АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7144/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Омелюх В. М. Доповідач -
Калиновський А.Б. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Півненко С.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 19 червня
2014 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Солонянського
районного суду Дніпропетровської
області від 19 червня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить скасувати рішення
суду і ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з наступних
підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки у
відповідності до ст. 257 ЦК України.

Судом встановлено, що між ЗАТ КБ
«Приватбанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ "Приватбанк"(а.с.15-16) та
відповідачем ОСОБА_2 11 вересня 2006 року
було укладено кредитний договір без
номеру, відповідно до якого остання
отримала кредит у вигляді
встановленого ліміту на платіжну
картку у розмірі 1 300 гривень зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки, на умові здійснення
щомісячних платежів в розмірі 7% від
суми заборгованості.

Як зазначено в заяві, позичальнику було
видано картку НОМЕР_1 (а.с.7 оборотна
сторона), з якої вбачається, що строк її
дії встановлено до 09 місяця 2008 року
(а.с.76), а не до 2012 року як вказав у
відповіді на запит суду позивач(а.с.69). З
вищевказаного видно, що визначений
сторонами строк дії договору в один рік
не співпадає зі строком дії платіжної
карти, який є більшим.

Відповідач ОСОБА_2 в порушення умов
договору не виконала взяті на себе
грошові зобов'язання, оскільки з жовтня
2007 року припинила повертати грошові
кошти відповідно до взятих на себе
зобов'язань, що вбачається з наданого
позивачем розрахунку
заборгованості(а.с.4-6) та не виплатила
кредит у встановлений строк в повному
обсязі, в зв'язку з чим згідно
розрахунку позивача станом на 31 жовтня
2013 року виникла заборгованість за
кредитом в сумі 18 286 гривень 16 копійок, з
яких 3 444 гривні 11 копійок -
заборгованість за кредитом, 13 495
гривень 09 копійок - заборгованість по
процентам за користування кредитом, а
також були нараховані штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг в сумі 500
гривень (фіксована частина) та 846
гривень 96 копійок (процентна складова),
що свідчить про порушення
позичальником умов кредитного
договору.

Позивач звернувся до суду лише 17 грудня
2013 року(а.с.2-3).

Відповідач надав до суду заяву, у якій
просить застосувати строк позовної
давності та відмовити в задоволенні
позовних вимог(а.с. 77).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», керуючись ч.4
ст. 267 ЦК України, беручи до уваги
письмову заяву відповідача про
застосування строків позовної
давності, суд правильно виходив з того,
що незважаючи на встановлення
порушення виконання з боку відповідача
умов кредитного договору від 11 вересня
2006 року, позивачем пропущено строк
позовної давності звернення до суду
для захисту свого порушеного права.

Доводи апеляційної скарги
представника позивача, про те, що
сторони домовились про збільшення
строку позовної давності, встановивши
строк дії договору, що рівний строку
дії картрахунку не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки умова п. 9.12
Правил, про те, що договір між сторонами
діє 12 місяців з моменту підписання,
якщо протягом цього строку ні одна зі
сторін не проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично продовжується на той же
самий строк стосується пролонгації дії
договору, а не строків позовної
давності, сплив якої було застосовано
судом.

Таким чином, рішення суду відповідає
нормам матеріального та
процесуального права. Підстав для його
зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
відхилити.

Рішення Солонянського районного
суду Дніпропетровської області від 19
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: