування
та на виготовлення калькуляції, та
зміні в частині відшкодування
моральної шкоди з ухваленням нового
рішення про стягнення з відповідача
ОСОБА_3 3000 грн. моральної шкоди та 200 грн.
на виготовлення калькуляції та про
стягнення з відповідача ПАТ «УПСК»
витрат на лікування у сумі 962 грн.

В іншій частині рішення суду є законним
і обґрунтованим. Доводи апеляційної
скарги висновків суду в цій частині не
спростовують.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319
ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 04
липня 2014 року скасувати в частині
витрат на лікування та на виготовлення
калькуляції та змінити в частині
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживає за адресою: АДРЕСА_1 ІК: НОМЕР_3,
на користь ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування витрат на
виготовлення калькуляції 200 грн.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія», , розташованого за адресою: м.
Кіровоград, вул. Арсенія Тарковського,
68, на користь ОСОБА_2 витрати, пов'язані
з лікуванням у сумі 962 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: