Провадження № 2/127/5251/14
Вінницький міський суд Вінницької
у складі головуючого - судді Романчук
при секретарі Мартинюк Т.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Вінницької міської ради, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору ОСОБА_3 про визнання
права власності в порядку спадкування,-
В Позові ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Вінницької міської ради,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про
визнання права власності в порядку
спадкування - відмовити.
Судові витрати залишити без
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

CУДДЯ

Справа № 127/15292/14-ц

Провадження № 2/127/5251/14

Р
І Ш Е Н Н Я

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2014 року
м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р. В.

при секретарі Мартинюк Т.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Вінницької міської ради, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору ОСОБА_3 про визнання
права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
виконавчого комітету Вінницької
міської ради, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору ОСОБА_3 про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом, мотивуючи позов тим, що його
дід ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, був
власником житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
розташованого у АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва №66 про право власності від
27.02.1976 року виданого Вінницьким міським
житловим управлінням згідно рішення
виконкому Вінницької Ради депутатів
трудящих №110 від 17.02.1976 року. Дане
свідоцтво видане взамін договору
забудови від 11.08.1970 року. Право
власності на дане будинковолодіння за
ОСОБА_4 зареєстроване КП "ВООБТІ" 12.03.1976
року за реєстровим №16715. Його батько
ОСОБА_5 - син ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_2
Після смерті діда відкрилася спадщина
на житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.
Спадкоємцями є позивач та його рідна
тітка, дочка ОСОБА_4 - ОСОБА_3. Він подав
до Другої вінницької державної
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини і розпочав її
оформлення. Нотаріусом було йому
роз'яснено, що для оформлення свідоцтва
про право на спадщину за законом на 1/2
частку будинковолодіння йому
необхідно надати нотаріусу оригінал
правовстановлювального документу -
свідоцтва про право власності на
померлого ОСОБА_4 Даного свідоцтва у
нього немає. На запит державного
нотаріуса Другої вінницької державної
нотаріальної контори Малої Н.С.
Комунальним підприємством "ВМБТІ"
надано відповідь від 20.03.2014 р. №1350 про
те, що згідно матеріалів
інвентаризаційної справи №17488 на
житловий будинок з прибудовами,
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 станом на 29.12.2012
року зареєстровано право власності в
цілому в реєстровій книзі №63 під
реєстровим №16715 на підставі свідоцтва
№66 про право приватної власності на
будівлі від 27.02.1976 р., виданого
Віницьким житловим управлінням на
підставі рішення виконкому Вінницької
ради депутатів трудящих №110 від 17.02.1976
р. Реєстрація права власності була
проведена 12.03.1976 р. в КП "ВООБТІ". Листом
від 20.03.2014 р. №458/02-14 державний нотаріус
Другої вінницької державної
нотаріальної контори Малая Н.С. надала
запит компетентним органам за місцем
вимоги щодо отримання ним дублікату
свідоцтва про право приватної
власності. Згідно запиту він отримав в
КП "ВМБТІ" відповідь від 04.04.2014 р.
№Д-18/2/2-34/14, яким йому рекомендовано
звернутись до органу, яким видано
оригінал документу, за отриманням
засвідченої копії та в подальшому для
отримання дублікату. На його прохання
КП "ВМБТІ" надано ксерокопію даного
свідоцтва. На його звернення до
виконавчого комітету Вінницької
міської ради з питання видачі
дублікату свідоцтва про право
власності він отримав відповідь від
13.05.2014 року №Д-01-17418/1-00-10, у якій
зазначено, що для виготовлення
завіреної в установленому порядку
копії примірника документа виконкому
необхідно мати самий документ, в якому
детально відтворено усі його складові
частини. У виконкомі такий документ
відсутній, а тому задовольнити його
прохання можливості немає. На даний час
він не може оформити в нотаріальній
конторі своє право власності на
спадкове майно та отримати свідоцтво
про право власності за законом після
смерті діда, оскільки виконавчим
комітетом міської ради оригінальний
примірник свідоцтва втрачений, через
що він не може оформити його дублікат і
у подальшому отримати нотаріальний
документ про спадщину. Просить визнати
за ним право власності на 1/2 частку
житлового будинку з прибудовами,
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Судові витрати залишити без
відшкодування.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_7 позовні вимоги
підтримали з наведених у позові
підстав та суду пояснили, що дід
позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, дід
був власником житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
розташованого у АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва №66 про право власності від
27.02.1976 року. Право власності на дане
будинковолодіння за ОСОБА_4
зареєстроване КП "ВООБТІ" 12.03.1976 року.
Батько позивача ОСОБА_5 - син ОСОБА_4,
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 Після смерті діда
відкрилася спадщина на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1. Спадкоємцями є
позивач та його рідна тітка, дочка
ОСОБА_4 - ОСОБА_3. Позивач подав до Другої
вінницької державної нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини і
розпочав її оформлення, однак
нотаріусом було йому роз'яснено, що для
оформлення свідоцтва про право на
спадщину за законом на 1/2 частку
будинковолодіння йому необхідно
надати нотаріусу оригінал
правовстановлювального документу -
свідоцтва про право власності на
померлого ОСОБА_4 Даного свідоцтва у
нього немає. З КП "ВМБТІ" позивач
отримав відповідь від 04.04.2014 р., в якому
йому рекомендовано звернутись до
органу, яким видано оригінал документу.
Після чого позивач звернувся до
виконавчого комітету Вінницької
міської ради з питання видачі
дублікату свідоцтва про право
власності, однак отримав відповідь від
13.05.2014 року, у якій зазначено, що у
виконавчому комітеті такий документ
відсутній, а тому задовольнити його
прохання можливості немає. Позивач не
може оформити в нотаріальній конторі
своє право власності на спадкове майно
та отримати свідоцтво про право
власності за законом після смерті діда,
оскільки виконавчим комітетом міської
ради оригінальний примірник свідоцтва
втрачений. Зазначили, що між
спадкоємцями спору щодо спадкового
майна немає. Просять позов
задовольнити.

Представник відповідача виконавчого
комітету Вінницької міської ради
Федчишен В.А. в судове засідання не
з'явився, хоча своєчасно повідомлявся
про час та місце розгляду справи,
надавши до суду заяву про розгляд
справи у його відсутності, при вирішені
справи покладається на розсуд суду.

В судовому засіданні представник
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
ОСОБА_3 - ОСОБА_9 пояснив, що вважає позов
безпідставним та необгрунтованим
оскільки, як вбачається із свідоцтва
про одруження ОСОБА_4 одружився з
ОСОБА_10 20.02.1960 р. Із договору про надання
земельної ділянки в безстрокове
користування під забудову
індивідуального житлового будинку від
02.08.1970 р. вбачається, що ОСОБА_4 було
надано під забудову житлового будинку
площею 40,3 кв.м., сараю, вбиральні
земельну ділянку площею 600 кв.м. Будинок
був побудований і прийнятий в
експлуатацію 22.01.1965 р. 27.02.1976 р. ОСОБА_4
виконавчим комітетом Вінницької
міської ради було видане свідоцтво про
право власності на будівлю. Будівля
будувалась за час шлюбу ОСОБА_4 та
ОСОБА_10 Отже, на вказане
будинковолодіння виникло право
спільної сумісної власності подружжя і
власниками вказаного будинковолодіння
являвся на тільки ОСОБА_4 а і його
дружина ОСОБА_10 ОСОБА_10 померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, вона заповітів не
складала, отже спадкування
здійснювалось за законом відповідно до
норм ЦК УРСР. Часом відкриття спадщини
визнається день смерті спадкодавця.
Статтею 529 ЦК УРСР визначено, що при
спадкуванні за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого. До
числа спадкоємців першої черги
належить також дитина померлого, яка
народилася після його смерті. Онуки і
правнуки спадкодавця є спадкоємцями за
законом, якщо на час відкриття спадщини
немає в живих того з їх батьків, хто був
би спадкоємцем: вони успадковують
порівну в тій частці, яка належала б при
спадкоємстві за законом їх померлому
родиичу. Статтями 548, 549 ЦК УРСР
визначено, що для придбання спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Не допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину: якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном; якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини. Особи, для яких право
спадкоємства виникає лише у випадку
неприйняття спадщини іншими
спадкоємцями, можуть заявити про свою
згоду прийняти спадщину протягом
строку, що залишився для прийняття
спадщини. Якщо строк, що залишився,
менше трьох місяців, він продовжується
до трьох місяців. Згідно домової книги
на будинковолодіння на час смерті
ОСОБА_10 так і протягом 6 місяців в
будинковолодінні був зареєстрований
лише ОСОБА_4, який вступив в управління
та володіння спадковим майном.
Відповідно до ст.ст. 560, 561 ЦК УРСР
спадкоємці, закликані до спадкоємства,
можуть одержати в державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини свідоцтво про право
на спадщину. Свідоцтво про право на
спадщину видається також державною
нотаріальною конторою при переході
спадкового майна до держави (статті 534,
553, 555 ЦК УРСР). Свідоцтво про право на
спадщину видається спадкоємцям за
законом після закінчення шести місяців
з дня відкриття спадщини. Отже, ОСОБА_4
прийняв спадщину, однак свідоцтво про
право власності не отримав, оскільки це
право а не обов'язок особи. Право на
спадщину мали ще два спадкоємці ОСОБА_5
син померлої - батько позивача та
донька померлої ОСОБА_3. Однак із
домової книги вбачається, що вказані
особи не були зареєстровані як на час
смерті так і протягом 6 місяців у
вказаному будинковолодінні також не
реєструвались. Позивачем інших доказів
вступу ОСОБА_5 в управління та
володіння спадковим майном надано не
було. Оскільки на час відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_10 - батько
позивача ОСОБА_5 був живий, вимоги ст. 529
ЦК УРСР на позивача не поширюються,
тому необхідним було прийняття ОСОБА_5
спадщини, проте жодних дій щодо
прийняття спадщини ОСОБА_5 не вчинив,
адже як вбачається із копії сівдоцтва
про смерть виданого 15.01.2004 р., в цей час
він знаходився в м. Одесі. ОСОБА_4, який
являвся єдиним спадкоємцем 1/2 частки
будинковолодіння після смерті ОСОБА_10
та власником 1/2 частки
будинковолодіння на підставі
свідоцтва про право власності на
будівлю виданого 27.02.1976 р., помер 03.10.2012
р. Із спадкової справи вбачається, що
заповітів ОСОБА_4 не складав, заяви про
прийняття спадщини були подані 09.10.2012 р.
його донькою ОСОБА_3 та позивачем.
Згідно ст. 1220 ЦК України (у редакції
чинній на момент смерті ОСОБА_4)
спадщина відкривається внаслідок
смерті - особи або оголошення її
померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою (частина третя
статті 46 ЦК України). Ст. 1222 ЦК України
визначає, що спадкоємцями за заповітом
і за законом можуть бути фізичні особи,
які є живими на час відкриття спадщини,
а також особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини. Отже, ОСОБА_5 -
батько позивача не може бути
спадкоємцем майна померлого ОСОБА_4 В
задоволенні позову просить відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 в
судовому засіданні пояснила, що вона та
позивач звернулися до нотаріальної
контори із заявами про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4 Між нею та
позивачем існує спір щодо спадкового
майна, вона заперечує проти прийняття
спадщини позивачем, оскільки від
відмовився від рідні. Оригінал
свідоцтва №66 про право власності від
27.02.1976 року знаходиться в неї. В
задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши матеріали справи,
оглянувши в судовому засіданні
матеріали інвентаризаційної справи
№17488, суд вважає, що позов
необґрунтований і задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 виданого 04.10.2012 року
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.
Вінниці.

ОСОБА_4 був власником житлового будинку
з господарськими будівлями та
спорудами, розташованого у АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва №66 про право
власності виданого 27.02.1976 року
Вінницьким міським житловим
управлінням. Дане свідоцтво видане
згідно рішення виконкому Вінницької
Ради депутатів трудящих №110 від 17.02.1976
року взамін договору забудови від
11.08.1970 року. Право власності на дане
будинковолодіння за ОСОБА_4
зареєстроване Комунальним
підприємством "ВООБТІ" 12.03.1976 року за
реєстровим №16715.

Як вбачається із свідоцтва про
одруження серії НОМЕР_2 ОСОБА_4
одружився з ОСОБА_10 20.02.1960 р., прізвище
дружини після одруження ОСОБА_10.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_3 виданого 15.01.2003 року
ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.
Вінниці.

Згідно запису про народження №1134
виданого 25.06.1960 року ОСОБА_5 народився
ІНФОРМАЦІЯ_4, його батьком зазначено
ОСОБА_4, матір'ю зазначено ОСОБА_10.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_4 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2
в м. Одесі.

Із свідоцтва про народження позивача
ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 вбачається, що він
народився ІНФОРМАЦІЯ_5, його батьком
зазначено ОСОБА_5.

Із свідоцтва про народження ОСОБА_3
серії НОМЕР_6 вбачається, що вона
народилася ІНФОРМАЦІЯ_6, її батьком
зазначено ОСОБА_4, матір'ю зазначено
ОСОБА_10

Зміна прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_3
підтверджується свідоцтвом про
одруження виданим 27.12.1987 р. серії НОМЕР_7
та свідоцтвом про розірвання шлюбу
виданим 30.03.2009 р. серії НОМЕР_8.

Із оглянутої в судовому засіданні
копії спадкової справи № 331/2012 до майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, яку було
заведено в Другій вінницькій державній
нотаріальній конторі, вбачається, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулися із заявами
про прийняття спадкового майна після
смерті ОСОБА_4 у встановлений законом
строк. Відповідно до інформаційної
довідки зі спадкового реєстру
(заповіти/спадкові договори) від 09.10.2012
року, ОСОБА_4 заповіт не складався.
Свідоцтва право на спадщину ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 не отримували. Як вбачається із
роз'яснення нотаріуса Другої
вінницької державної нотаріальної
контори від 05.08.2014 року №1026/02-14, ОСОБА_1
на його усне звернення було роз'яснено,
що нотаріус не може видати свідоцтво
про право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_4 на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю у
спадкоємця ОСОБА_1 свідоцтва №66 про
право приватної власності на будівлі
виданого на підставі рішення
виконкому Вінницької міської ради
депутатів трудящих №110 від 17.02.1976 року.

Із листа Другої вінницької державної
нотаріальної контори від 20.03.2014 року
№158/02-14 вбачається, відповідно до ст. 4
Закону України "Про нотаріат" та в
зв'язку з оформленням спадщини після
смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7,
Друга вінницька державна нотаріальна
контора просить видати ОСОБА_1 дублікат
свідоцтва №66 про право приватної
власності на будівлі, виданого
Вінницьким міським житловим
управлінням на підставі рішення
виконкому Вінницької міської ради
депутатів трудящих №110 від 17.02.1976 року
на житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Із листів Комунального підприємства
"Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації" від 20.03.2014 року №1350 та
від 04.04.2014 року №Д18/2/2-34/14 вбачається, що
згідно матеріалів інвентаризаційної
справи №17488 на житловий будинок з
прибудовами, господарськими будівлями
та спорудами по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4
станом на 29.12.2012 року зареєстровано
право власності в цілому в реєстровій
книзі №63 під реєстровим №16715 на
підставі свідоцтва №66 про право
приватної власності на будівлі від
27.02.1976 року, виданого Вінницьким
міським житловим управлінням на
підставі рішення виконкому Вінницької
ради депутатів трудящих №110 від 17.02.1976
року. Реєстрація права власності була
проведена 12.03.1976 року в КП "ВООБТІ".
Комунальне підприємство "Вінницьке
міське бюро технічної інвентаризації"
рекомендує звернутися до органу, яким
видано документ і де, можливо,
зберігається його примірник, щодо
можливості отримати завірену копію
примірника свідоцтва про право
власності на будівлю від 27.02.1976 року №66
з метою подальшого звернення до
органів державної реєстрації прав для
подальшої видачі свідоцтва.

Із листа виконавчого комітету
Вінницької міської ради від 13.05.2014 року
№Д-01-17418/1-00-10 адресованого ОСОБА_1
вбачається, що на заяву позивача щодо
видачі дубліката свідоцтва №66 про
право приватної власності на будівлі,
виданого на підставі рішення
виконкому Вінницької міської ради
депутатів трудящих №110 від 17.02.1976 року
виконавчий комітет повідомляє, що для
виготовлення завіреної в
установленому порядку копії
примірника документа виконкому
необхідно мати самий документ, в якому
детально відтворено усі його складові
частини. У виконкомі такий документ
відсутній, а тому задовольнити його
прохання можливості немає.

Як вбачається з оглянутих в судовому
засіданні матеріалів
інвентаризаційної справи №17488 на
житловий будинок з прибудовами,
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1, в матеріалах
інвентаризаційної справи міститься
нотаріально посвідчена копія
свідоцтва №66 про право приватної
власності на будівлі, виданого на
підставі рішення виконкому Вінницької
міської ради депутатів трудящих №110
від 17.02.1976 року.

Згідно ст. ст. 1216 - 1218, 1222-1224, 1233 ЦК
України спадкуванням є перехід прав
та обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті. Спадкоємцями за заповітом
і за законом можуть бути фізичні особи,
які є живими на час відкриття спадщини,
а також особи, які були зачаті за
життя спадкодавця і народжені живими
після відкриття спадщини. Право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки
спадкодавця спадкують ту частку
спадщини, яка належала б за законом
їхнім матері, батькові, бабі, дідові,
якби вони були живими на час відкриття
спадщини.

Відповідно до ст. 1296- 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину. Якщо спадщину прийняло
кілька спадкоємців, свідоцтво про
право на спадщину видається кожному з
них із визначенням імені та часток у
спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця
права на спадщину. Спадкоємець, який
прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло
кілька спадкоємців, свідоцтво про
право на спадщину видається на ім'я
кожного з них, із зазначенням імені та
частки у спадщині інших спадкоємців.

Згідно глав 13-14 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22 лютого 2012 р. за №
282/20595 нотаріус відмовляє у вчиненні
нотаріальної дії, якщо: вчинення такої
дії суперечить законодавству України;
не подано відомості (інформацію) та
документи, необхідні для вчинення
нотаріальної дії; дія підлягає
вчиненню іншим нотаріусом або
посадовою особою, яка вчиняє
нотаріальні дії; є сумніви у тому, що
фізична особа, яка звернулася за
вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює
значення, зміст, правові наслідки цієї
дії, або є підозра в тому, що ця особа
діє під впливом насильства; з проханням
про вчинення нотаріальної дії
звернулась особа, яка в установленому
порядку визнана недієздатною, або
уповноважений представник не має
необхідних повноважень; правочин, що
укладається від імені юридичної особи,
суперечить цілям, зазначеним у її
статуті чи положенні, або виходить за
межі її діяльності; особа, яка
звернулася з проханням про вчинення
нотаріальної дії, не внесла плату за її
вчинення; особа, яка звернулася з
проханням про вчинення нотаріальної
дії, не внесла встановлені
законодавством платежі, пов'язані з її
вчиненням; в інших випадках,
передбачених Законом. Нотаріус на
вимогу особи, якій відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії,
зобов'язаний викласти причини відмови
в письмовій формі і роз'яснити порядок
її оскарження. У цих випадках нотаріус
протягом трьох робочих днів виносить
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії. У постанові про
відмову зазначаються, зокрема, причини
відмови у вчиненні нотаріальної дії з
посиланням на чинне законодавство;
порядок і строки оскарження відмови з
посиланням на норми цивільного
процесуального законодавства.
Нотаріусу забороняється безпідставно
відмовляти у вчиненні нотаріальної
дії. Нотаріальна дія або відмова у її
вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду. Право на
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, нотаріального
акта має особа, прав та інтересів якої
стосуються такі дії чи акти.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
просить визнати за ним право власності
на 1/2 частку житлового будинку з
прибудовами, господарськими будівлями
та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та
мотивує позов тим, що на його звернення
до виконавчого комітету Вінницької
міської ради з питання видачі
дублікату свідоцтва про право
власності він отримав відповідь від
13.05.2014 року №Д-01-17418/1-00-10, у якій
зазначено, що для виготовлення
завіреної в установленому порядку
копії примірника документа виконкому
необхідно мати самий документ, в якому
детально відтворено усі його складові
частини. У виконкомі такий документ
відсутній, а тому задовольнити його
прохання можливості немає. На даний час
він не може оформити в нотаріальній
конторі своє право власності на
спадкове майно та отримати свідоцтво
про право власності за законом після
смерті діда, оскільки виконавчим
комітетом міської ради оригінальний
примірник свідоцтва втрачений.
Зазначає, що між ним та іншим
спадкоємцем ОСОБА_3 спору щодо
спадкового майна немає.

Натомість третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила,
що між нею та позивачем існує спір щодо
спадкового майна, вона заперечує проти
прийняття спадщини позивачем. Оригінал
свідоцтва №66 про право власності від
27.02.1976 року знаходиться в неї.

З позовними вимогами до ОСОБА_3 позивач
не звертається.

Суд не приймає до уваги пояснення
позивача та його представника, що
нотаріусом було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину,
оскільки, як встановлено в судовому
засіданні, в матеріалах цивільної
справи та в матеріалах спадкової
справи обґрунтованої постанови про
відмову нотаріуса у вчиненні
нотаріальної дії, зокрема, відмови у
видачі свідоцтва про право на спадщину
немає, а є лише лист-роз'яснення
нотаріуса з даного питання. Даний
лист-роз'яснення, враховуючи зазначені
вище положення законодавства, не може
вважатися відмовою у вчиненні
нотаріальної дії.

Суд зазначає, що главою 86 ЦК України,
Законом України "Про нотаріат",
підзаконними нормативними актами,
визначено нотаріальний порядок
оформлення права на спадщину, що
відповідає встановленій
законодавством сукупності функцій,
притаманній юрисдикційній діяльності
судів та нотаріусів.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п. 23 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про
судову практику у справах про
спадкування" свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов
для одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду шляхом оскарження
дій нотаріуса за правилами позовного
провадження. Якщо нотаріусом
обґрунтовано відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину, лише
тоді виникає цивільно-правовий спір, що
підлягає розглядові у позовному
провадженні.

Однак позивачем не доведена
відсутність умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину та не підтверджена
належними доказами, а саме, відмовою
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину. Позивачем не доведено, що
нотаріусом було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом та в зв'язку з цим порушені його
права, свободи та інтереси.

Суд зазначає, що право власності
спадкоємця на спадкове майно підлягає
захисту в судовому порядку шляхом його
визнання у разі, якщо таке право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Однак, в судовому засіданні
встановлено, що відповідачем
виконавчим комітетом Вінницької
міської ради право позивача не
оспорюється, документ, який засвідчує
право власності померлого не втрачено.

Суд зазначає, що визнання права
власності на спадкове майно в судовому
порядку є винятковим способом захисту,
що має застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку.

Отже, враховуючи вищезазначені
положення законодавства, позовні
вимоги задоволенню не підлягають,
оскільки реалізація прав позивача має
інші механізми, зокрема, звернення до
нотаріальної контори.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказування підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем суду не доведено обставини,
на які він посилається як на підставу
своїх вимог, а судом, за результатами
розгляду справи не встановлено
підстав, передбачених законодавством,
для задоволення позову. Враховуючи
викладене, суд приходить до висновку,
що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що позивачеві в
задоволенні позовних вимог відмовлено,
підстав для відшкодування судових
витрат понесених позивачем немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 57, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В Позові ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Вінницької міської ради,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про
визнання права власності в порядку
спадкування - відмовити.

Судові витрати залишити без
відшкодування.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

CУДДЯ