Справа № 452/1678/14
Головуючий у 1 інстанції: Марчук І.С.
Провадження № 22-ц/783/5193/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді: Гірник Т.А.

суддів Бакуса В.Я., Левика
Я.А.

секретар - Глинський О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 -
ОСОБА_10 на ухвалу Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 12 червня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою
позовну заяву представника ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 - ОСОБА_10 повернуто
позивачу з підстав передбачених ч.1
ст.121 ЦПК України.

Ухвалу суду оскаржив представників
позивачів - ОСОБА_10

Вважає її незаконною та
необґрунтованою, такою, що призвела до
позбавлення позивачів права на
звернення до суду за захистом їх
порушених та охоронюваних законом
інтересів. Просить ухвалу скасувати,
справу передати до суду першої
інстанції на новий розгляд. Мотивує
тим, що у відповідності до вимог ч.2 ст.
126 ЦПК України, залежно від обставин
справи суд має право постановити
ухвалу про роз»єднання кількох
поєднаних в одному провадженні вимог в
самостійні провадження, якщо їх
спільний розгляд ускладнює вирішення
справи. Враховуючи вищевикладене, суд
повинен був винести ухвалу про
залишення позовної заяви без руху та
надати позивачу строк для усунення
недоліків, а не повертати її позивачу.
Проте повертаючи позовні матеріали без
надання можливості усунути недоліки
при подачі позову - судом порушено
вимоги процесуального права.

Щодо зазначення в ухвалі про
необхідність долучення до позовної
заяви розрахунку заборгованості, то з
таким висновком суду апелянт не
погоджується, оскільки відповідно до
п.5. 6 ч.2 ст. 119 ЦПК України позовна заява
повинна містити виклад обставин, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги; і лише
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, а не їх подання,
наявність підстав для звільнення від
доказування. Аналогічні положення
містяться в роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня
2009 року №2 «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції».

Учасники процесу в судове засідання не
з'явилися, належно повідомлені про
розгляд справи за апеляційною скаргою,
про що до справи долучено розписки про
отримання судових повісток. Від
представника позивачів та відповідача
надійшли клопотання про розгляд справи
без їх участі.

Тому колегія суддів вважає можливим
розгляд справи у їх відсутності, що
відповідає вимогам ч.2 ст.305 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК
України фіксування судового засідання
технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Встановлено, що у червні 2014 року
ОСОБА_10, з посиланням на
представництво інтересів ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 на підставі
довіреностей звернувся в суд з позовом
до Самбірського виробничого
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства про стягнення
невиплаченої заробітної плати.

Постановляючи оскаржувану ухвалу
суд виходив з того, що дана позовна
заява подана як неналежно оформлена, а
саме: позовна заява написана
позивачами колективно, тоді як позови
повинні бути подані до суду окремо
кожним позивачем. Крім того, до
матеріалів справи не долучено окремо
по кожному позивачу довідки розрахунку
заборгованості, відтак заява не
відповідає вимогам ст. 121 ч.1 ЦПК
України, а тому підлягає поверненню
представнику позивачів ОСОБА_10 для
належного оформлення.

Однак з правильністю такого висновку
суду першої інстанції погодитись не
можна виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Аналіз зазначеної статті дає підстави
для висновку, що в разі якщо позовна
заява подана без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, суддя залишає позовну заяву
без руху, а не повертає її позивачу в
зв»язку з неналежним оформленням.

Підстави для повернення позовної заяви
позивачу чітко передбачені у ч.ч.2, 3 ст.
121 ЦПК України і поширеному тлумаченню
не підлягають.

Проте на зазначені норми
процесуального закону суд першої
інстанції уваги не звернув, не залишив
позовної заяви без руху, та не надав
позивачу строк для усунення недоліків
позовної заяви, допущених на думку суду
при її подачі, позбавивши позивача
прав передбачених статтями 27, 31, 130, 131,
133 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з доводами
апеляційної скарги про те, що у
відповідності до вимог ч.2 ст. 126 ЦПК
України - суд наділений правом
роз»єднання позовних вимог у
самостійні провадження, якщо їх
спільний розгляд ускладнює розгляд
справи. Тому подача позову спільно
кількома позивачами не є підставою для
повернення позовної заяви.

Другою підставою для повернення
позовної заяви суд зазначив неподання
доказів по кожному позивачу про
розрахунок заборгованості. Разом з тим,
суд першої інстанції не врахував, що
така вимога суду суперечить змісту ст.
119 ЦПК України та п. 7 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» якими
зазначено, що подання доказів при
подачі позовної заяви не передбачено, а
лише у відповідності до п.6 ч.2 ст.119 ЦПК
України їх зазначення. Подання таких
доказів можливе при наступних стадіях
цивільного процесу, тому суд не вправі
через неподання доказів вирішувати
питання про повернення заяви. П.6 ч.2 ст.
119 ЦПК України вимагає від позивача
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, а не їх подання, про що
суд безпідставно вказав в ухвалі про
повернення позовної заяви.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суддя без дотримання
порядку, передбаченого ЦПК України,
дійшов передчасного висновку про
повернення позовної заяви.

Враховуючи вищенаведене, ухвала суду
підлягає скасуванню з передачею
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.4 ч.2 ст.307, п.3
ст.1 ст. 312, ст.. 313, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 - ОСОБА_10
задовольнити.

Ухвалу Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 12 червня 2014
року скасувати, передати питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і оскарженню
не підлягає.

Головуючий

Судді