Єдиний унікальний номер 448/1387/14-ц
Провадження № 6/448/50/14
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07.10.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в складі :

головуючого - судді - Стецика
Я.Є.

з участю секретаря - Тхір
О.Т.

з участю державного виконавця - Калити
В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Мостиська
подання державного виконавця відділу
ДВС Мостиського районного управління
юстиції Калити В.Б., погоджене з
начальником відділу ДВС Мостиського
районного управління юстиції
Львівської області, про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

07.10.2014р. державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Мостиського районного управління
юстиції Калита В.Б. звернувся до суду із
вказаним поданням, покликаючись на те,
що на виконанні у відділі державної
виконавчої служби Мостиського
районного управління юстиції
перебуває виконавчий лист від 22.06.2000р.,
виданий Залізничним районним судом
м.Львова, про стягнення з ОСОБА_2 в
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3
частини зі всіх видів заробітку, але не
менше як 1/2 неоподатковуваного
мінімуму доходу громадян на кожну
дитину, щомісячно, починаючи з 07.06.2000р.
і до досягнення дітьми повноліття.

Зазначає, що боржник ОСОБА_2 не виконує
у повному обсязі зазначеного рішення
суду, станом на 29.09.2014р. його
заборгованість перед стягувачем
становить 35 735 грн. 10 коп.

Вважає, що наявність в боржника ОСОБА_2
невиконаних зобов'язань є підставою
для обмеження його у праві виїзду за
межі України.

З огляду на наведене, просить тимчасово
обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України, без вилучення в останнього
паспортного документа, поклавши
виконання обмеження на Державну
прикордонну службу України.

Державний виконавець Відділу
державної виконавчої служби
Мостиського районного управління
юстиції Калита В.Б. в судовому
засіданні подання підтримав. Просить
суд тимчасово обмежити вищевказаного
боржника у праві виїзду за межі України
з тих підстав, що такий добровільно
судового рішення не виконує, останній
на вимоги державного виконавця про
сплату заборгованості не реагує, на
неодноразові його виклики до ВДВС не
з'являється та у нього відсутнє майно,
на яке можливо звернути стягнення.

Сторони виконавчого провадження у
відповідності до положень ч.2 ст.377-1 ЦПК
України в судове засідання не
викликались.

Заслухавши пояснення державного
виконавця та проаналізувавши
матеріали подання, суд вважає, що таке
підставне та підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Залізничного
районного суду м.Львова від 20.06.2000р.
ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в користь
ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей:
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та доньки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3
частини зі всіх видів заробітку, але не
менше як 1/2 неоподатковуваного
мінімуму доходу громадян на кожну
дитину, щомісячно, починаючи з 07.06.2000р.
і до досягнення дітьми повноліття.

На підставі вказаного судового рішення
22.06.2000р. Залізничним районним судом
м.Львова видано виконавчий лист.

Державним виконавцем відкрито
виконавче провадження для примусового
виконання згаданого документу
боржником ОСОБА_2, останньому надіслано
повідомлення про добровільне
виконання рішення суду та проведено
ряд заходів по розшуку майна боржника,
які бажаного результату не дали.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Статтею 6 Закону України "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" передбачено підстави
для тимчасового обмеження у праві
виїзду громадян України за кордон.

Так, згідно з п.5 ч.1 ст.6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
для виїзду за кордон, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи) - до виконання зобов'язань.
Відповідно до ч.2 ст.6 вищевказаного
закону громадянинові, який має паспорт,
може бути тимчасово відмовлено у
виїзді за кордон з цих же підстав.

З матеріалів виконавчого провадження
вбачається, що ОСОБА_2 у встановлені
законодавством строки в добровільному
порядку не виконує судового рішення. З
часу ухвалення судом рішення по
сьогоднішній день пройшов досить
тривалий період часу (більше 14 років),
проте боржник не вчинив жодних дій в
погашення заборгованості перед
стягувачем.

Крім того, боржник ОСОБА_2 перешкоджає
державному виконавцю в проведенні
виконавчих дій шляхом ухилення від
явок на виклики державного виконавця.
Така поведінка боржника, як вважає суд,
свідчить про те, що він дійсно злісно
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням.

Крім того, суд враховує ті обставини, що
боржник ОСОБА_2 офіційно ніде не
працевлаштований, хоча такий є
працездатним та може бути
працевлаштованим на будь-яку
некваліфіковану роботу та отримувати
дохід у вигляді мінімального
заробітку.

Приймаючи до уваги те, що боржник
ухиляється від виконання покладених на
нього зобов'язань, вжиті державним
виконавцем заходи примусового
виконання судового рішення
позитивного результату не дали, у
боржника відсутнє майно, на яке можна
звернути стягнення, боржник ніде не
працює і тривалий час (більше 14 років)
ухиляється від виконання зазначеного
рішення, суд приходить до висновку, що
боржник може виїхати за межі території
України і це може утруднити або
унеможливити виконання рішення суду, а
тому його слід тимчасово обмежити у
праві виїзду за кордон України, - до
виконання ним зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням.

Щодо заборони у виїзді боржника за
кордон, то така, як вважає суд, не
призведе до обмеження його трудових
прав, оскільки такий, як вбачається з
пояснень державного виконавця та
матеріалів подання, на даний час
офіційно ніде не працює.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про
Державну прикордонну службу України"
запобігання та недопущення
перетинання державного кордону
України особами, яких тимчасово
обмежено у праві виїзду з України
покладається, відповідно до визначених
законом завдань, на Державну
прикордонну службу України.

На підставі викладеного та керуючись
ст.6 Закону України "Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України", ст.ст. 208 - 210, 377-1 ЦПК України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Подання державного виконавця відділу
ДВС Мостиського районного управління
юстиції Калити В.Б., погоджене з
начальником відділу ДВС Мостиського
районного управління юстиції
Львівської області Хомин В.Я., про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України -
задоволити.

Тимчасово обмежити громадянина
України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця с.Бортятино
Мостиського району Львівської області,
жителя АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі
України шляхом заборони перетинати
державний кордон України без вилучення
паспортного документа до моменту
фактичного виконання в повному обсязі
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням - рішенням
Залізничного районного суду м.Львова
від 20.06.2000р. по цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дітей.

Виконання даної ухвали покласти на
Державну прикордонну службу України.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Мостиський районний суд протягом 5
(п'яти) днів з дня її проголошення та
іншими заінтересованими особами
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЯ.Є.Стецик

З оригіналом згідно:

Суддя Я.Є. Стецик

Ухвала набрала законної сили:

«___» ______________ 20___ р.

Суддя Я.Є. Стецик