АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/2009/К/14
Головуючий в суді першої
Справа № 193/109/14-ц
інстанції - Шумська О.В.
Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Ба рильської АК.П., Михайлів
Л.В.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю - позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4 та його
представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на заочне рішення Софіївського
районного суду Дніпропетровської
області від 03 липня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини. В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що вони з відповідачем
перебували в зареєстрованому шлюбі,
від якого мають сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. 08 жовтня 2008 року шлюб з
відповідачем розірвано і вона мешкає
окремо від нього, за адресою мешкання
своїх батьків. Дитина проживає із нею,
проте у теперішній час вона не працює
та самостійно утримувати сина не в
змозі. Відповідач допомогу на
утримання сина не надає, тому просила
суд стягнути з відповідача на її
користь аліменти на утримання сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій
одиниці у сумі 700 грн. щомісяця до
повноліття дитини, починаючи з дня
подання заяви .

Заочним рішенням Софіївського
районного суду Дніпропетровської
області від 19 лютого 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволені, з
відповідача на її користь стягнуто
аліменти в розмірі 700 гривень
щомісячно, починаючи з 23 січня 2014 року
до досягнення дитиною повноліття та
243,60 грн. судового збору.

06 червня 2014 року відповідачем подано
заяву про перегляд заочного рішення
суду від 19 лютого 2014 року.

Ухвалою суду від 19 червня 2014 року заяву
ОСОБА_4 задоволено, заочне рішення суду
від 19 лютого 2014 року скасовано.

Повторним заочним рішенням того ж суду
від 03 липня 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволені, з відповідача на її
користь стягнуто аліменти в розмірі 700
гривень щомісячно, починаючи з 23 січня
2014 року до досягнення дитиною
повноліття та 243,60 грн. судового збору.

22 липня 2014 року відповідачем подано
заяву про перегляд заочного рішення
суду від 03 липня 2014 року, яку ухвалою
суду від 14 серпня 2014 року залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про зміну заочного
рішення суду в частині розміру
стягнення аліментів та просить
стягнути з нього аліменти у розмірі
385,80 грн., посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, на його
думку, судом не враховано, що при
наявності грошових коштів він
матеріально допомагає позивачці
утримувати сина. Крім того, суд не
звернув увагу на стан здоров'я та
матеріальне становище відповідача як
платника аліментів, оскільки він на
даний час не працевлаштований та
знаходиться на обліку у центрі
зайнятості в м. Кривому Розі, де не
одержує виплат по безробіттю, а
працевлаштуватись йому важко, оскільки
слабко володіє українською і
російською мовами, до того ж має
захворювання хребта ІІ ступеню. А також
він не отримував позовної заяви та
належним чином не був повідомлений про
розгляд справи, що порушує його право
як відповідача по справі. Вважає, що
повинен сплачувати аліменти у розмірі
385,80грн. щомісячно, виходячи із
розрахунку щодо 30 відсотків від
прожиткового мінімуму на дитину у віці
від 6 до 18 років.

В своїх запереченнях позивач ОСОБА_3
просить апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають неповнолітнього сина
ОСОБА_6, який проживає із матір'ю.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3
та стягуючи на її користь з
відповідача аліменти у розмірі 700грн.
щомісячно, суд першої інстанції
виходив з обов'язку батьків утримувати
їх до досягнення ними повноліття та
дійшов висновку про те, що відповідач
може надавати матеріальну допомогу
неповнолітній дитині саме у такому
розмірі.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 182 Сімейного Кодексу
України передбачено, що при визначенні
розміру аліментів суд враховує: 1) стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів; 3)
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного
Кодексу України мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
за винятком випадків, передбачених
статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 184 СК України якщо платник
має нерегулярний, мінливий дохід,
частку доходу одержує в натурі, а також
за наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Визначаючи розмір аліментів, які
підлягають стягненню з відповідача,
суд першої інстанції врахував, що
відповідач має нестабільний мінливий
заробіток, та правильно визначив
аліменти у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.7 Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»
прожитковий рівень на дитину у віці від
6 до 18 років складає 1286 грн.

Зважаючи на це, а також на положення ст.
180 СК України щодо обов'язку обох
батьків по утриманню дітей, висновок
суду про стягнення з відповідача
аліментів у розмірі 700 грн. є
правильним.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Так, доводи апеляційної скарги про те,
що розмір аліментів повинен складати 30
відсотків від прожиткового мінімуму
на дитину відповідного віку, а саме 385,8
грн., є безпідставними, оскільки цей
розмір є мінімальним та визначається у
випадку наявності у платника інших
утриманців для забезпечення
мінімальних потреб дитини.

Також необґрунтованими є посилання
апеляційної скарги на неврахування
судом стану здоров'я та матеріального
становища платника аліментів, оскільки
ці обставини враховані судом, про що
зазначено в судовому рішенні.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на добровільну матеріальну
допомогу позивачу також не можуть бути
взятими до уваги, оскільки товарні
чеки, надані відповідачем в якості
доказів оплати ним продуктів
харчування та одягу для сина ОСОБА_6, не
визнанні позивачем та не містять даних
про те, ким саме вони оплачувались, тому
не можуть бути належними доказами по
справі.

Доводи ОСОБА_4 щодо неотримання ним
завчасно позовної заяви та неналежне
повідомлення судом про слухання справи
не можуть бути підставою для
скасування заочного рішення суду,
оскільки відповідно до ст. 232 ЦПК
України ці обставини не мають
істотного значення та не спростовують
правильних висновків суду.

Інші доводи апеляційної скарги
також не містять підстав для її
задоволення.

На підставі викладеного колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу необхідно відхилити,
а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Софіївського районного
суду Дніпропетровської області від 03
липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :
І.Є.Ляховська

Судді:
А.П.Барильська

Л.В.Михайлів