Справа №487/9431/13-ц 08.10.2014 08.10.2014 08.10.2014
Провадження №22-ц/784/2044/14
Суддя суду 1-ї інстанції - Разумовська
Доповідач апеляційного суду -
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2014 року
м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Локтіонової О.В.,
Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання -
Яценко Л.В.,

за участю відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу
за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду
м.Миколаєва

від 21 травня 2014 року

за позовом

приватного підприємства "ЖЕК-10" до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И Л А:

14 жовтня 2013 року ПП "ЖЕК-10" пред'явило
зазначений позов, який в подальшому
уточнювало та обґрунтовувало
наступним.

Відповідач є власником квартири
АДРЕСА_1. На його ім'я відкритий
особовий рахунок для сплати
житлово-комунальних послуг за цю
квартиру.

Зазначений будинок, де знаходиться
квартира відповідача, знаходиться на
балансі та обслуговуванні позивача,
який надає житлово-комунальну послугу
з утримання будинків, споруд та
прибудинкової території.

Посилаючись на те, що відповідач не
здійснює її оплату, позивач просив
стягнути з нього заборгованість по
оплаті даної житлово-комунальної
послуги, яка утворилась станом на 1
квітня 2014 року в сумі 3978 грн.51 коп.

Заперечуючи проти задоволення позову,
відповідач вказував, що ПП
"ЖЕК-10" не є належним позивачем,
оскільки балансоутримувачем житлового
будинку є ДП "Корунд-Х", яке і наділено
правом на стягнення коштів за надані
послуги.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 21 травня 2014 року позов
ПП "ЖЕК-10" задоволено. З ОСОБА_3 на його
користь стягнуто заборгованість за
надані житлово-комунальні послуги в
сумі 3978 грн.51 коп. Крім того, з
відповідача стягнуто 229 грн.71 коп.
судового збору.

ОСОБА_3 подав на рішення апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення - про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи у повному позовні вимоги
ПП "ЖЕК-10", суд першої інстанції виходив
з того, що вони у повному обсязі є
обґрунтованими.

Між тим, з таким висновком суду не можна
погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до ст.162 ЖК України плата за
користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами.

Згідно з ст.13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» від 24
червня 2004 року залежно від
функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на: 1) комунальні послуги
(централізоване постачання холодної та
гарячої води, водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, вивезення побутових відходів
тощо); 2) послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
(прибирання внутрішньобудинкових
приміщень та прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); 3) послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); 4)
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд (заміна та підсилення елементів
конструкції та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкції тощо).

Примірні переліки житлово-комунальних
послуг та їх склад залежно від
функціонального призначення
визначаються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
житлово-комунального господарства.

Статтею 32 цього ж Закону передбачено,
що плата за житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору. Розмір плати за
комунальні послуги розраховується
виходячи з розміру затверджених
цін/тарифів та показань засобів обліку
або за нормами, затвердженими в
установленому порядку. Розмір плати за
утримання будинків і споруд та
прибудинкової території
встановлюється залежно від
капітальності, рівня облаштування та
благоустрою.

Згідно з ч.2 ст.10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» власники квартир
багатоквартирних будинків є
співвласниками допоміжних приміщень у
будинку, технічного обладнання,
елементів зовнішнього благоустрою і
зобов'язані брати участь у загальних
витратах, пов'язаних з утриманням
будинку і прибудинкової території
відповідно до своєї частки у майні
будинку.

Ст.360 ЦК України передбачає, що
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно з цією статтею підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори, інші
правочини та юридичні факти. Цивільні
права та обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач разом з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 є співвласниками квартири
АДРЕСА_1, яку приватизували 03 травня 1994
року разом з ОСОБА_6 згідно з
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що
випливає з свідоцтва про її смерть
серії НОМЕР_1.

Виконавцем послуги з утримання
вищезазначеного будинку, його споруд
та прибудинкової території є ДП
«Корунд - Х», яке є співвласником ПП
«ЖЕК-10».

01 жовтня 2011 року дані підприємства
уклали договір комісії, згідно з
умовами якого ПП «ЖЕК-10» від свого
імені за дорученням і за рахунок
ДП «Корунд - Х» здійснює з третіми
особами операції, спрямовані на
належне утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій.
ПП «ЖЕК-10» укладає з фізичними та
юридичними особами договори щодо
надання послуги з утримання будинків,
споруд та прибудинкових територій і
провадить розрахунки з
квартиронаймачами, власниками
житлових та нежитлових приміщень і
орендарями за її отримання.

Відповідач, як співвласник квартири,
письмового договору з ПП
«ЖЕК-10» щодо надання вищезазначеної
послуги не укладав, хоча дане
підприємство її надавало, що ним не
оспорюється.

Із дати укладення договору комісії до 01
квітня 2014 року по квартирі,
співвласником якої є відповідач,
утворився борг за зазначеною послугою
у сумі 2738 грн.99 коп.

Проаналізувавши викладене, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про наявність підстав для
стягнення з відповідача боргу за
надану йому послугу.

Проте, він не вірно визначив загальну
суму боргу за зазначеною квартирою та
суму, яка підлягає стягненню саме з
відповідача.

Оскільки ПП «ЖЕК-10» та «Корунд - Х»
уклали договір комісії 01
жовтня 2011 року, то саме з цієї дати
позивач має право на стягнення з
власників житла послуги з утримання
будинків, споруд та прибудинкової
території.

Отже, власники квартири АДРЕСА_1 за
період з 01 жовтня 2011 року по 01 квітня 2014
року повинні були сплати позивачу за
отриману послугу 2738 грн.99 коп.

Так як відповідач є одним із трьох
співвласників квартири, то він
відповідно до вимог законодавства
повинен сплачувати за її утримання
1/3 частку комунальних послуг.

Таким чином, з нього на користь
позивача підлягає стягненню
заборгованість за послугу з утримання
будинків, споруд та прибудинкової
території у сумі 913 грн.

За такого, рішення районного суду
підлягає зміні, оскільки визначений
судом розмір заборгованості не
відповідає обставинам справи та
вимогам законодавства.

Посилання відповідача на те, що між ним
та позивачем не укладено договору щодо
надання послуги, а тому він і не повинен
її оплачувати, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки його
обов'язок щодо сплати такої послуги
прямо передбачений вищенаведеним
законодавством.

Доводи відповідача про те, що позивач
не має права на стягнення коштів за
надану послугу, повністю
спростовуються матеріалами справи.

Оскільки рішення суду змінено, то
відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 52 грн.76 коп.
судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Заводського районного суду
м.Миколаєва від 21 травня 2014
року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
приватного підприємства «ЖЕК-10»
заборгованість з житлово-комунальних
послуг за період з 01 жовтня 2011 року по 01
квітня 2014 року у сумі 913 грн. та судовий
збір у сумі 52 грн.76 коп.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: