Справа № 158/1333/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Пономарьова О.М. Провадження
№ 22-ц/773/1368/14 Категорія: 58 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Завидовської-Марчук О.Г.,
Свистун О.В.,

при секретарі - Черняк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
відділу державної виконавчої служби
Ківерцівського районного управління
юстиції, акціонерного товариства
«Комерційний банк «Сведбанк», третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, ТзОВ ФК «Вектор
Плюс», про виключення майна з акту
опису, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Ківерцівського районного суду
Волинської області від 25 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

В червні 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися із вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 14 червня 2012 року
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Ківерцівського районного управління
юстиції було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження №
33196766 по примусовому виконанню рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 21.11.2011 року про
стягнення з ОСОБА_1 в користь АТ
«Сведбанк» 18960,60 дол. США, 7132,46 грн.
солідарно з ОСОБА_2, на підставі якого
видано виконавчий лист № 2-7086.

Згідно даного виконавчого листа
виконавцем описано та накладено арешт
на майно, а саме: земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд площею 0,2000 га, що знаходиться по
АДРЕСА_1.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1
просив включити з акту опису й арешту
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд площею 0,2000 га, що
знаходиться по АДРЕСА_1, а ОСОБА_2
просила суд виключити з акту опису й
арешту майна та зняти арешт з ? частини
цієї ж земельної ділянки.

Рішенням Ківерцівського районного
суду Волинської області від 25 липня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вищезгаданим
рішенням суду, позивачка ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій вважає
оскаржуване рішення незаконним та
необґрунтованим, просить його
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити її позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивач ОСОБА_1 є боржником у
виконавчому провадженні, йому не
належить право вимоги по пред'явленому
позову, а відносно вимог ОСОБА_2 суд
відмовив у позові, оскільки позивачем
не ставилось питання про визнання за
нею права власності на ? частину
спірного майна, яке державним
виконавцем включене в акт опису та
арешту.

З таким висновком місцевого суду
погоджується колегія суддів
апеляційного суду.

Судом встановлено, що на виконання
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 21.11. 2011 року про
стягнення з ОСОБА_1 в користь АТ
«Сведбанк» 18960,60 дол. США, 7132,46 грн.
солідарно з ОСОБА_1 видано виконавчий
лист, на підставі якого відкрито
виконавче провадження з примусового
стягнення боргу, в ході виконання якого
14.06.2012 року державним виконавцем
винесена постанова про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

З акта опису та арешту вбачається, що
предметом арешту є земельна ділянка
загальною площею 0,2000 га, розташована у
АДРЕСА_1.

Відповідно до Державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№ 317614 від 06.08.2008 року, виданого на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Ківерцівського районного
нотаріального округу 21.04.2008 року,
земельна ділянка належить ОСОБА_1

З матеріалів цивільної справи
вбачається, що спірна земельна ділянка
є предметом іпотеки з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором № 0201/0408/77-033 від
21.04.2008 року, укладеним між АТ «Сведбанк»
та ОСОБА_1

Відповідно до ст. 578 ЦК України та
ст. 6 Закону України «Про іпотеку»
майно, що є у спільній власності, може
бути передане в іпотеку лише за
нотаріально засвідченою згодою усіх
співвласників. Співвласник нерухомого
майна має право передати в іпотеку свою
частку в спільному майні без згоди
інших співвласників за умови виділення
її в натурі та реєстрації права
власності на неї як на окремий об'єкт
нерухомості.

Відповідно до п. 4 іпотечного договору
потекодавець підтверджує, що він є
власником предмета іпотеки на підставі
документів, зазначених у договорі,
відповідно до даного законодавства
України, предмет іпотеки , ні будь-яка
його частина нікому будь-яким способом
не відчужено, не передано в оренду,
найом, користування на будь-яких інших
підставах, не є предметом податкової
застави, судового спору, не перебуває
під забороною. Іпотекодавець свідчить,
що його дружина згодна з укладенням
цього Договору та його умовами.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про виключення
майна з опису" від 27 серпня 1976 року № 6 (з
наступними змінами і доповненням), за
правилами, встановленими для розгляду
позовів про виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян і
організацій, що ґрунтуються на праві
власності на описане майно або на праві
володіння ним.

Звертаючись з позовом про виключення
майна з-під арешту, ОСОБА_2 посилалася
на наявність у неї права власності на
арештоване майно, покликаючись на ч.1
ст. 60 СК України, і разом з тим, для
обгрунтованості своїх доводів не
надала суду жодних документів, які
підтверджували б таке право. Водночас
апелянт не звернула уваги на той факт,
що постановами державного виконавця
від 14.06.2012 року накладено арешт на все
майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як солідарних
боржників по виконанню рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 21.11.2011 року в
рамках виконавчих проваджень № 33196766 та
№ 33197006( а.с.73,91)

Як вбачається з матеріалів справи
позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постанови
державного виконавця, якими накладено
арешт на майно, є чинними та ніким не
оскаржувались, як і постанова про
призначення експерта суб'єкта
оціночної діяльності для визначення
вартості майна.

З матеріалів справи видно, що вартість
земельної ділянки сторони при
укладенні договору іпотеки визначили в
розмірі 100 000 гривень, а сума боргу, що
підлягає солідарному стягненню з обох
позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 становить 18
960,60 дол. США, що значно перевищує
вартість земельної ділянки.

Крім того, судом встановлено, що
ухвалою суду від 13.05.2013 року замінено
сторону у виконавчому провадженні №
33196766, а саме - стягувач ПАТ «Сведбанк»
замінено на ТзОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс». Однак судом
першої інстанції залучено вказане ТзОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс» в
якості третьої особи, а не відповідача.

Колегія суддів вважає, що оскільки
відмова суду першої інстанціїї в
позові є обгрунтованою, та зазначені
процесуальні порушення не впливають на
правильність рішення суду першої
інстанції.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про
безпідставність доводів апеляційної
скарги, які не спростовують висновків
суду першої інстанції, у зв'язку із чим
рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду
Волинської області від 25 липня 2014
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді