Справа №592/3468/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Алфьоров А. М.Номер
провадження 22-ц/788/1641/14 Суддя-доповідач -
Криворотенко В. І. Категорія - 30
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м.
Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Лузан Л. В. , Сибільової
Л. О.

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 13 серпня 2014 року

в цивільній справі за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Українська
страхова група» до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, в порядку регресу,

в с т а
н о в и л а:

Звертаючись з позовом позивач просив
стягнути з відповідача 20027 грн. 91 коп. на
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, в порядку регресу.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 13 серпня 2014 року
позовні вимоги задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«СК«Українська страхова група» 20027 грн.
91 коп. в рахунок відшкодування шкоди,
вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі на рішення суду
ОСОБА_3 посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, порушення норм процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю доповідача,
пояснення ОСОБА_3 та його представника
ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи,
перевіривши рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи 06 грудня 2010 року між
ПАТ «СК«Українська страхова група» та
ОСОБА_5 був укладений Поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВЕ/7695440, предметом якого є
страхування транспортного засобу
«ГАЗ», державний № НОМЕР_1.

30 квітня 2011 року на а/д Київ - Суми -
Юнаківка, відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортного засобу марки «ГАЗ»,
державний № НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_3 та транспортного засобу
«Ніссан», державний № НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_6

Згідно розширеної довідки ВДАІ,
протоколу про адміністративне
правопорушення № 150341 та постанови
Ковпаківського районного суду м. Суми,
по справі № 1806/3-1768/2011р. від 01.06.2011 року,
вищевказана дорожньо-транспортна
пригода відбулась внаслідок порушення
ОСОБА_5 - п. 2.3 «а» ПДР України.

До ПАТ «СК«Українська страхова група»
звернулась потерпіла особа - ОСОБА_6, із
заявою про настання страхового випадку
та виплату страхового відшкодування
від третьої особи і надав при цьому усі
необхідні документи.

12 липня 2011 року на підставі звіту № 6305
від 10.05.2011 року, було складено страховий
акт № ДКЦВ-1997 та розрахунок суми
страхового відшкодування.

На підставі вищевказаних документів
позивачем здійснено виплату
страхового відшкодування в розмірі 20027
грн. 91 коп., що підтверджується
видатковим касовим ордером № 1967 від
15.07.2011 року.

Задовольняючи позовні вимоги позивача
місцевий суд виходив з того, що
відповідач, як особа яка спричинила
дорожньо-транспортну пригоду, не
повідомила страховика у строки і за
умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту
33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», а також з того,
що дорожньо-транспортна пригода
визначена у встановленому порядку
безпосереднім наслідком
невідповідності технічного стану та
обладнання транспортного засобу
належного ОСОБА_3 існуючим вимогам
Правил дорожнього руху.

Проте з даним висновком місцевого суду
погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач звертаючись до суду з позовом
посилався на те, що відповідно до ст. 38
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страховик після
виплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
ст. 33 Закону (п. 38.1.1 (г')), якщо
дорожньо-транспортна пригода
визначена в установленому порядку
безпосереднім наслідком
невідповідності технічного стану та
обладнання транспортного засобу
існуючим вимогам Правил дорожнього
руху (п. 38.1.1 (г)).

Підпунктом 33.1.2 пункту 31.1 стаття 33
вказаного вище Закону передбачено, що у
разі настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка може бути підставою для
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний вжити
заходів з метою запобігання чи
зменшення подальшої шкоди.

Але зазначені вище підстави для
подання регресного позову не знайшли
свого підтвердження під час розгляду
справи.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами ОСОБА_3 місце
дорожньо-транспортної пригоди не
залишав, дочекався приїзду працівників
ДАІ, сприяв фіксуванню обставин ДТП,
надав потерпілій особі ОСОБА_6
необхідну інформацію про свого
страховика та на протязі трьох робочих
днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди, зокрема
4 травня 2011 року звернувся із заявою до
ПАТ СК«Українська страхова група» про
настання страхового випадку та виплату
страхового відшкодування від
страховика. Дана заява мається в
матеріалах справи.

Наявність невідповідності технічного
стану та обладнання автомобіля ОСОБА_7
існуючим вимогам Правил дорожнього
руху, що потягло за собою як наслідок
настання дорожньо-транспортної
пригоди, також не було доведено
позивачем належними та доступними
доказами. Його позовні вимоги в цій
частині ґрунтуються на припущеннях.

Відповідно до договору №14 від 1 січня
2011 року укладеного між Ф.О.П. ОСОБА_3 та
ТОВ «Сумське автотранспортне
підприємство 15927» останнє
зобов'язувалося проводити щоденний
огляд технічного стану транспортних
засобів. На виконання даного договору
автомобіль відповідача в квітня 2011
року тричі проходив технічний огляд на
підприємстві: 7.04.2011р., 18.04.2011р. та 26.04.2011р.
в день виїзду для перевезення вантажу
до міста Києва. За результатами огляду
черговим механіком КТП автомобіль
ОСОБА_3 був визнаний технічно справним
(а.с. 53,57,58).

Повертаючись з Києва 30 квітня 2011 року
на автошляху Київ-Суми-Юнаківка
сталася дорожньо-транспортна пригода з
участю автомобіля ОСОБА_3, у якого
внаслідок розриву підшипника лівого
колеса, останнє від'єдналося і
покотилося на зустрічну смугу де і
зіткнулось з автомобілем ОСОБА_6

Допитаний в суді апеляційної інстанції
як спеціаліст механік
автотранспортного підприємства №15927 м.
Суми ОСОБА_8 пояснив, що розлом
підшипника як правило залежить від
якості його виготовлення заводом
виробником. Можливий розлом підшипника
не можна передбачити чи виявити
наперед навіть при його зовнішньому
огляді. Тому його пошкодження не
залежить від волі чи дій водія і є
непередбачуваним. Згідно дорожніх
документів автомобіль ОСОБА_3 перед
виїздом був визнаний справним,
підшипник лівого колеса був у робочому
стані, технічний стан та обладнання
автомобіля відповідало вимогам Правил
дорожнього руху.

Вимоги до технічного стану
транспортних засобів та їх обладнання
передбачені розділом 31 Правил
дорожнього руху України. Проте позивач
мотивуючи свої вимоги не зазначив яким
саме вимогам Правил дорожнього руху
України не відповідав в момент ДТП
технічний стан та обладнання
автомобіль ОСОБА_3, не довів цього він і
під час розгляду справи.

Посилання позивача на постанову
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 1.06.2011 року про притягнення ОСОБА_3
до відповідальності за ст. 124 КУпАП не
може бути достатньою підставою для
задоволення позову, зі змісту даної
постанови не вбачається, що технічний
стан та обладнання автомобіля ОСОБА_3
не відповідало існуючим вимогам Правил
дорожнього руху, таких обставин суддя
розглядаючи матеріали про
адміністративне правопорушення не
встановив.

Аналізуючи вище викладене колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову, тому рішення суду підлягає
скасуванню згідно вимог ст. 309 ЦПК
України з ухвалення нового рішення про
відмову в задоволенні позову.

Сплачений ОСОБА_3 судовий збір підлягає
відшкодуванню позивачем згідно вимог
ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317,319
ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 13 серпня 2014 року в даній
справі скасувати і ухвалити нове
рішення.

В задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Українська страхова група»
до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, в
порядку регресу - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Українська страхова група» на користь
ОСОБА_3 121,80 грн. судового збору за
апеляційний розгляд.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу протягом двадцяти днів може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -