Справа № 463/17/14
Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/783/3807/14
Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі: головуючого - судді Курій
Н.М.,

суддів: Шандри М.М., Крайник Н.П.,

за
секретаря Ясиновської Я.М.,

з участю
ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Личаківського районного
суду м. Львова від 27 березня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
треті особи: Моторно-транспортне
страхове бюро України, ОСОБА_6 про
стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 27 березня 2014 року
вищезазначений позов задоволено
частково.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4,
грошові кошти в сумі 12 431 грн. 89 коп. в
якості відшкодування завданих
матеріальних збитків, 124 грн. 32 коп.
судового збору та 120 грн. витрат,
пов'язаних з оплатою витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

В решті позовних вимог суд відмовив у
зв'язку з їх безпідставністю та
недоведеністю.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
на основі неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи.

Апелянт зазначає, що винуватцями ДТП
крім нього є також ОСОБА_4 та ОСОБА_7
(кожний в своїй мірі), однак, суд не взяв
це до уваги та дійшов необґрунтованого
висновку про те, що відповідальність за
скоєння ДТП лежить лише на ньому.

Апелянт стверджує, що лише правильне
визначення ступеня вини ОСОБА_4, ОСОБА_7
та його в настанні ДТП та відповідно -
заподіянні технічних пошкоджень
транспортним засобам, задіяних в цій
пригоді, дає можливість визначити
адекватний розмір відшкодування
потерпілому і тим самим забезпечити
дотримання принципу справедливості
при вирішенні цього спору, що не було
зроблено судом першої інстанції.

Апелянт вважає, що суд, ухвалюючи
стягнути з нього грошову суму в розмірі
12 431 грн. 89 коп., виходив з того, що
частину цієї суми в розмірі 455 грн.
становить вартість експертного
автотоварознавчого дослідження, однак,
такий висновок суду є помилковим.

Апелянт також не погоджується із
Висновком дослідження, оскільки він
містить очевидні арифметичні помилки.

ОСОБА_2 просить рішення суду першої
інстанції скасувати та постановити
нове про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді апеляційної
інстанції, пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали цивільної справи та справи
про адміністративне правопорушення,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити
частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення судового рішення суд
вирішує, чи мали місце обставини
справи, якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
випливають із встановлених обставин,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правових відносин
та інші. Оцінка зібраних по справі
доказів має здійснюватися за
правилами, передбаченими ст.212 ЦПК
України з врахуванням положень ст.57-66
ЦПК України.

Відповідно до ст.303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Відповідно до з ч.1 ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Таким чином суд, розглядаючи цивільну
справу у порядку позовного
провадження, повинен повно і всебічно
з'ясувати фактичні обставини справи та
вирішити спір у межах заявлених
позовних вимог та зібраних у справі
доказів.

Указаних вимог суд першої інстанції не
дотримав.

Судом встановлено і це узгоджується з
матеріалами справи, що 12 січня 2010 року в
м. Львові на вул. Зеленій, 59, ОСОБА_2,
керуючи автомобілем марки «BMW 730»,
тимчасовий реєстраційний номер НОМЕР_3
при виїзді з прилеглої території на
головну дорогу не пропустив автобус
марки «БАЗ», реєстраційний номер
НОМЕР_1, в результаті чого здійснив з
ним зіткнення, який в подальшому
зіткнувся з автомобілем марки «ВАЗ
21114», реєстраційний номер НОМЕР_2,
заподіявши матеріальну шкоду.

У постанові Личаківського районного
суду м. Львова від 06 вересня 2010 року в
справі № 3-1672/2010 зазначено про
наявність в діях ОСОБА_2 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, проте,
провадження в справі закрито у зв'язку
із закінченням строків притягнення до
адміністративної відповідальності,
вставлених ст. 38 КУпАП (т. 1 а.с. 12).

В обґрунтування заявлених позовних
вимог, до матеріалів позовної заяви
позивачем подано висновок експертного
автотоварознавчого дослідження №186/11
від 24 січня 2011 року, відповідно до якого
вартість матеріальної шкоди, з
технічної точки зору, заподіяної
власнику автомобіля марки «ВАЗ 21114»,
реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 11
976 грн. 89 коп. (т. 1 а.с. 13-19).

На підтвердження понесених витрат за
проведення експертного
автотоварознавчого дослідження №186/11
позивач подав квитанції на загальну
суму 455 грн. (т. 1 а.с. 20).

Личаківським районним судом м. Львова
правильно дано оцінку зібраним у
справі доказам в частині встановлення
вини ОСОБА_2 в даній ДТП.

Так, згідно з ч 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Частина 4 вищезазначеної норми
передбачає, що вирок у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили,
або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

В процесі розгляду справи судом першої
інстанції за клопотанням відповідача 10
грудня 2012 року постановлена ухвала про
призначення судової автотехнічної
експертизи, виконання якої доручено
експертам Львівського науково -
дослідного інституту судових
експертиз (т. 1 а.с. 186).

Відповідно до висновків судової
автотехнічної експертизи №1470 від 09
липня 2013 року чітко встановлено, що дії
водія автомобіля «BMW 730», тимчасовий
реєстраційний номер НОМЕР_3, не
відповідали вимогам п.10.2. правил
дорожнього руху України та перебувають
в причинному зв'язку з фактом ДТП.

Пункт 10.2. Правил дорожнього руху
України передбачає, що виїжджаючи на
дорогу з житлової зони, дворів, місць
стоянки, автозаправних станцій та
інших прилеглих територій, водій
повинен перед проїзною частиною чи
тротуаром дати дорогу пішоходам і
транспортним засобам, що рухаються по
ній, а з'їжджаючи з дороги -
велосипедистам і пішоходам, напрямок
руху яких він перетинає.

Аналізуючи усі зібрані в справі докази,
в т.ч. матеріали справи про
адміністративне правопорушення та
надавши їм правову оцінку, апеляційний
суд вважає, що доводи апелянта про
наявність вини водія автобуса «БАЗ»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_7 у
даній ДТП є безпідставними, оскільки
порушення правил дорожнього руху
України з боку ОСОБА_2 спричинило
пошкодження транспортних засобів.
ОСОБА_2, виїжджаючи з прилеглої
території на головну дорогу, не
пропустив автобус «БАЗ», який по ній
рухався, в результаті чого водій
автобуса здійснив зіткнення з
автомобілем «ВАЗ 21114», реєстраційний
номер НОМЕР_2.

Отже, районним судом правильно
встановлено про наявність вини
відповідача в даній ДТП.

Однак, рішення Личаківського районного
суду м. Львова в частині стягнення з
відповідача 12 431 грн. 89 коп. в якості
відшкодування завданих матеріальних
збитків не відповідає дійсним
обставинам справи, оскільки, як
правильно зазначено апелянтом, у
висновку експертного
автотоварознавчого дослідження №186/11
від 24 січня 2011 року містяться
арифметичні помилки та неточності.

Апеляційним судом було викликано в
судове засідання спеціаліста ОСОБА_8,
який складав висновок експертного
автотоварознавчого дослідження №186/11.
Допитаний судом апеляційної інстанції
свідок ОСОБА_8 ствердив, що ним у
висновку № 186/11 експертного
автотоварознавчого дослідження від 24
січня 2011 року в пунктах 7, 15 таблиці №1
«Калькуляція вартості відновлювальних
робіт» в колонці «Найменування робіт»
замість слів «лівий» зазначено
неправильно слова «правий», а тому в
пункті 7 належить читати: «Кронштейн
боковий лівий - ремонт №2», а в пункті 15
«Бічний вказівник повороту лівий -
дем./монтаж». Таку ж описку допущено
експертом у п. 4 Таблиці №2 «Вартість
складників, що підлягають заміні». Так,
у колонці «Назва деталі» у пункті 4
зазначеної таблиці належить читати:
«Фара передня ліва».

Крім того, свідок ОСОБА_8 пояснив, що ним
у зазначеному вище Висновку зроблено
арифметичну помилку в підрахунках
вартості відновлювального ремонту та
вартості матеріальної шкоди, завданої
власнику автомобіля «ВАЗ 21114»,
реєстраційний номер НОМЕР_2,
пошкодженого під час
дорожньо-транспортної пригоди,
оскільки замість правильно
розрахованої вартості необхідних
матеріалів з ПДВ, яка становить 2 057 грн.
90 коп. до розрахунків помилково
включено неправильну суму 2 358 грн.92
коп., а тому вартість відновлювального
ремонту з урахуванням арифметичної
помилки має становити замість 13 370 грн.
79 коп. - 13 069 грн. 77 коп., а відповідно
вартість матеріальної шкоди в зв'язку з
наведеним вище має становити 11 675 грн. 87
коп., а не 11 976 грн. 89 коп., як зазначено у
Висновку.

Свідок ОСОБА_8 надав суду копію
свідоцтва судового експерта з правом
проведення експертизи за
спеціальністю 12.2 «Визначення вартості
дорожніх транспортних засобів, розміру
збитку завданого власнику
транспортного засобу» №1328 від 20
березня 2009 року з терміном дії до 20
березня 20012 року. Також, долучено копію
свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця від 25
березня 2005 року та копію свідоцтва про
сплату єдиного податку на 2011 рік. Тож,
твердження апелянта про те, що ОСОБА_8
не мав права проводити подібних
досліджень спростовуються
вищезазначеними копіями документів.

Відтак, вартість матеріальної шкоди, з
технічної точки зору, заподіяної
власнику автомобіля марки «ВАЗ 21114»,
реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 11
675 грн. 87 коп.

У зв'язку із механічними та
арифметичними помилками, наявними у
висновку експертного
автотоварознавчого дослідження №186/11,
колегією суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області сторонам
неодноразово роз'яснювалось право на
проведення судової автотоварознавчої
експертизи, однак, клопотань про
призначення судової автотоварознавчої
експертизи сторони не заявляли.
Виходячи з наведеного, суд розглянув
справу на підставі наявних у справі
доказів, поданих сторонами.

Доводи апелянта в частині помилковості
стягнення 455 грн., які позивач витратив
для проведення огляду пошкодженого
автомобіля «ВАЗ 21114», реєстраційний
номер НОМЕР_2 та складання висновку
експертного автотоварознавчого
дослідження №186/11 не заслуговують на
увагу, виходячи з того, що позивач був
змушений скористатись послугами
спеціаліста задля забезпечення доказу
про розмір заподіяної матеріальної
шкоди. Відтак, рішення районного суду в
цій частині слід залишити без змін.

Згідно з ч. 1 т. 88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Ураховуючи наведене, рішення в частині
стягнення судового збору в розмірі 124
грн. 32 коп. слід змінити, зменшивши суму
стягнення судового збору до 116 грн. 76
коп.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення Личаківського
районного суду м. Львова необхідно
змінити.

Керуючись ст. 303, п. 3 ч.1 ст. 307, ст. 309, ч. 2
ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 27 березня 2014 року змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_4 щодо стягнення
суми відшкодування завданих
матеріальних збитків задовольнити
частково.

Сягнути з ОСОБА_2 (номер паспорта
НОМЕР_4, виданого Коломийським РВ УМВС в
Івано-Франківській області) на користь
ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 11 675
(одинадцять тисяч шістсот сімдесят
п'ять) грн. 87 коп. в якості відшкодування
завданих матеріальних збитків.

Сягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 116
(сто шістнадцять) грн. 76 коп. витрат,
пов'язаних з оплатою судового збору та
120 (сто двадцять) грн. витрат, пов'язаних
з оплатою витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

В решті рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 27 березня
2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Курій Н.М.

Судді:
Шандра М.М.

Крайник Н.П.