Справа № 433/1141/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2014 року, Троїцький районний суд
Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

при секретарі Яковлєвій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Троїцьке цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про визнання права власності на
житло, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов вищезазначений позов,
в якому в обґрунтування позовних вимог
зазначено, що ОСОБА_4 за життя належав
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що
розташований в АДРЕСА_1. ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказане домоволодіння у
порядку спадкування перейшло до дочки
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, яка у свою чергу 24
вересня 2013 року вчинила заповіт, яким
усе своє майно, де б воно не знаходилося
і з чого б воно не складалося, заповіла
ОСОБА_2 Інша дочка спадкодавця, ОСОБА_3,
яка доводиться матір'ю ОСОБА_2, після
смерті ОСОБА_4 та по даний час на
спадщину не претендувала і
претендувати не буде, про що вчинила
відповідну заяву. ОСОБА_5 згідно
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1
померла ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час,
єдиним спадкоємцем майна у вигляді
вищезазначеного домоволодіння згідно
вказаного заповіту є ОСОБА_2 Позивачем
було досягнуто домовленості з ОСОБА_2
щодо купівлі-продажу вищевказаного
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами, у зв'язку з чим,
позивач передав ОСОБА_2 домовлену суму
за придбання вказаного нерухомого
майна, про що було вчинено розписку від
10 липня 2014 року, у зв'язку з чим остання
віддала позивачу усі
правовстановлюючі документи на
вказане домоволодіння. Однак, на даний
момент оформити нотаріально укладений
між сторонами правочин не
представляється можливим, оскільки
ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 не оформила
на своє ім'я спадщину за заповітом у
вигляді даного домоволодіння, крім
того відповідна земельна ділянка для
будівництва та обслуговування
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами, не
приватизована. Зазначені обставини
позбавляють позивача можливості
узаконити укладений між ним та ОСОБА_2
правочин. Позивач просить визнати за
ним право власності на вищевказане
нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з'явився,
останній надав заяву, згідно якої на
позовних вимогах наполягає у повному
обсязі, просить позов задовольнити,
справу просить розглянути без його
участі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, надала до суду заяву,
згідно якої проти задоволення позовних
вимог не заперечує, просить дану справу
розглянути без її участі.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явилася, просила дану справу
розглянути без її участі, проти
задоволення позовних вимог не
заперечує.

Суд, вивчивши та проаналізувавши
надані докази, встановив наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 5 від 12.06.2009
року «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства, що
регулюють провадження у справі до
судового розгляду» у разі визнання
відповідачем (або його представником
за відсутності у дорученні відповідних
обмежень) позову можливе лише
ухвалення рішення про задоволення
позову, а не про задоволення позову
частково чи про відмову в його
задоволенні.

Ухвалюючи рішення по суті спору чи
постановляючи ухвали в попередньому
судовому засіданні, суд у
мотивувальній частині судового
рішення зазначає лише про дії сторін
щодо розпорядження своїми
процесуальними і матеріальними
правами та здійснені судом заходи з
перевірки таких дій.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті, а у разі відсутності заповіту
- спадкоємці за законом.

Відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків ( спадщини )
від фізичної особи, яка померла (
спадкодавця ), до інших осіб (
спадкоємців ).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець
за законом має право відмовитися від
прийняття спадщини на користь
будь-кого із спадкоємців за законом
незалежно від черги.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу, одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.334 ЦК України, право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 дійсно за
життя належав житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що розташований в АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказане домоволодіння у порядку
спадкування перейшло до дочки ОСОБА_4 -
ОСОБА_5, яка у свою чергу 24 вересня 2013
року вчинила заповіт, яким усе своє
майно, де б воно не знаходилося і з чого
б воно не складалося, заповіла ОСОБА_2
Інша дочка спадкодавця, ОСОБА_3, яка
доводиться матір'ю ОСОБА_2, після смерті
ОСОБА_4 та по даний час на спадщину не
претендувала і претендувати не буде,
про що вчинила відповідну заяву.

ОСОБА_5 згідно свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.
Таким чином, на даний час, єдиним
спадкоємцем майна у вигляді
вищезазначеного домоволодіння згідно
вказаного заповіту є ОСОБА_2

ОСОБА_1 було досягнуто домовленості з
ОСОБА_2 щодо купівлі-продажу житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, у
зв'язку з чим, ОСОБА_1 передав ОСОБА_2
домовлену суму за придбання вказаного
нерухомого майна, про що було вчинено
розписку від 10 липня 2014 року.

Однак, на даний момент оформити
нотаріально укладений між сторонами
правочин не представляється можливим,
оскільки ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 не
оформила на своє ім'я спадщину за
заповітом у вигляді даного
домоволодіння, крім того відповідна
земельна ділянка для будівництва та
обслуговування житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
що розташований в АДРЕСА_1, не
приватизована. Зазначені обставини
позбавляють позивача можливості
узаконити укладений між ним та ОСОБА_2
правочин.

Вказаний правочин на даний час не
потребує державної реєстрації, а тому
порушене право позивача може бути
предметом захисту у судовому порядку.

Вказана правова позиція висловлена у
аналізі Верховного суду України за 2013
рік про застосування судами
законодавства про право власності при
розгляді цивільних справ, згідно якого
з 01 січня 2013 року державна реєстрація
правочинів щодо нерухомості скасована,
тому у разі недодержання сторонами
вимог закону про нотаріальне
посвідчення, якщо сторони домовилися
щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий правочин
дійсним, наслідком чого є визнання
права власності на відповідне нерухоме
майно.

У даному випадку між сторонами мають
місце саме зазначені вище
правовідносини, позивач звернувся до
суду за захистом свого порушеного
майнового права, так як він набув у
власність зазначене домоволодіння,
однак у нього відсутні підстави для
нотаріального посвідчення
відповідного правочину. Таким чином,
суд вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 328, 203, 204, 331, 334, 638, 655,
1216, 1218, 1223, 1268, 1274 ЦК України, керуючись
ст.ст.10,11,60, 174, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у
повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що
розташований в АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається згідно розпорядження ВССУ №
2710/38-14 від 02.09.2014 року «Про визначення
територіальної підсудності справ» в
апеляційному суді Харківської області
через районний суд протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя